GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן גלינקא: אם אני מעמיד למשהו מסגרת תקציבית נתונה, שלא יכולים לחרוג ממנה, והמסגרת הזו מאושרת על ידי גורם מסויים, הרי שהדבר הזה נמצא בתוך מסגרת שמאפשרת זאת.
מרדכי משעני: אני לא רוצה להתווכח.
מרדכי משעני: המסגרת יכולה להיות 5 מליון שקל, וההזמנות - של 25,000 שקל?
רביב סובל: יש קצב ביצוע .
מרדכי משעני: אני מבקש שתוך 45 יום - לא 30 יום - הוועדה תקבל את התייחסותכם למה שאמרנו פה, לרבות הנחיה ברורה או כללים ברורים שלכם בנושא הזה של הפיקוח על ההזמנות האלה .
רן גלינקא: בסדר.
מרדכי משעני: יש הערות?
רינה ברעלי: לא.
מרדכי משעני: אם כן, אנחנו יכולים לעבור לנושא השני: "הכללים בדבר שיבוץ הפרסומות והפיקוח עליהם".
מרדכי משעני: נשמע את נציגת משרד מבקר המדינה.
רביב סובל: לפני שנכנסים לדיון הזה, יש דיון שהוא יותר חשוב, וזה למה בכלל הרשות התקשרה עם חברה כזאת והוציאה את השליטה והניהול של כל - - -
מרדכי משעני: מר סובול, אנחנו דנים בנושאים האלה בהתאם לדו"ח מבקר המדינה ואנחנו נלך לפי הדו"ח שהוציא מבקר המדינה ולא נסטה.
מרדכי משעני: יכול להיות שנגיע לזה, אבל את זה קודם נשמע מנציגי המבקר.
רינה ברעלי: אדבר בקיצור על עניין השיבוץ של הפרסומות.
רינה ברעלי: לא אחזור על דברים רבים שנכתבו בתוך הדו"ח המלא.
רינה ברעלי: לא מצאנו הנחיות בכתב בדבר משך הזמן המרבי של שידור פרסומת בשעה, זאת אומרת, המכסה המותרת בשעה לפרסומות ברדיו, למעט ברשת ב'.
רינה ברעלי: ברשת ב' – כן, בשאר הרשתות לא מצאנו.
רינה ברעלי: למדנו על מכסות כאלה ואחרות כתוצאה מהסכמות כלשהן שהיו בעל פה בין החברה לבין מנהל הרדיו, וכך קצת השכלנו והחכמנו, אבל גם כשהיו אי אלו מכסות שהסכימו עליהן או לא הסכימו עליהן, היו כל הזמן חריגות גם מהמכסות האלה.
רינה ברעלי: יש תופעה מסויימת שלקראת החגים יש דרישה מוגברת לפרסם פרסומות, ואז יש נטייה להוסיף זמן לפרסומות, אבל אף פעם אתה לא ידעת אם התוספת הזו היא עבור שמונה דקות, תשע דקות או שבע דקות שמותר.
רינה ברעלי: היה מותר להוסיף דקה - למה?
רינה ברעלי: זה משהו מאוד ערטילאי, שלי לפחות לא היה ברור בכלל.
רינה ברעלי: לדעתי, הנקודה המרכזית כאן היא שאין פה כללים בעניין של המכסות, אין פה חשיבה אסטרטגית מה צריך לעשות בעניין המכסות, האם ברדיו ציבורי צריכות להיות פרסומות עשר דקות בשעה, שבע דקות, שתים עשרה דקות בדקה, מה התדירות שלהן, מה החלוקה שלהן במהלך השעה, זאת אומרת, לא הייתה בכלל ברשות איזה שהיא חשיבה שהיא יותר ברמה האסטרטגית וקביעה איך רוצה הרשות לראות את העניין.
מרדכי משעני: החוק מנחה את הרשות בנושא הזה ?
רינה ברעלי: לא, החוק לא מנחה.
אמנון נדב: לא כמו ברשות השניה.
רינה ברעלי: לגבי הרשות השניה זה ישנו בחוק.
מרדכי משעני: זה מצריך תיקון חוק או הוספה?
רינה ברעלי: את זה המוסדות המנהלים צריכים להחליט.
מרדכי משעני: אבל השר הממונה על פי החוק לא יכול להתקין תקנות בנושא הזה ?
רינה ברעלי: בחלק - כן .
מרדכי משעני: זאת אומרת, יש לו כאן סמכות להתקין תקנות .
רינה ברעלי: כן, בהחלט.
שלומית לביא: לא תמיד קל בדרך של תקנות, אבל אפשר להוציא הוראות פנימיות.
מרדכי משעני: אז הוא יכול לעשות את זה.
רינה ברעלי: אני חושבת שזה פחות או יותר מיצה את הנושא הזה, אלא אם כן אתה חושב שיש איזה שהוא דבר חשוב שהשמטתי.
מרדכי משעני: אני מבין שאת מיצית את הנושא של הכללים, אבל עדיין לא מיצית את הנושא של השיבוץ והפיקוח.
אמנון נדב: זו חזרה אחורה, אבל זה יהיה גם קדימה, כי המחשוב או הפיקוח משליכים על הכל.
רינה ברעלי: בדיוק.
רינה ברעלי: תודה שאתה עוזר לי.
רן גלינקא: זה אומר שהוא למד את הדו"ח.
רינה ברעלי: בגלל המבנה של המערכת הממוחשבת, תוכנית השיבוץ עצמה נמצאת בחברה עצמה,.
רינה ברעלי: לרשות אין תוכנית שיבוץ כזו, וכתוצאה מזה הדברים לא בשליטה של רשות השידור.
רינה ברעלי: היה או ישנו ברשות מדור פרסומות - - -
מרדכי משעני: מה זאת אומרת "לא בשליטה"?
מרדכי משעני: נניח שהרשות היתה קובעת כלל מסויים, כגון, שלא יהיו יותר משבע דקות בשעה, ונניח שהחברה ביצעה שמונה דקות.
מרדכי משעני: בדיעבד הרשות הייתה יכולה לעשות משהו בנדון?
רינה ברעלי: גם בדיעבד מדובר על פרק זמן קצר, כי מה שקובע הוא שהרשות לא נהגה להקליט לעצמה את הפרסומות ולעשות בדיקה בצורה מסודרת.
רינה ברעלי: עד אמצע 1999 עשו את זה.
רינה ברעלי: יש מדור פרסומות ברדיו.
רינה ברעלי: המדור הזה קיבל את כל המידע רק מהחברה, הוא לא קיבל את המידע מהמטפלים ברשות.
רינה ברעלי: הוא קיבל מהחברה את רשימת הפרסומות ששודרו, את רשימת הפרסומות המתוכננות והוא עשה באופן ידני את החשבון כמה זמן מתוך שעה היו פרסומות והכין דו"חות כאלה.
רינה ברעלי: הדו"חות האלה הועברו למנהל הרדיו.
רינה ברעלי: באמצע 99 היה איזה אירוע - לטעמנו, לא היה צריך לקרות, אבל הוא קרה - שמנהל חטיבת הביצוע, שהוא הממונה על מדור הפרסומות, שלח דו"ח למנהל החברה הזו ואמר לו: אדוני, אתה חורג באופן בלתי נסבל מהזמנים.
רינה ברעלי: וענה לו מנהל החברה: אדוני, זה לא עניינך, זה ביני לבין מנהל הרדיו, תרד מזה.
רינה ברעלי: מאמצע 1999 הפסקתי לראות דו"חות על חריגות ממכסות.
רינה ברעלי: כששאלתי מה קרה מאמצע 1999 - שמעתי את הסיפור הזה, גם ראיתי את המסמכים - נאמר לי - ועל זה אין לי מסמך, אבל כך שמעתי - שמנהל הרדיו הורה למנהל החטיבה להפסיק את הבדיקה הזו.
רינה ברעלי: כלומר, מאמצע 1999 עד סיום הביקורת אין בדיקה של חריגה ממכסות, וכולנו מאזינים, אני מניחה, לרדיו ושומעים איך זה מתנהל.
רינה ברעלי: זה בקשר לשיבוץ .
מרדכי משעני: לפני שאתן את רשות הדיבור לרשות להשיב, אני רוצה לברך את התלמידות של כתה י"ב מבית הספר התיכון המקיף בראשון לציון שהצטרפו אלינו – באיזו מסגרת?
ירדנה מלר הורביץ: במסגרת היחידה לדמוקרטיה של משרד החינוך.
מרדכי משעני: נברך אותן ושיהיה להן מעניין.
אמנון נדב: דבר ראשון, לא לחינם סייעתי לגברת רינה ברעלי בעניין הזה, מפני שאנחנו בהחלט רואים בדו"ח של משרד מבקר המדינה כלי לשיפור, ובחלקים גדולים מהביקורת כלי לשיפור מצב נתון שהתרחש במשך שנים ברדיו.
אמנון נדב: מה שקורה הוא שהרדיו צמח ממצב שבו היה לפני פחות מעשור, כאשר היו לו פחות מ-100 פרסומות ליום, למצב שיש לו היום מעל 1,500 פרסומות.
אמנון נדב: המחשוב - ולזה אתייחס עוד במשפט אחד או שניים - לא הונהג בזמן המתאים, ולכן זה בעצם השליך על הכל, כולל הנושא של בקורות, של פרסומות וכיוצא באלה.
אמנון נדב: כשנוצר צורך בבניית פרסום, המחשוב עד היום – לפחות עד התקופה של מר גלינקא – לא היה בראש סולם העדיפויות של רשות השידור מסיבות תקציביות, משום שהיא לא מצליחה לפנות תקציבים לזה או לזה או לזה .
אמנון נדב: לכן, מנסים להשתלט על כל מיני נושאים באמצעים שבהם השתמשו לפני עשר וחמש עשרה שנה, וזאת במציאות שנוצרה היום - לעומת פחות מ-100 פרסומות.
אמנון נדב: לכן הנושא הזה, כמו נושאים אחרים, יכול להיפתר רק בדרך אחת ויחידה.
אמנון נדב: יש מחשוב לטווח ארוך ומחשוב לטווח קצר .
מרדכי משעני: אתם רוצים תוספת תקציב ?
אמנון נדב: לא.
אמנון נדב: זאת לא הועדה המתאימה גם אם היינו רוצים.
אמנון נדב: הרשות עומדת להעלות את הנושא של המחשוב בסדר סולם העדיפויות שלה, מפני שאין ברירה.
מרדכי משעני: דרך אגב, אני רוצה להגיד לך שכשקראתי את החומר על העניין הזה של ביטול האגרה, ראיתי שדווקא הרדיו, בשידורי הפרסומות, מפיק הכנסה גדולה מאוד, ומבחינתו יכול להיות אפילו שהוא מכסה את כך ההוצאות שלו, ואפילו מעבר לזה.
אמנון נדב: רק מהפרסומת?
מרדכי משעני: לא, לא רק מהפרסומת, אלא מהפרסומת פלוס מה שהוא מקבל ממשרד התחבורה, מהאגרה.
רן גלינקא: יותר.
מרדכי משעני: כן, מעל זה.
מרדכי משעני: ואילו בטלביזיה זה לא קורה.
מרדכי משעני: יש היום שידורי חסות שהם כמעט כמו פרסומות.
מרדכי משעני: הרי כולנו רואים, כל עם ישראל.
רן גלינקא: זה לא ההיקף של - - -
מרדכי משעני: אני לא יודע כמה משלמים בשביל זה, אבל יכול להיות שיש לזה משמעות יותר גדולה מאשר ברדיו.
מרדכי משעני: תראה כמה שידורי חסויות יש במסגרת שידור משחק כדורגל.
מרדכי משעני: בעצם בכל תשדיר חדשות יש שידורי חסות, ולא נתחיל לפרט את החברות.
אמנון נדב: המצב שמשרד מבקר המדינה עלה עליו - וטוב שכך עושים - נוצר בתוקף מציאות של רשות השידור שבה, כדי להדביק פערים מסוימים, לפחות מבחינת הרדיו, בנו "כבישים עוקפים".
אמנון נדב: אולם צריך להביא בחשבון שהרדיו בכל העולם הפך לרדיו דיגיטלי והשידור הוא דיגיטלי.
אמנון נדב: אולי אני גם אסביר לכם דבר אחר.
אמנון נדב: אני מתייחס אליכם כמי שמתמצאים בנושא של רדיו.
אמנון נדב: עד לפני שש שנים – וכבר היה רדיו דיגיטלי בכל העולם - הפרסומות הובאו בקלטות, בדליים, הוסעו במוניות מחברת הפרסומות בתל אביב לרדיו בירושלים, למקום מרכזי, ומשם הופצו בדליים לכל רשת ורשת, ושם היו מכניסים את זה לתוך איזו שהיא מכונה שמשדרת את הקלטת הזאת.
אמנון נדב: זה בעידן שבו המחשוב כבר רץ הלוך וחזור בכל תחנות הרדיו בעולם.
אמנון נדב: הרשות , שהמשוב לא היה בדיוק בסולם העדיפויות שלה, לא מצאה לנכון בשעתה להשקיע בנושא הזה, ולכן נבנה דבר לא טוב, "כביש עוקף", דהיינו, שפ"מ, שהיא חברה עצמאית, לקחה על עצמה לממן את הנושא של המחשוב, כדי שאפשר יהיה להטעין את המחשב בחברה בתל אביב בפרסומות ולהוציא את זה לכל רשת ורשת, דבר שנראה פשוט ורגיל, אבל זה לא היה ברדיו עד לפני שש שנים.
אמנון נדב: כתוצאה מזה – ושוב אני אומר, טוב שעלו על זה – נוצרה תלות כמעט מוחלטת של רשות השידור בשפ"מ בנושא של פיקוח ובקרה, היסטוריה של מה משודר ומה לא משודר, נתונים כספיים.
אמנון נדב: אני לא צריך להגיד לכם את זה.
מרדכי משעני: זה גם משליך על הנושאים הכספים.
אמנון נדב: - על כל הנושאים, מפני שכאשר יש מינימום 1,500 פרסומות ליום - בשיטות הידניות שכבר לא קיימות בכלל - אי אפשר להשתלט על דבר כזה.
רינה ברעלי: - רק באמצעות מחשב.
אמנון נדב: נכון, רק באמצעות מחשב.
אמנון נדב: לכן, הרשות החליטה בעקבות הדו"ח של המבקר – עוד וקצת לפני זה - לנסות לשפר את המערכת הקיימת, כשדובר על זה שבאופן עקרוני צריך מערכת מחשוב חדשה לגמרי, שלשפ"מ אין בה דבר וחצי דבר.
אמנון נדב: כלומר, לבטל לגמרי את אותה מערכת שלא הושקע בה מי יודע מה - סדר גודל של 30,000-40,000 דולר לכל היותר - וליצור מערכת חדשה בהתאם לצרכים של רשות השידור ובהתאם לכל מה שנכלל בדו"ח מבקר המדינה.
אמנון נדב: אלא שזה נושא שמצריך גם דיונים ממושכים, לא כמו שזה נעשה.
אמנון נדב: זה היה טוב אולי לשנה, שנתיים או שלוש כדי לפתור בעיות.
אמנון נדב: בעצם המחשוב הזה של שפ"מ לא היה טוב אפילו לשנתיים.
אמנון נדב: זה היה צריך להיות פתרון לחצי שנה עד שנה, כדי שהרשות תיצור במשך הזמן כלים משלה.
אמנון נדב: היא לא יצרה את הכלים האלה.
אמנון נדב: לטווח הארוך הרשות צריכה ליצור מערכת מחשוב משלה - עם ה-SOFT WARE וגם עם ה-HARD WARE – שתהיה מותאמת לצרכים שלה, ולא לקחת בחשבון את הנושא של שפ"מ לחלוטין בעניין הזה.
אמנון נדב: זה מצריך היערכות לטווח ארוך.
אמנון נדב: לטווח הקצר יש תוכנית, שאמורה לעלות בסביבות 10,000-20,000 דולר, של שיפור המערכת הקיימת.
אמנון נדב: זה אומנם הובא לידיעתכם, ואת צודקת בעניין הזה, שמאז שנכתב בדו"ח שהרשות תעשה את זה, זה לא נעשה מפני ששוב , בעוונות רשות השידור, שאני חלק ממנה לצורך העניין זה, זה נפל בין הכיסאות.
אמנון נדב: מי בדיוק אחראי על הנושא הזה כדי שהשיפור במערכת הקיימת ייעשה?
אמנון נדב: עכשיו, כשרן גלינקא, כמנכ"ל, לקח על עצמו את הדברים האלה, נעשו שני דברים.
אמנון נדב: ראשית, הוקמה ועדה, בראשותי, שאמורה לגבש ולסיים תוך חודשיים את הנושא הזה של שיפור המחשוב הקיים כדי שיענה - עד האופטימום שאפשר לעשות את זה - בכיוון שמבקר המדינה שם עליו את האצבע, ובעיקרו של דבר - יצירת איזה שהוא גוף שיהיה אחראי.
אמנון נדב: קראו לזה פעם "מדור פרסומות".
אמנון נדב: זה פשוט נפל מפני שזה לא התאים, כמו שאני אומר, להיקף ולגודל, לכמות כוח האדם שהלכה והצטמצמה ולידע שלהם בנושא של מחשוב וכיוצא אלה.
אמנון נדב: יצירת גוף, או נקרא לזה מנגנון, שיהיה בין שפ"מ לבין רשות השידור, כדי שאפשר יהיה גם לצבור נתונים, עד כמה שאפשר, בשיפור המערכת הקיימת, אבל בעיקר - פיקוח, בקרה על התכנים, על הכמויות וכיוצא באלה.
אמנון נדב: זה לטווח הקצר, וכבר תוך חדשיים אמורים לגבש את זה.
אמנון נדב: במסלול מקביל לזה הרשות אמורה לבחון את הנושא הזה של מחשוב לטווח ארוך.
אמנון נדב: כרגע, באופן גס, זה סיפור שיכול לעלות עד 10 מיליון שקל ולכן, כנראה, זה לא יהיה ביום אחד, אבל אני מאמין שגם הרשות תעלה את זה בסולם העדיפויות שלה, כשמדובר בהכנסות גולמיות בסדר גודל של עד 300 מיליון שקל בנושא של הפרסומות.
אמנון נדב: השקעה כזו בכל זאת שווה את זה , וכנראה, אנחנו נלך לכיוון הזה.
אמנון נדב: אם כן, אני מאמין שהתוצאות בעניין הזה יהיו כבר תוך כשלושה-ארבעה חודשים.
אמנון נדב: כלומר, אנחנו נגבש את ההצעה הזאת, המנכ"ל יאשר את זה, ומדובר בהשקעה לטווח מיידי בשיפורים של המערכת הקיימת, בסדר גודל של 10,000-20,000 דולר.
אמנון נדב: התוכניות ישנן.
אמנון נדב: צריך רק לשפר אותן, כי מאז שהן הוכנו כבר עברו כשנה וחצי , משום שלא היה גורם אחראי שיקבל את ההחלטות, שהרי יש כספים ויש מחשוב ויש רדיו, וכמו בדברים רבים אחרים, זה נפל בין כל הכיסאות האלה.
מרדכי משעני: אבל אני קורא במסמך הזה של מבקר המדינה שכבר מאז 1995 אישר המנכ"ל שלכם להיערך למעבר משידור אנלוגי לשידור ספרתי, ולכן גם היו הזמנות של ה-25,000 שקל.
מרדכי משעני: אם כן, לאן הלך הכל?
אמנון נדב: לא, זה למה שנקרא החומרה, וזה לא קשור לפרסומות.
אמנון נדב: צריך להבדיל בין שני דברים:.
אמנון נדב: יש הנושא של הפרסומות שיש בו בעייתיות של גורמים מבחוץ וכיוצא באלה; ויש המעבר של הרדיו כל כולו למסגרת אחרת, וזה חלק מתוכנית ייעול הרדיו, כי זה מצמצם כוח אדם.
אמנון נדב: אני לא רוצה להכניס אתכם לעניין זה, אבל תחנת רדיו היום בעולם משדרת עם עשרה אנשים, ואם הרדיו משדר היום עם מאה אנשים זה מפני, שראשית, אין לו החומרה והתוכנה המתאימות לשידור דיגיטלי ; ושנית, גם אין הסכמי עבודה, כי אם נכניס כאן הסכמי עבודה, עלולים להיווצר פילים לבנים כמו בטלוויזיה, שבה הכניסו את מצלמות ה-ENG, וחמש-עשרה שנה המצלמות האלה עמדו והתיישנו תוך כדי זה שחיכו לשינוי הסכמי עבודה שיאפשרו להשתמש בהן.
רן גלינקא: גם משרד מבקר המדינה יודע עד כמה קשה לשנות הסכמי עבודה.
רינה ברעלי: אנחנו יודעים עד כמה זה קשה יותר שם.
מרדכי משעני: זאת אומרת, שהיום בעצם אין לכם מערכת שיכולה לפקח והכל תלוי במערכת של החברה.
אמנון נדב: צריך להבדיל בין הפרסומות לבין הרדיו .
מרדכי משעני: אני מדבר על הפרסומות.
אמנון נדב: לגבי הפרסומות - בעקרון כן, מפני שנקודת המוצא של הפרסומות היא בשפ"מ, ולמעשה זה יוצא ישר לשידור.
אמנון נדב: נכון שהלחיצה על הכפתור היא של הטכנאי באולפן, אבל אין לנו פיקוח ובקרה אלא בדיעבד, כמו שאמרה הגב ' ברעלי.
מרדכי משעני: בבקשה, שאלה למר רוט.
יהושע רוט: אני רוצה לשאול את מנהל הרדיו עד כמה התלות הזו בשפ"מ מגבילה את הנגישות של זכיינים אחרים להחלפת החברה הקיימת.
אמנון נדב: כשיבוא זכיין ויתפרסם מכרז בעוד שנתיים – אתה צודק בהחלט, זה שלהם, הם יכולים לקחת את זה אתם.
אמנון נדב: ולכן, אנחנו ננסה תוך השנתיים ליצור כבר מערכת שתהיה שלנו, כך שהזכיין יתאים את עצמו למערכת שלנו, ולא להפך.
מרדכי משעני: אני רוצה לשאול עוד שאלה שהיא טכנית.
מרדכי משעני: אתה אומר שטוב שהמנכ"ל הקים את הועדה הזו בראשותך, שתקבע כללים לגבי כל הנושא הזה של המחשוב.
מרדכי משעני: אתה חושב שהוועדה הזו יכולה להביא למצב שבו מערכת כזאת אכן תהיה אצלכם תוך שנתיים?
אמנון נדב: עצמאית?
אמנון נדב: צריך רק לקבוע את סדר גודל המשאבים, אבל אני אומר לך שוב: חשוב גם פתרון לטווח מיידי, ולא לרחוץ בניקיון כפיים ולומר: לעוד שנתיים.
מרדכי משעני: אבל, ראשית, זה אפשרי.
מרדכי משעני: ואתם הולכים לכיוון הזה?
אמנון נדב: זה אפשרי , והולכים לכיוון הזה.
מרדכי משעני: שנית, כשאתה אומר "בינתיים , לטווח הקצר, אנחנו רוצים לשפר", במה אתה משפר?
אמנון נדב: - שינוי התוכנה באופן שבו אפשר יהיה גם לקבל נתונים כספיים מצטברים.
רן גלינקא: - שתהיה מערכת בקרה שלנו על המערכת שלהם.
אמנון נדב: ויצירת תחנת ביניים בין שפ"מ לבין השידור שתאפשר לנו לפקח, לבקר, לקבל את כל הנתונים .
מרדכי משעני: הנתונים מגיעים אליכם ?
רינה ברעלי: הם חייבים להגיע, רק שלא עושים אתם שום דבר.
רן גלינקא: צריך שתהיה מערכת שתוכל לקבל את הנתונים, לעבד אותם.
אמנון נדב: ושהמערכת הזו לא תאפשר - וזה הדבר החשוב ביותר - מה שקרוי בביקורת "התלות בשפ"מ".
אמנון נדב: כלומר, אם יהיה לנו סכסוך כלשהו עם שפ"מ, עדיין לא נוכל לקחת פרסומות ולשדר אותן באופן עצמאי.
רינה ברעלי: עד שתהיה להם מערכת עצמאית נפרדת הם יהיו תלויים בהם.
אמנון נדב: כפי שאתם ציינתם בדו"ח שלכם: בלי אפשרות ששפ"מ תוכל להיכנס לזה, אלא אם כן נרצה בזה.
מרדכי משעני: ברשותך, אדוני המנכ"ל, אני מבין שהועדה הזו תציג את המסקנות שלה בתוך 60 יום, ואם אפשר, אני מבקש שהן יועברו גם אלינו וגם למבקר המדינה .
רן גלינקא: צריך להעביר גם את ההחלטות כתוצאה מעבודת הצוות הזה וגם את האישור של התקציב.
מרדכי משעני: קודם כול נקבל את המסקנות, ואולי נקבל גם את המסקנות לגבי מה שצריך לעשות בינתיים.
אמנון נדב: - בטווח המיידי.
אמנון נדב: זה בעיקר מה שיהיה.
מרדכי משעני: כן, בטווח המיידי.
מרדכי משעני: אם אפשר, הייתי מבקש לקבל את זה תוך 60 יום, או שתשלחו העתק של המסקנות שלכם בנושא זה, מיד עם הוצאתן, גם לוועדה וגם למבקר המדינה.
רן גלינקא: היה עוד משהו: הנושא של נהלים לגבי זמן שידור וכו'.
מרדכי משעני: כן, שמענו שאין לכם בעצם כללים.
אמנון נדב: גם בתוך הרשות, כשהוקמו הגופים החדשים: המליאה והוועדה שנוגעת בנושא הזה של פרסומות ותשדירי פרסומות, עלה לפני כחצי שנה הצורך בזה.
אמנון נדב: גובשה הצעה לנוהל שהמנכ"ל אמור לאשר אותה.
אמנון נדב: ברגע שהמנכ"ל יאשר אותה היא תעבור לוועד המנהל של רשות השידור, הוא יאשר אותה, ואז נוכל להתחיל לעבוד לפי כללים מקובעים.
אמנון נדב: בעיקרון, הכללים ישנם, אבל כמו שאמרה הגב' ברעלי, הם בעל פה ולפעמים עולים כמכתב, אבל הם לא מגובשים לכלל תקנון בעניין הזה, לכן, בהחלט נקבע גם את הזמן, וגם חריגות עדיין יהיו מפני שדרושה הגמישות הזו של רדיו, כי ש תקופות שיש עומס יותר גדול או יותר קטן, אבל לא לחינם אמרתי שהמנכ"ל יאשר.
אמנון נדב: אולי המנכ"ל יראה את זה יותר מהזווית של רשות השידור והאינטרס שלה שיהיו לה הכנסות רבות ככל האפשר בצד הציבורי, אבל כשהוועד המנהל ידון בזה, כשהגופים הציבוריים ידונו בעניין, הם יראו גם את הנושא של כמות הפרסומות מבחינת הציבור, מה נחשב ליותר מדי מבחינת הציבור.
מרדכי משעני: אתה מדבר גם על משך הפרסומות וגם על התוכן.
אמנון נדב: דבר אחד אני יכול להבטיח, שבהיותנו רדיו ציבורי, אין לנו שום כוונה להכיל כמות שתהיה יותר גדולה מזו שנקבעה בחוק הרשות השניה, כלומר 12 דקות.
אמנון נדב: כבר היום אנחנו פועלים במכסימום של 10 דקות ונשתדל שזה יהיה בטווח הזה, עם אפשרות של גמישות - - -
מרדכי משעני: אתם מדברים על משהו בסדר גודל של שש וחצי דקות?
רן גלינקא: לא, לא, לא.
אמנון נדב: המצב ההיסטורי שנקבע - - -
מרדכי משעני: אדוני המנכ"ל, אתה רוצה לחכות עד שהנוהל הזה אושר אצלכם ואז להעביר לנו אותו?
רן גלינקא: בהחלט .
ירדנה מלר- הורוביץ: אני חושבת שאולי כדאי לקבוע עכשיו מועד לביקורת.
מרדכי משעני: תוך כמה זמן אתה חושב שהנוהל הזה יאושר?
רן גלינקא: אנחנו נתנו לזה חודשיים.
רן גלינקא: הוא כבר כתוב, הוא רק צריך לעבור את הוועד המנהל.
מרדכי משעני: אמר לנו מר אמנון נדב שהוא כבר כתוב.
מרדכי משעני: השאלה אם אתה מוכן להעביר לנו את זה עוד לפני האישור.
אמנון נדב: לא, לא צירפתי, כי כדאי שהדיונים יתקיימו בפנים.
אמנון נדב: לא הייתי רוצה לפגוע בנציגי הציבור.
מרדכי משעני: אם כן, עד ה-1 במארס נוכל לקבל גם העתק אלינו וגם העתק למבקר המדינה.
אמנון נדב: מן הסתם זה עוד יעבור שינויים.
אמנון נדב: זאת ההצעה הראשונית של הרדיו.
אמנון נדב: זה צריך לעבור את כל השיקולים האחרים.
מרדכי משעני: אתם מעדיפים לדון קודם בנושא של העניינים הכספיים או בנושא של תשדירי חסות בטלביזיה ?
רינה ברעלי: לדעתי, הנושא של העניינים הכספיים הוא כבד יותר.
מרדכי משעני: אם כן, אנחנו נדחה אותו לישיבה הבאה ונדון עכשיו בנושא של תשדירי החסות בטלביזיה, לא ברדיו.
מרדכי משעני: לפני זה אני מבקש לשאול את המנכ"ל וגם אותך, מר אמנון נדב: בעניין הזה של הכללים שעליו דיברנו עכשיו, האם אתם חושבים שזה פתרון עדיף על הפתרון שהעליתי – לא חקיקה, אלא אפילו התקנת תקנות או קביעת כללים על ידי השר?
מרדכי משעני: אנחנו בוועדה יכולים לפנות לשר ולבקש ממנו לעשות את הדבר הזה.
אמנון נדב: אני לא יודע אם השר הוא שצריך לעשות זאת.
אמנון נדב: אולי היועצת המשפטית תענה על זה, כי אני יודע שועדת החינוך של הכנסת אמורה תמיד לאשר שינויים בתקנונים שלנו בנוגע לכללי הפרסומות.
חנה מצקביץ: יש לנו כללים לגבי פרסומות ברדיו, ואפשר להוסיף שם סעיף: הסמכות היא של הוועד המנהל, באישור של השר.
חנה מצקביץ: זה כמו תקנות.
חנה מצקביץ: ואחרי שאנחנו נוציא נוהל פנימי וזה יאושר במוסדות שלנו, אם יהיה צורך, אנחנו גם נפרסם את זה בכללים.
מרדכי משעני: גם בכללים.
מרדכי משעני: בבקשה, מר נתן מאיר, מלשכת הפרסום הממשלתית.
נתן מאיר: אנחנו בוקרנו מכיוון אחר - אנחנו גם מופיעים בדו"ח - כי מבקר המדינה עשה דבר חכם ביותר בכך שהוא הגיע גם לצד של הצרכן של החברה .
נתן מאיר: אנחנו לקוח גדול של החברה כמשדרים שידורי פרסום.
נתן מאיר: יש נושא שאנחנו לא עלינו עליו בזמן הביקורת, ולפי דעתי, הוא חמור מאוד.
נתן מאיר: אני עליתי על זה רק אחר כך.
נתן מאיר: אותה חברה - - -
אמנון נדב: זה פשוט סעיף אחר.
אמנון נדב: לא הגענו לתמריצים.
נתן מאיר: לא תמריצים, זה נוגע דווקא לנושא הכללים.
נתן מאיר: זה לא עלה בביקורת.
נתן מאיר: אותה חברה משתמשת בכל מיני כלים כדי לאנוס את כל שוק הפרסום.
נתן מאיר: היא באה ואומרת לכל משרדי הפרסום: את ההפקות תעשו אצלי.
נתן מאיר: אתה בא עם פרסומת שעשית במקום אחר, היא אומרת:
נתן מאיר: אני לא מכניסה אותך לשידור, אתה חייב לעשות עוד פעם את ההפקה אצלי.
נתן מאיר: וזה עולה למשק בכללו.
נתן מאיר: זה גם עולה לממשלה כלקוח, אבל זה עולה לכל המשק, על ידי זה שנתנו לה עוצמה גדולה כזאת.
מרדכי משעני: בהסכם ?
נתן מאיר: אני לא יודע.
נתן מאיר: פנינו פעמיים- שלוש לייעוץ המשפטי.
נתן מאיר: הם לא ידעו לתת לנו תשובה.
נתן מאיר: מה שקורה כרגע הוא שלאותה חברה יש כוח אדיר מול כל משק אחר.
רינה ברעלי: בגלל הבלעדיות שלה ברדיו.
רינה ברעלי: זה הכל .
נתן מאיר: למעשה 85% מהפרסומות ברדיו הולכות דרכה, כיוון שכמה הולך דרך הערוצים המקומיים?
נתן מאיר: - מעט מאוד, וגם מעט כסף.
נתן מאיר: היא שולטת למעשה בענף על ידי מערכת ההתקשרות שבינה לבין רשות השידור, והפגיעה היא פגיעה חמורה.
מרדכי משעני: אני מבין את זה.
מרדכי משעני: האם יש לכם התייחסות לעניין?
רינה ברעלי: לא ידענו על זה.
רינה ברעלי: אני נפגשתי אתו וגם הוא לא ידע.
מרדכי משעני: מר מאיר, אני חושב שזו שאלה משפטית שתלויה הרבה גם בהסכם שנערך עם החברה.
מרדכי משעני: צריך לבדוק את ההסכם.
מרדכי משעני: אני מבין שמשרד המבקר לא בדק בכלל את הנקודה הזאת.
רן גלינקא: יש פה רק צד אחד.
מרדכי משעני: נכון, יש פה רק צד אחד אבל צריך לבדוק את הנקודה הזו.
מרדכי משעני: יכול להיות שאתה העלית כאן נקודה גם לתשומת לב הרשות וגם לתשומת לב המבקר, אבל גב' מצקביץ רוצה להעיר גם בעניין הזה.
חנה מצקביץ: בהסכם בינינו לבין החברה אין שום דבר בעניין הזה , וזה תלוי בהסכם בין החברה לבין המפרסמים.
נתן מאיר: אבל היא לא תכניס היום תשדיר לרשות השידור שלא הופק על ידה.
רינה ברעלי: זה שוב ניצול לרעה.
נתן מאיר: זה ניצול לרעה של - - -
מרדכי משעני: השאלה אם אין לאותו לקוח, שלא מכניסים את התשדיר שלו לפרסום משום שהחברה לא עשתה את ההפקה - יכולת משפטית לקבל את הזכות שלו בצורה אחרת.
מרדכי משעני: הוא לא קשור לרשות.
נתן מאיר: מה שיקרה הוא שאחד הגופים האלה שירגיש נפגע יילך לבג"ץ נגד הרשות.
מרדכי משעני: יכול להיות.
רינה ברעלי: הרשות אחראית על העניין הזה.
מרדכי משעני: נגד הרשות, ויצרף את החברה.
מרדכי משעני: כן, גב' מצקביץ
חנה מצקביץ: מה שאני אומרת הוא שהחוזה לא מדבר על זה.
חנה מצקביץ: הרשות נתנה בעצם בלעדיות לחברה לעשות את הפרסומות.
חנה מצקביץ: לנו לא ידוע על תלונה כזאת.
חנה מצקביץ: אולי מדי פעם מגיעות תלונות, גם לא באופן ישיר.
חנה מצקביץ: אם הייתה מגיעה תלונה כזאת אלינו באופן פורמלי או רשמי, היינו יכולים אולי לבדוק אותה או לברר אותה מול החברה.
מרדכי משעני: איך הייתם מגיבים על תלונה כזו ?
חנה מצקביץ: זה בהחלט ראוי לבדיקה.
רן גלינקא: אני לא יודע, זו פעם ראשונה שאני שומע את הדבר הזה, וראוי לחשוב ולבדוק.
מרדכי משעני: אני מציע שעד לדיון הבא, נחשוב כולנו - גם הרשות, גם אתם, גם משרד מבקר המדינה וגם אנחנו - על איזו שהיא דרך כדי לפתור את העניין הזה.
נתן מאיר: אני יכול להעביר להם תלונה רשמית.
רינה ברעלי: נבטל את הבלעדיות במכרז הבא.
מרדכי משעני: אני חושב שאם סעיף כזה היה מעוגן בהסכם, זה היה בוודאי פותר לכם בעיה.
מרדכי משעני: אנחנו עוברים לנושא של החסויות בטלביזיה.
רינה ברעלי: פועל יוצא של הדבר הזה מתבטא גם פה.
רינה ברעלי: הנה דוגמה שישנה פה שמחזקת בעצם את מה שאתה אמרת.
רינה ברעלי: הדוגמה שאני מצאתי ושהבאתי היא שאנשים שרצו לתת חסויות לאולימפיאדה של שנת 2000 ושעשו את זה דרך רשות השידור, באו בתלונה ואמרו: החברה מתנכלת לנו, מבחינת השיבוץ ומבחינת הנוסח של ההודעה.
רינה ברעלי: רשות השידור עומדת על הכללים כשזה בא דרכה - צריך להיות ניסוח כזה ואסור שיהיה כך ומותר כך.
רינה ברעלי: בקיצור, החברה מנצלת את המצב.
רינה ברעלי: זו דוגמה טובה שמחזקת את מה שאתה אמרת.
רינה ברעלי: הנקודה האחרת שחשובה כאן מבחינת תשדירי החסות, תשדירי שירות בטלביזיה, היא נקודת המוצא.
רינה ברעלי: בכללים של הרשות – הם קרויים "כללי רשות השידור (מימון חוץ למשדרי טלביזיה)" - נאמר מפורשות: "רשאית הרשות בלבד לבקש מימון להפקת משדרי טלביזיה מגופים שמחוץ לרשות".
רינה ברעלי: על פי הליכים שהיו ברשות, שהיו סבוכים וממושכים, הגיעו למסקנה שהם יכולים כן לתת את זה לחברה הזו.
מרדכי משעני: ללא מכרז.
רינה ברעלי: ללא מכרז.
רינה ברעלי: הם נאחזים בעניין הזה שהם לא נותנים לה בלעדיות אבל, לדעתי, הם מתעלמים מדבר שהערנו עליו, שבעצם זה שיש לחברה היכולת להציע למפרסם גם את הרדיו וגם את הטלביזיה - זה נותן לה יתרון ברור על פני כל מפרסם אחר.
רינה ברעלי: אם כן, באופן פורמלי לא נתנו את הבלעדיות, אבל אינני יודעת כמה מגיע בפועל לא דרכם, וכאשר זה מגיע לא דרכם, אנחנו רואים מה קורה - זו הדוגמה שיש לנו כאן.
רינה ברעלי: אני חושבת שאלה שתי הנקודות העיקריות והמרכזיות.
רינה ברעלי: אני פשוט לא רוצה להאריך.
רינה ברעלי: שוב, אם אדוני חושב שיש משהו נוסף שראוי להתייחס אליו בתחום הזה, אני מוכנה לעשות זאת.
מרדכי משעני: בנושא הזה של תשדירי חסות בטלביזיה הבנתי שעיקר הביקורת הייתה, ראשית, שזה נעשה ללא מכרז.
מרדכי משעני: על אף שההתקשרות הייתה בעצם רק לגבי שידורי רדיו, הרחיבו את זה מעבר לעניין הזה של הרדיו ונתנו לחברה גם את הנושא של הטלביזיה.
רינה ברעלי: והם מתרצים את זה בזה שזה ללא בלעדיות לחברה.
מרדכי משעני: זה הנושא הראשון.
מרדכי משעני: והנושא השני הוא, שוב, הנושא של הכללים לגבי הנושא של החסויות בטלביזיה.
רינה ברעלי: רק הרשות רשאית לעשות את זה, והם העבירו את זה בעצם לגוף חיצוני.
מרדכי משעני: נשמע את תשובת הרשות.
רן גלינקא: אנחנו מקבלים את הערת מבקר המדינה ונצא למכרז.
רן גלינקא: אנחנו צריכים לצאת למכרז.
רינה ברעלי: יש החלטה בעניין הזה?
רינה ברעלי: רן גלינקא: -כן.
רינה ברעלי: אין הרבה מה לדבר.
רינה ברעלי: אני חושב שזה נכון וצודק.
מרדכי משעני: מתי אתם עומדים לצאת למכרז בעניין הזה ?
רן גלינקא: אני לא חושב שקבענו לוח זמנים.
רן גלינקא: אני לא רוצה לשלוף את זה מפה, כי אני לא יודע מה המורכבות של המכרז הזה.
מרדכי משעני: אתה מעריך שעד ה-1 במארס זה יהיה?
רן גלינקא: גב' מצקביץ, מה את אומרת?
חנה מצקביץ: אם זה תלוי בי, אני מקווה שכן.
רינה ברעלי: מה מעכב את זה?
רן גלינקא: רק לערוך את המכרז, להכין אותו.
רן גלינקא: מה אתה אומר, מוטי?
חנה מצקביץ: אני לא מכינה את המכרזים.
מוטי לוי: שלושה-ארבעה חודשים לפחות עד ליציאה למכרז.
מרדכי משעני: - עד ה-1 באפריל.
רן גלינקא: אני לא יודע מה המורכבות.
רינה ברעלי: 1 באפריל חל בחג הפסח.
ירדנה מלר-הורוביץ: - עם החזרה למושב הקיץ.
רן גלינקא: אני לא רוצה לקבוע.
רן גלינקא: אני יודע שהמכרזים האלה הם מכרזים מורכבים.
מרדכי משעני: עד ה-1 במאי.
רינה ברעלי: זה דורש דקדקנות והקפדה בניסוחים.
מרדכי משעני: אבל השאלה שלי אחרת.
מרדכי משעני: במכרז הזה אנחנו גם צריכים ללמוד מהניסיון שיש לנו ברדיו, נכון?