GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רונית קוסטה: שיעור גדול יותר של בנים בבית הספר לעומת בנות וכולי וכולי.
רונית קוסטה: הם מיפו אזורים בבית הספר, קפיטריה, מסדרונות וכולי, הם נתנו כל מיני מאפיינים של בתי ספר, מתי אפשר למצוא יותר אלימות באופן כללי.
רונית קוסטה: לא רק בישראל.
רונית קוסטה: זה מחקרים כלליים.
אמנון רובינשטיין: בית ספר גדול זה בית ספר יותר אלים, אבל יש לו מטרות אחרות.
אמנון רובינשטיין: יש שיקולים רבים במערכת החינוך.
אמנון רובינשטיין: גם האינטגרציה זה שיקול.
אמנון רובינשטיין: טוב, אז אנחנו מבקשים ככה:
אמנון רובינשטיין: את הדו"ח הזה של יוסי הראל, את הדו"ח של הוועדה הבינמשרדית של הנוער העולה וכמו כן את הדו"ח של ועדת המשנה של תמר גוז'נסקי.
אמנון רובינשטיין: זה גם כן רלוונטי לעניין שלנו.
אמנון רובינשטיין: אולי אפשר להביא את השאלון.
אמנון רובינשטיין: יש לנו בעיה עם השאלון עצמו.
אמנון רובינשטיין: אני לא אוהב את השאלון, אני מוכרח לומר.
אמנון רובינשטיין: המנכ"לית אומרת שהוא גורף מדי.
ירדנה מלר-הורוביץ: השאלון של האבחון?
אמנון רובינשטיין: אני מקווה שהקיצוצים לא יפגעו במעט שאתם עושים, אבל בעניין של בתי ספר תעשייתיים ומפת"נים זו ממש מכה קשה מאד.
אמנון רובינשטיין: מכה קשה מאד.
4400: פה אם תיכנס לעובי הקורה ותוכל לסייע בהכרעה, זה חשוב מאד.
אמנון רובינשטיין: זו תרומה עצומה לעבריינות נוער.
אמנון רובינשטיין: תרומה עצומה.
אמנון רובינשטיין: כל מי שביקר בבית ספר כזה יודע את זה, שהנוער שנפלט גם משם זה אבוד.
אמנון רובינשטיין: אז נכנס קידום נוער וזה כבר מאוחר מדי.
אמנון רובינשטיין: לישיבה הבאה אני מבקש גם את מינהל, חברה ונוער שיהיה פה.
אמנון רובינשטיין: אנחנו נכין סיכום ונראה לכם אותו.
רונית קוסטה: אנחנו לא דיברנו בישיבה הקודמת על מחקר בנושא טלוויזיה חינוכית?
אמנון רובינשטיין: אבל בזה עוסקת ועדת החינוך, אז אני הורדתי את זה.
אמנון רובינשטיין: ועדת החינוך עוסקת בזה, היו איזה חמש ישיבות בעניין זה.
בלהה נוי: אבל הוא הגיע, מהטלוויזיה החינוכית.
אמנון רובינשטיין: אה, כן, אז אני מתנצל.
צבי שפירא: אז אני רק אגיד שהיתה שם הערה, כפי שנמסר לי, לגבי שתי תוכניות טלוויזיה מסוימות משנת 1994 –1995.
צבי שפירא: ואכן בדקנו את זה מתוך סדרה של חמישים תוכניות, סדרה מצוירת לגיל הרך ואכן יש בהן אלימות.
צבי שפירא: אני חושב שהנורמה הוחמרה במשך השנים והיום הוצאנו את זה.
אמנון רובינשטיין: היום אין לכם את זה?
צבי שפירא: שני הפרקים האלה אנחנו הוצאנו אותם.
צבי שפירא: את הסדרה אנחנו נמשיך להקרין, כי היא סדרה טובה.
צבי שפירא: בסך הכל, הטלוויזיה החינוכית עשתה הרבה מאד במשך השנים בנושא הזה, גם שילבה נושא אלימות ומניעת אלימות וקבלת האחר וסובלנות, בכל מיני סדרות כמו פרפר נחמד ורחוב סומסום.
אמנון רובינשטיין: יש לכם סדרה על סובלנות.
צבי שפירא: היתה סדרה של שישה פרקים שנקראה: "אלימות זה בידיים שלנו", שעסקה באספקטים שונים של אלימות ובאיזשהו מרווח זמן מתקבל על הדעת אנחנו חוזרים ומשדרים אותה.
צבי שפירא: אי אפשר לשדר את זה כל הזמן.
אמנון רובינשטיין: בעניין סמים אתם עושים משהו?
צבי שפירא: כן.
צבי שפירא: היו פרקים בענייני סמים.
אמנון רובינשטיין: הטפת מוסר לא עוזרת, בכלל.
צבי שפירא: לא, אבל העלאת הנושא באופן חינוכי, עם יועצים חינוכיים וכן הלאה.
אמנון רובינשטיין: יש ניסיון במדינות אחרות בעניין סרטים, טלוויזיה?
אמנון רובינשטיין: יש.
צבי שפירא: יש בהרבה ארצות.
צבי שפירא: חלק מהחומרים הם רכושים.
צבי שפירא: יש התמודדות עם הנושא בהרבה מאד מדינות.
צבי שפירא: אני לא כל כך בקיא בזה, אבל אנחנו קונים סדרות שיש בהן אלמנטים של מסרים שעוסקים בקבלת האחר, בסובלנות לגבי האחר וכולי.
4400: אני רוצה לומר לך שפעילות שנעשית בתוך בתי הספר, ששם מביאים נפגע סמים, למשל, או נפגע תאונות דרכים, והוא בגובה העיניים והוא בחור צעיר, זה הכי אפקטיבי.
4400: נכון שאחרי תקופה הם שוכחים, אבל כל פעם צריך להחזיר ולהפגיש אותם עם האנשים הללו וזה עושה – אני יודעת את זה מהילדים עצמם שאומרים שזה הדבר שהכי משפיע עליהם, הכי טראומטי מבחינתם, כי זה ממשי.
4400: כי התחושה של "לי זה לא יקרה" – נעלמת.
4400: הנה.
4400: זה קרה לאחד שהוא ממש כמוהם.
4400: צריך להמשיך ולעודד את זה.
צבי שפירא: אני רק אוסיף עוד שיש לנו מפעל שנקרא: "טלידע" – שזה קורסים למורים, ששם יש קורס מיוחד למאבק נגד אלימות, שיש בו גם וידיאו וגם הנחיה טלפונית וגם סדנה.
צבי שפירא: יש לנו תוכנית שהיא כמו בית ספר להורים, שנקראת: זמן הורים.
צבי שפירא: היא עוסקת הרבה בנושא הזה וביחס לאיך ההורים צריכים להתייחס לזה, איך המורים צריכים להתייחס לזה.
אמנון רובינשטיין: אבל ההורים הרי לא יודעים.
אמנון רובינשטיין: הם לא יודעים מה שקורה.
4400: הם גם לא כל כך סמכות כבר.
אמנון רובינשטיין: הורים הם גם לא כל כך סמכות.
צבי שפירא: הנושא של האלימות מקבל בולטות אדירה בתקשורת בכלל, כך שהורים מאד מודאגים מהנושא של אלימות בבתי הספר.
אמנון רובינשטיין: אבל אני לא יודע אם הורים יכולים כאן להשפיע הרבה.
אמנון רובינשטיין: המורה, היועץ, התלמיד המבוגר יותר, המדריך, הוא משפיע.
צבי שפירא: נכון, אבל אלימות הרי היא לא רק בבתי הספר.
צבי שפירא: הרי יש גם גילויי אלימות בבית, בין אחים, בין שכנים.
4400: אני גם שילבתי בתוך המכללות להכשרת עובדי הוראה, באופן מובנה, במסגרת ה B.E.D., קורס חובה לכל פרח הוראה בהתמודדות עם מניעת אלימות.
4400: כלים להתמודדות עם מניעת אלימות בכיתות וכולי.
4400: אלה כלים שאנחנו מכשירים את המורים בהם.
4400: גם השתלמויות למורים שכבר במערכת, אבל כקורס חובה במסגרת ה-B.E.D., במכללות להכשרת עובדי הוראה וזה חידוש.
4400: זה הכנסנו השנה.
אמנון רובינשטיין: זה חשוב.
בלהה נוי: עוד משהו בקשר להורים.
בלהה נוי: האינטרנט היום הפך למוקד אלימות מאד רציני.
בלהה נוי: אנחנו, המבוגרים, לא יודעים על זה מספיק, אבל הרבה פעמים הורים יכולים להיות כאילו מרוצים אם הילד לא יוצא ביום שישי, הוא יושב – יש שישה מיליון אתרים רק לנושא של סמים.
בלהה נוי: מלמדים את הילדים איך להכין וכולי.
אמנון רובינשטיין: אבל רובם באנגלית.
בלהה נוי: הם למדו את השפה.
בלהה נוי: יש הרבה מאד דברים שאנחנו לא מספיק מחודדים כלפיהם.
אמנון רובינשטיין: יש שישה מיליון אתרים?
בלהה נוי: שישה מיליון אתרים רק על סמים.
בלהה נוי: אני מציעה לך גם להזמין פעם מישהו שעוסק בנושא של תרבות נוער.
בלהה נוי: מלמדים אותם איך להכין, איך לצרוך, מראיינים אנשים שהיו בטריפים ולוקחים את כל המונולוגים הנוראיים שלהם – מה הם אומרים במהלך "טריפ", איך להתחמק מעינם של הורים ומורים, דברים פשוט איומים ונוראים.
אמנון רובינשטיין: יש אתרים כאלה בעברית?
4400: נראה לי שבלהה גולשת.
בלהה נוי: אני פשוט שמעתי מישהו בתרבות נוער.
אמנון רובינשטיין: צבי, יש גם אתרים כאלה בעברית?
צבי שפירא: אנחנו עשינו תוכנית מיוחדת למאבק נגד תופעת הסמים באינטרנט.
צבי שפירא: בתוכנית "זומביט".
צבי שפירא: זו תוכנית שעוסקת באינטרנט.
אמנון רובינשטיין: אני רואה אותה ולומד ממנה.
צבי שפירא: אז עשינו תוכנית מיוחדת בנושא הזה.
צבי שפירא: שיתפנו שם את הרשות למלחמה בסמים.
צבי שפירא: אז לא שאנחנו נצליח לעשות משהו, אבל לפחות העלינו את זה למודעות והצגנו את הפן השלילי והבלתי חוקי של העניין.
אמנון רובינשטיין: אתם עושים הבחנה בין סמים או כל הסמים?
צבי שפירא: כל הסמים.
אמנון רובינשטיין: קיבלתי כמה מכתבים מבני נוער שאומרים שמוכרחים לעשות את ההבחנה הזאת אם רוצים להיות אמינים.
אמנון רובינשטיין: אתה יכול לומר: סם זה מסוכן, סם זה אולי פחות.
אמנון רובינשטיין: אתה צריך לתת אינפורמציה.
אמנון רובינשטיין: לא לומר שכל הסמים זה אותו דבר.
אמנון רובינשטיין: סוזי, מה את אומרת על הטענה הזאת?
סוזי בן-ברוך: לכל סם יש את ההשפעה שלו.
סוזי בן-ברוך: תראה, אני אומר לך את האמת.
סוזי בן-ברוך: לפני כשנה נשלחתי מטעם העבודה, יחד עם אבי, מנכ"ל הרשות למלחמה בסמים וראש תחום אכיפה.
סוזי בן-ברוך: אמרנו: בואו ניסע להולנד, נראה מה קורה שם לפני שאנחנו שוללים או לא שוללים.
סוזי בן-ברוך: ואחרי שחזרתי מהולנד חזרתי יותר חזקה בדעותי מאשר כשהלכתי לשם.
סוזי בן-ברוך: בשנת 1976 הם התירו את הסמים בקופי-בר באזור אמסטרדם.
סוזי בן-ברוך: אז עברו קרוב לעשרים וחמש – עשרים ושש שנה.
סוזי בן-ברוך: ראיינו זקנים וזקנות שזוכרים את התקופה של לפני ואחרי.
סוזי בן-ברוך: אנשים מבוגרים.
סוזי בן-ברוך: הם אמרו את האמת.
סוזי בן-ברוך: הם אמרו: בשום פנים ואופן לא לאשר.
סוזי בן-ברוך: ראיינו בעל קופי-שופ כזה, בחור צעיר בן עשרים ושש.
סוזי בן-ברוך: ישבנו שם כאילו מזמינים, כמובן הוא הבחין שאנחנו שונים מהשאר ואז חשפנו את עצמנו ושאלתי אותו חד משמעית: מה דעתך על אישור, אז הוא אמר לי: בשום פנים ואופן לא.
סוזי בן-ברוך: אני מוכר ואני אומר לך שלא.
סוזי בן-ברוך: כי יש כאלה שבאים לכאן ובכלל לא מתכוונים לקחת, אז החבר'ה לוקחים והם לוקחים.
סוזי בן-ברוך: את רואה שהם לא מתכוונים לקחת ואז הלחץ החברתי עושה את שלו והאפשרות הקלה לרכוש את זה.
סוזי בן-ברוך: והכי חמור – מסתבר שבשנתיים האחרונות הם צמצמו את מספר הקופי-שופס מ-2100 ל-700.
סוזי בן-ברוך: שאלתי: איך הורדתם שני שליש בשנתיים?
סוזי בן-ברוך: הרי זה פער עצום ואז מי שאחראי על מניעה בנושא סמים אמר לי את האמת: כנראה שהגענו למסקנה הנכונה.
סוזי בן-ברוך: שאלתי אותו: ואיך צמצמתם?
סוזי בן-ברוך: הוא אמר: פשוט לא נתנו רשיון למי שיש לו רישום פלילי.
סוזי בן-ברוך: נתנו רק למי שאין לו רישום פלילי.
סוזי בן-ברוך: ואיפה רוכשים את הסמים?
סוזי בן-ברוך: אז הוא אומר: זה שאין לו רישום פלילי יצטרך לחבור עם עבריינים כדי להביא את הסמים לקופי- שופ שלו.
סוזי בן-ברוך: תראה מה הם עשו.
סוזי בן-ברוך: הם מצד אחד אישרו, מצד שני הם לא אישרו את כל המעגל.
סוזי בן-ברוך: אז מה שנוצר זה שאותם שבע מאות אלף שאין להם רישום פלילי, למעשה חוברים היום עם עבריינים כדי להביא סמים לתוך המערכת.
סוזי בן-ברוך: הכל נראה כזה לא בריא.
אמנון רובינשטיין: המזנון ההולנדי, יש עליו ויכוח גדול מאד.
אמנון רובינשטיין: יש טענה שהוא הוריד מאד את רמת הפשיעה והאלימות בחברה ההולנדית.
סוזי בן-ברוך: הם סופרים רק את האלימות של החברה ההולנדית, לא של הזרים.
סוזי בן-ברוך: אנחנו לא עושים את זה בארץ, אתה מקבל את הנתונים של כל האוכלוסייה שקיימת כאן, כולל תיירים.
סוזי בן-ברוך: הם סופרים, הסטטיסטיקות המדווחות שלהם, זו רק עבריינות שנעשתה על ידי החברה ההולנדית.
סוזי בן-ברוך: על ידי תושבים הולנדים.
סוזי בן-ברוך: כל הזרים בכלל לא נחשבים בפשיעה אצלם.
סוזי בן-ברוך: זו סטטיסטיקה נפרדת.
סוזי בן-ברוך: וכשאמרנו בואו נראה מה בסך הכל, אז את זה הם לא היו מוכנים לתת לנו.
סוזי בן-ברוך: זה לבד וזה לבד.
אמנון רובינשטיין: אוקי, זה לא משנה.
אמנון רובינשטיין: זה לא הסיפור שלנו.
סוזי בן-ברוך: אוקי.
סוזי בן-ברוך: רק צריך לזכור שכל סם, יש לו את ההשפעה שלו.
אמנון רובינשטיין: רונית, לפי ההערכה שלך, יש בעיה מחמירה של סמים בבתי ספר או לא?
אמנון רובינשטיין: או שיש על זה גם כן חילוקי דעות?
4400: אין לי דרך אלא להסתמך על סקרים ומחקרים.
4400: אז שוב, המחקר האחרון הזה – שאני אשלח לך אותו היום – אומר שבסך הכל אין עליה, בטח לא משמעותית ובקנה מידה בינלאומי אנחנו מהנמוכים ביותר בעולם.
אמנון רובינשטיין: סוזי ובלהה.
סוזי בן-ברוך: לגבי הסקר – יש עליה מעשרה אחוז לאחד עשר אחוז.
סוזי בן-ברוך: עליה של אחוז אחד.
סוזי בן-ברוך: הסקר האחרון שעשתה הרשות למלחמה בסמים – הוא לא פורסם, הוא צריך להתפרסם בימים הקרובים.
אמנון רובינשטיין: לא, זה לא מופיע כאן.
סוזי בן-ברוך: לא, הוא לא מופיע כי זה לא פורסם.
סוזי בן-ברוך: הדליפו לי.
סוזי בן-ברוך: לגבי הסקר, לגבי נתונים משטרתיים – זה לא בכדי.
סוזי בן-ברוך: אנחנו בשלושת השנים האחרונות הוספנו מאתיים תקנים ורוב התקנים הופנו לשני כיוונים: אלימות וסמים.
סוזי בן-ברוך: אלה היעדים שמשטרת ישראל לקחה על עצמה בנושא נוער ובנושא אלימות בכלל בחברה הישראלית.
סוזי בן-ברוך: הנושא השני שראוי לציון הוא שמשרד החינוך נתן הוראה מגבוה ונפתחו שערי בתי הספר ומנהלים, בשלוש-ארבע השנים האחרונות מדווחים ואפילו יוזמים ומבקשים שנבוא אליהם.
סוזי בן-ברוך: מתקשרת אלי מנהלת פנימייה, אומרת לי: ביקשתי מיחידת הנוער לבוא, הם אומרים שידיהם מלאות, הם לא יכולים להגיע.
סוזי בן-ברוך: כבר הגענו למצב שאנחנו לא יכולים לתת מענים, למרות תוספת התקנים.
סוזי בן-ברוך: אני מדברת על תוספת של 80% תקנים למערך הנוער שהיה בשנת 1998 ואנחנו לא מסוגלים היום לתת מענה.
סוזי בן-ברוך: אין ספק שכמעט בכל בית ספר היום יש סמים ויש תלמידים - - - בסמים.
סוזי בן-ברוך: אנחנו נכנסים למערך הסברתי ענק השנה.
סוזי בן-ברוך: נכנסנו ל-580 בתי ספר.
סוזי בן-ברוך: יחסית לשנה שעברה זה כבר יותר והתלמידים כבר לא מסתירים: אם אני רוצה סם, תשלחי אותי עכשיו, אני ישר אביא.
סוזי בן-ברוך: ממש מעבר לגדר של בית הספר.
סוזי בן-ברוך: אנחנו נמצאים בחברה שהיא מלאה בסמים.
סוזי בן-ברוך: המשטרה עושה ככל יכולתה, אבל אקסטזי כזה קטן כמו גודל של סוכרזית ויותר קטן – זו כבר בעיה.
סוזי בן-ברוך: הבעיה היא בעיה חינוכית מניעתית ולכן הדגש השנה במיוחד הוא על נושא המניעה.
סוזי בן-ברוך: משטרת ישראל ממשיכה, כמובן, עם נושא האכיפה.
סוזי בן-ברוך: לכן הנתונים המשטרתיים מצביעים השנה על עליה של שלושים אחוז באחוז המשתמשים הכבדים.
אמנון רובינשטיין: זה לא אומר כלום.
אמנון רובינשטיין: זה מודעות.
סוזי בן-ברוך: אוקי, אז אני מסבירה שזה בנושא החשיפה, כי הסקר מצביע על עלייה של אחוז אחד.
סוזי בן-ברוך: אז צריך להיכנס יותר לסקר לדעתי, מאשר לנתונים המשטרתיים.
סוזי בן-ברוך: אנחנו נמשיך, השנה, לעבוד באותו קצב, כי זה היעד שלנו גם בשנים הבאות.
אמנון רובינשטיין: אנחנו עסקנו בעניין של שימוש בסמים בצה"ל, של דו"ח מבקר המדינה.
אמנון רובינשטיין: ראינו נתונים הפוכים, דרך אגב.
אמנון רובינשטיין: בבדיקות השתן ראינו ירידה ובדיווחים של סקר ראינו עלייה, גדולה אפילו.
אמנון רובינשטיין: אז אנחנו לא ידענו איך לפרש את זה.
אמנון רובינשטיין: אז הוסבר לנו – אני לא יודע אם זה נכון – שיודעים להתחמק מבדיקות השתן.
סוזי בן-ברוך: יש שיטות התחמקות.
סוזי בן-ברוך: מי שצריך לדעת אותן יודע אותן, ודאי.
אמנון רובינשטיין: אז כנראה שיש עליה.
אמנון רובינשטיין: אבל את אומרת שיש עליה של אחוז.
סוזי בן-ברוך: ההערכה המשטרתית היא שיש עליה מאד מסיבית בארבע השנים האחרונות בנושא שימוש בסמים בארץ.
סוזי בן-ברוך: מערך המודיעין המשטרתי מדווח על עליה מאד מסיבית.
סוזי בן-ברוך: אפשר לשאול את הילדים איך הרגשתם לפני שלוש שנים ומה קורה היום.
אמנון רובינשטיין: הנה, יש לנו כאן נציגים, נשאל אותם מיד.
אמנון רובינשטיין: עוד שאלה אחת.
אמנון רובינשטיין: העלייה היא בעיקר באקסטזי?
סוזי בן-ברוך: אקסטזי ומריחואנה.
סוזי בן-ברוך: אלה הדומיננטים.
אמנון רובינשטיין: בלהה.
בלהה נוי: אני אגיד כמה דברים.
בלהה נוי: אחד, אני מקבלת את מה שסוזי אומרת:
בלהה נוי: הסם מאד מאד נגיש ומה שנותר לנו לעשות זה לחנך את הילדים למשמעת פנימית ולבחירה בבריאות במקום בחולי.
אמנון רובינשטיין: כן, ספורט וכדומה.
בלהה נוי: מה שאנחנו חושבים – כעשרה אחוז, מה שלא תעשה בבית הספר, איזו פעולה שלא תעשה, יפלו או נופלים לתוך הנושא.
בלהה נוי: מה שלא תעשה ואם תעשה או לא תעשה, עשרה אחוז לא יגעו במה שלא יהיה הפיתוי.
בלהה נוי: יש קבוצה כזאת של ילדים שהם לא יגעו.
בלהה נוי: ואנחנו חושבים שהרוב הדומם הוא רוב כזה שאם אתה לא תפעיל תוכניות ואם אתה לא תפגיש אותם עם נציגים ואתה לא תראה להם את הסכנות שבדבר ולא תגיד אמירה מאד ברורה – אז הם עלולים ליפול בנסיבות מסוימות ובתנאים מסוימים.
בלהה נוי: ולכן כל כך חשובה הפעולה החינוכית.
בלהה נוי: זה דבר אחד.
בלהה נוי: עכשיו, אתה שאלת אם אפשר לעשות הפרדה, אז אני אומרת לך מה שהמומחים שלנו אומרים: העובדה שהסמים מקושרים לפשע גורמת לכך שאתה לא יכול, אפילו בסם הכי תמים – אם יש בכלל דבר כזה – שלא לקשר ולחבר אותם לעולם של פשע.
בלהה נוי: אתה לא יודע מה הכניסו - - -
אמנון רובינשטיין: זו הטענה.
אמנון רובינשטיין: שזה בגלל האיסור.
בלהה נוי: אתה לא יודע מה הכניסו לתוך הסם, אנחנו יודעים שגם סם שהוא כביכול תמים כבר גרם לילדים להתאשפז בבתי חולים לחולי נפש ויש קבוצה של כמה עשרות ילדים שמאושפזים היום - - -
אמנון רובינשטיין: בעיקר באקסטזי, נכון?
בלהה נוי: גם באקסטזי, אבל לא רק.
בלהה נוי: לא רק אקסטזי.
בלהה נוי: לכן אנחנו לא חושבים שצריך לעשות את ההפרדה הזאת.
בלהה נוי: פשוט צריך להגיד לא וללמד את הילדים להיות חזקים מספיק להגיד את הלא.
אמנון רובינשטיין: שזה יפגע בספורט, במין, בכושר הגופני.
אמנון רובינשטיין: מאיפה אתם תלמידים?
שמואל לנדאו: הימלפרב.
אמנון רובינשטיין: לכם יש בעיה של סמים בבית הספר?
אמנון רובינשטיין: לפי דעתי הרבה פחות.
שמואל לנדאו: אני יודע שלפני שנה בערך היתה איזו שיחה.
שמואל לנדאו: המנהל אמר שהיה משהו בחופש והוא אסר את זה מיד.
שמואל לנדאו: הוא דיווח.
אמנון רובינשטיין: כן, אבל בכיתה.
אמנון רובינשטיין: אתם מכירים מישהו שמשתמש בסם?
שמואל לנדאו: לא.
נועם גרנות: אני הכרתי פעם מישהו שהשתמש, חד פעמי.
אמנון רובינשטיין: חד פעמי.
אמנון רובינשטיין: במריחואנה?
נועם גרנות: לא.
נועם גרנות: באקסטזי.
אמנון רובינשטיין: ומכיתות אחרות, מבתי ספר אחרים, אתם לא מכירים כאלה שמשתמשים בסמים?
אמנון רובינשטיין: מישהו מכיר מישהו שמשתמש בסם קשה?
אמנון רובינשטיין: בהירואין, בקוקאין?
שמואל לנדאו: אני היכרתי פעם מישהו.
אמנון רובינשטיין: באיזה כיתה אתם?
נועם גרנות: י"ב.
אמנון רובינשטיין: תאמרו לי, מה קיבלתם בבית הספר הימלפרב בנושא הסמים?
דוד ליעוז: היה פעם סמינריון בכיתה ט'.
דוד ליעוז: שלחו נציגים מכל כיתה שיקבלו ויעבירו אחר כך לכיתות.
דוד ליעוז: לאלה שהשתתפו בסמינריון היה סמינריון מאד מעניין, המעבר שלו לא כל כך הצליח.
אמנון רובינשטיין: מה פירוש?
אמנון רובינשטיין: תסביר?
דוד ליעוז: שלחו אנשים לא מתאימים לדבר הזה, להעביר את זה בכיתות.
אמנון רובינשטיין: מה קיבלתם בחינוך נגד אלימות?
שמואל לנדאו: נגד אלימות?
שמואל לנדאו: שכל מקרה מטופל בצורה חריפה.
אמנון רובינשטיין: לא, לא זאת השאלה.
אמנון רובינשטיין: חינוך מניעתי.
אמנון רובינשטיין: איזשהו מחנך, יועץ, דיבר אתכם על נושא האלימות, הבריונות, על נושא האלימות המילולית?
שמואל לנדאו: מזכירים את זה בשעות מחנך.
שמואל לנדאו: אם יש משהו.
נתי קליין: אין לנו כל כך הרבה אלימות בבית הספר.
אמנון רובינשטיין: אין אצלכם.
אמנון רובינשטיין: כשהייתם תלמידים בשכבות יותר נמוכות, יסודי וביניים, סבלתם מאלימות?
אמנון רובינשטיין: מבריונות?
דוד ליעוז: אני חושב שהמצב השתפר בבית הספר שלנו בשנים האחרונות.
אמנון רובינשטיין: לאיזה בית ספר יסודי הלכת?
דוד ליעוז: לדוגמה.
אמנון רובינשטיין: ושם, סבלת כילד מכך שדחפו אותך, בעטו בך, שהבריונים של הכיתה התעללו בך?
דוד ליעוז: כן.
אמנון רובינשטיין: אתם כולכם שותפים לזה?
נתי קליין: גם אני למדתי בדוגמה.
שמואל לנדאו: אני חושב שכן, שאפשר בהחלט לראות את זה בבית ספר יסודי, בהחלט.
אמנון רובינשטיין: איפה למדת?
אמנון רובינשטיין: באיזה בית ספר?
אמנון רובינשטיין: גם כן בדוגמה?
שמואל לנדאו: אני למדתי בבית ספר מורשה.
שמואל לנדאו: זה בית ספר מאד דתי.
שמואל לנדאו: אבל אחר כך גם בחטיבת ביניים.
שמואל לנדאו: אני חושב שהרבה פעמים אפשר לראות את מה שדיברתם, ש"צ'פחה" נחשבת אלימות.
שמואל לנדאו: אבל בגילאי תיכון אין בן אדם שמחשיב "צ'פחה" כאלימות או דחיפה כאלימות.
אמנון רובינשטיין: אני מדבר על אלימות ממש.
אמנון רובינשטיין: בעיטות, דחיפות.
אמנון רובינשטיין: שילדים סובלים.
אמנון רובינשטיין: שהם באים הביתה ורוצים לבכות.
אמנון רובינשטיין: מהניסיון שלך, בחינוך הממלכתי-דתי יש פחות בעיות?
בלהה נוי: ממש לא ויש עכשיו כבר כפר של גמולים, דתי.
בלהה נוי: ממש אין הבדל.
4400: יש בתי ספר יוקרתיים, ממלכתיים-דתיים, שעושים ברירת תלמידים ושם יש פחות.
אמנון רובינשטיין: אבל הם לא מייצגים את זה.
4400: הימלפרב עושים מיון.
4400: הם עושים מיון מאד קפדני.
אמנון רובינשטיין: לא, אני מדבר על בית ספר יסודי.
4400: אה, בבית ספר יסודי לא.
רונית קוסטה: אפשר לשאול שאלה אחרת.
רונית קוסטה: משרד החינוך אמר שהוא מפעיל בכל בית ספר בארץ תוכנית למניעת אלימות, כמו לדוגמה – יש לו כל מיני תוכניות עם בני נוער בחו"ל – אז אפשר להפנות לתלמידים שאלה: יש אצלכם תוכנית למניעת אלימות שמופעלת בבית הספר?
אמנון רובינשטיין: שאלתי אותם.
אמנון רובינשטיין: הם אמרו: שעת מחנך.
רונית קוסטה: חוץ משעת מחנך.
רונית קוסטה: יש תוכניות מדף שמשרד החינוך לוקח ומיישם.
4400: זה ביסודי.
אמנון רובינשטיין: זה ביסודי וחטיבות הביניים.
אמנון רובינשטיין: כן, בבקשה.
שמואל לנדאו: רציתי לשאול למה אין תוכנית מסודרת למצב בפנימיות?
שמואל לנדאו: כי דיברתם על נוער עולה, שיש אחוזים מאד גבוהים.
שמואל לנדאו: ובפנימיות גם, מצד אחד יש אלימות מאד גבוהה, מצד שני אפשר לעשות טיפול יותר צמוד, כי התלמידים נמצאים שם כל הזמן בהשגחה.
אמנון רובינשטיין: בלהה, את רוצה להשיב לו? הוא שואל אותך שאלה אינפורמטיבית.
בלהה נוי: אני חושבת שמטפלים בנושא של פנימיות.
בלהה נוי: שכן מטפלים.
אמנון רובינשטיין: יש נתונים.
בלהה נוי: לפנימיות יש גם פסיכולוגים קליניים ועובדים סוציאליים.
בלהה נוי: לחינוך ההתיישבותי יש את המערך שלו.
שמואל לנדאו: אבל המספרים עדיין יותר גבוהים.
אמנון רובינשטיין: אני חושב שהוא מדבר על הפנימיות של הילדים האתיופיים, כן?
אמנון רובינשטיין: או בכלל?
שמואל לנדאו: בכלל, אבל לדוגמה כפרי נוער.
אמנון רובינשטיין: חלק גדול מהאתיופים הולכים לפנימיות בתיכון.
נועם גרנות: אני רוצה לציין שמדי פעם כשאנחנו הולכים לסמינריונים – אני לא הייתי בזה, אבל בית הספר נפגש עם אנשים בכפר גמילה, או משהו כזה, כבר פעמיים במשך הארבע שנים שהייתי שם.
נועם גרנות: אנשים דיברו על זה אחר כך.
נועם גרנות: זה השפיע עליהם.
אמנון רובינשטיין: זה משפיע, לראות איך נגמלים.
אמנון רובינשטיין: זה מפחיד.
אמנון רובינשטיין: זה מרתיע.
אמנון רובינשטיין: הבהרה יפה.
בלהה נוי: רק צריך להגיד שזה לא יכול להיות דבר שעומד בפני עצמו.
בלהה נוי: זה מוכרח להיות – וזה גם תמיד כך – חלק מתוכנית מניעה הרבה יותר רחבה, כשבתוך התוכנית מכניסים גם פגישה עם גמול.
בלהה נוי: כי המטרה היא לא רק לזעזע.
בלהה נוי: המטרה היא באמת לשנות עמדות וזה לא יכול לעמוד בפני עצמו.
בלהה נוי: זה תמיד חלק מתוכנית.
אמנון רובינשטיין: בטלוויזיה החינוכית עשיתם משהו על גמילה?
אמנון רובינשטיין: הם אומרים שביקור בכפר גמילה מאד השפיע עליהם.
אמנון רובינשטיין: אולי כדאי לחשוב על זה.
צבי שפירא: אני אחשוב על זה.
צבי שפירא: נושא הסמים הוא פרובלמטי, כי תמיד יש טענה שעצם החשיפה יכול ליצור פיתוי.
אמנון רובינשטיין: זה ויכוח על תאונות דרכים ועל התאבדויות.
צבי שפירא: בגלי צה"ל דרשו מאתנו תמיד לא להזכיר בכלל שיש סמים.
צבי שפירא: היום זה השתנה.
צבי שפירא: היום אי אפשר כבר להסתיר את זה.
אמנון רובינשטיין: החברה השתנתה.
אמנון רובינשטיין: היום הכל חשוף.
אמנון רובינשטיין: אם אתה לא תדבר על זה, העיתונות תדבר על זה.
צבי שפירא: אז אמרתי שהגישה השתנתה.
צבי שפירא: אבל זה עדיין קיים, החשש הזה, שעצם העיסוק בעניין יחשוף אותם ויצור פיתוי.
אמנון רובינשטיין: יש קורלציה ישירה בין סמים לאלימות, גברת רוזנברג?
לאה רוזנברג: יש קורלציה מאד גבוהה של כל מי שמוגדר כאוכלוסייה בסיכון.
לאה רוזנברג: זאת אומרת: ברגע שיש הגדרה של נוער בסיכון, אז יש בעיה עם סמים ויש הבעיה של אלכוהול – יכולה להיות – ואלימות.
אמנון רובינשטיין: אבל זה לא אומר שסמים גורמים לאלימות.
אמנון רובינשטיין: זה לא אומר את זה.
לאה רוזנברג: לא בהכרח.
לאה רוזנברג: זה יכול לגרום גם לאלימות, אבל זה מתביית על אותה אוכלוסייה.
אמנון רובינשטיין: האוכלוסייה הפרובלמטית, היא גם החשופה.
אמנון רובינשטיין: לכל הסיכונים.
בלהה נוי: זה אחד הממצאים של המחקר של יוסי הראל, שיש קורלציה ואין התנהגויות סיכוניות למיניהן.
אמנון רובינשטיין: קראתי את זה, אבל זה לא עוזר הרבה.
בלהה נוי: זה כן עוזר.
בלהה נוי: כי מבחינת תוכנית חינוכית, אם אתה נוגע באלימות אתה גם נוגע בסמים.
בלהה נוי: היכולת שלך לבוא אל הנושא מזוויות שונות מחזקת אחת את השניה.
אמנון רובינשטיין: איזה אחוז תלמידים לא מקבל כישורי חיים?
אמנון רובינשטיין: בכלל, ביסודי.
בלהה נוי: אני לא יודעת לענות.
אמנון רובינשטיין: בערך.
בלהה נוי: אין לי מושג.
אמנון רובינשטיין: זה, לדעתי, הדבר הכי מוצלח שיש לנו.
בלהה נוי: חבל שהמנכ"לית איננה, כי אנחנו כבר היינו רוצים למסד את זה כשיעור.
בלהה נוי: כשיעור ממש במערכת החינוך, אבל זה עדיין לא.
אמנון רובינשטיין: זה צריך להיות לאט לאט, עד שזה יהיה בכל בתי הספר.
אמנון רובינשטיין: טוב, אנחנו נכין הצעת סיכום לישיבה הבאה ואם יש דו"ח אחרון, נוסף, של הרצליה – או שאין לכם דו"ח נוסף?
לאה רוזנברג: בימים אלה עובדים על זה.
אמנון רובינשטיין: ברגע שיהיה, תשלחו לנו אותו.
אמנון רובינשטיין: זה מאד מעניין.
אמנון רובינשטיין: ראיתי את הדו"ח הקודם.
אמנון רובינשטיין: מאד מאד מעניין ואפשר להפיק ממנו לקחים לגבי כל הארץ.
אמנון רובינשטיין: אבל, הם השקיעו הרבה כספים.
אמנון רובינשטיין: תקציב החינוך גדל מאד, נכון?
לאה רוזנברג: מאד.
לאה רוזנברג: לא השנה.
לאה רוזנברג: השנה כבר לא גדל.
אמנון רובינשטיין: אוקי.
אמנון רובינשטיין: אני מודה לכם, מבית הספר הימלפרב.
אמנון רובינשטיין: אתם עזרתם לנו.
חברי הוועדה: אופיר פינס-פז יגאל ביבי נסים זאב מרדכי משעני יוסף פריצקי אברהם רביץ
מוזמנים: שלומית לביא עוזר בכיר למבקר המדינה ודוברת המשרד זלמן גדיש ממונה בכיר על אגף בנימין צרפתי סגן ממונה בכיר על אגף לאה עוזיאל מנהלת ביקורת בכירה יעל אנדורן סגנית ממונה על תקציבים, משרד האוצר יגאל גידרון רפרנט אגף התקציבים, משרד האוצר עו"ד אמנון דה-הרטוך עוזר המשנה ליועץ המשפטי לממשלה הלל קולין יועץ משפטי, המשרד לענייני דתות אלי ליבשיץ לשכה משפטית, המשרד לענייני דתות ורד ישולה מרכז מחקר ומידע, הכנסת
קצרנית: בקשה לחוות דעת ממבקר המדינה על פשר העלייה הדרסטית בתלמידי
אמנון רובינשטיין: טוב, רבותי, אנחנו פותחים את הישיבה.
אמנון רובינשטיין: זאת ישיבת המשך לבירור נתונים בנושא של עלייה דרסטית במספר תלמידי הישיבות המקבלים תמיכה - - -
אברהם רביץ: עלייה, עלייה.
אברהם רביץ: אם דרסטית אנחנו נחליט.
אברהם רביץ: עלייה.
אברהם רביץ: דרסטית זה עניין של השקפת עולם.
אמנון רובינשטיין: עלייה.
אמנון רובינשטיין: עלייה במספר תלמידי הישיבות המקבלים תמיכה מהמדינה והשלכתה על תקציב המדינה.
אמנון רובינשטיין: אני רוצה לומר שאנחנו קיבלנו נתונים, אבל הנתונים האלה הם לא תמיד ברורים.
אמנון רובינשטיין: אני קיבלתי שתי סדרות של נתונים.
אמנון רובינשטיין: האחת – לגבי שנת שנים 1990-1996 והשניה לגבי 2001 וזה כולל את כל תלמידי הישיבות, כולל ישיבות הסדר וישיבות תיכוניות.
אמנון רובינשטיין: אני חושב שהעניין של דו"ח מבקר המדינה הוא בהיבט אחד של ההשלכה גם על תקציב המדינה – מבחינת מספר תלמידי הישיבות המקבלים הקצבה – גם מבחינת מספר תלמידי הישיבות שלא משתתפים בכוח העבודה ואשר תורתם – אומנותם ולא מתגייסים לצה"ל.
אמנון רובינשטיין: אני חושב שפה יש – אני מביע כאן דעה אישית, לא דעה של יושב ראש ועדה.
אמנון רובינשטיין: לדעתי יש לכך השלכות כלכליות, חברתיות וביטחוניות קשות.
אמנון רובינשטיין: כלכליות – משום שמדובר בתקציב גדל והולך, שהגיע בספר התקציב הנוכחי לסכום של מיליארד ₪ ושבקצב עלייה.
אופיר פינס-פז: מה זה המיליארד ₪?
אמנון רובינשטיין: זו רק התמיכה הישירה.
אופיר פינס-פז: במה?
אופיר פינס-פז: בישיבות?
אמנון רובינשטיין: בתלמידי הישיבות.
אופיר פינס-פז: אבל יש עוד המון כספים אחרים.
אברהם רביץ: לא, לא הכל בתלמידי ישיבות.
אברהם רביץ: רק הכוללים הם בתלמידי ישיבות ואלה שהם לא כוללים זה בישיבות.
אמנון רובינשטיין: ישיבות ותלמידי ישיבות.
אמנון רובינשטיין: לפי המכתב של משרד הדתות יש גידול של 6% בשנה ממוצע.
אלי ליבשיץ: כ-6 עד 7%.
אופיר פינס-פז: מה זה 6-7%?
אופיר פינס-פז: ריאלי?
אופיר פינס-פז: גידול במספר התלמידים או ההקצבות?
אמנון רובינשטיין: לא בהקצבות.
אלי ליבשיץ: אני לא מדבר על הקצבות בכלל, אני מדבר על תלמידים.
מרדכי משעני: כמה הגידול בכלל?
אלי ליבשיץ: הגידול בכלל?
מרדכי משעני: זאת אומרת, באוכלוסייה שהיא לא תלמידי ישיבות.
אמנון רובינשטיין: 2.7%, של כלל האוכלוסייה.
אלי ליבשיץ: אני בדקתי בנתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה - - -
אמנון רובינשטיין: תסלח לי.
אמנון רובינשטיין: הרי המס לא מאפיין אוכלוסייה חרדית בכלל.
אמנון רובינשטיין: הוא לא מאפיין, אז אתה לא יודע.
אמנון רובינשטיין: האומדן הכללי המקובל הוא של שישה אחוז.
אמנון רובינשטיין: חבר הכנסת רביץ?