GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<אלכסנדר קושניר: אמר אלון שפחת המים ירד וירד באופן משמעותי מאוד דווקא באזורים חלשים, באזורים פריפריאליים.
<אלכסנדר קושניר: פחת מים, אפילו במרכז הארץ, היכן שפחת מים היה אפילו נשלט במושגים בין לאומיים, ירד.
<אלכסנדר קושניר: זאת אומרת, מדובר בירידה של אחוזים ניכרים בפחת המים.
<אלכסנדר קושניר: מדובר בעלייה בגביית תשלומי מים.
אמנון כהן: העלאה בעלות המים לאזרחים.
<אלכסנדר קושניר: אני אתייחס גם לזה אדוני.
<אלכסנדר קושניר: גם אז נשאלתי ונדרשתי ואני גם מוכן לומר.
<אלכסנדר קושניר: יש גם מרכיב שלישי שאזס התחייבנו ואני זוכר שאתה דרשת שנוריד תעריף ב-15 אחוזים.
אמנון כהן: לא הורדת שקל.
<אלכסנדר קושניר: אני אז אמרתי שאני לא מסוגל להתחייב, אבל ראו, אתם בטח מעודכנים, כבר במועצה אנחנו מצליחים פעם ראשונה – אני מקווה שנשלים שימוע ציבורי – להוריד תעריפים ב-1 בינואר 2014.
<אלכסנדר קושניר: מטרתנו היא שני אחוזים.
<אלכסנדר קושניר: תשאלו איפה 15 ואיפה שניים, אז רבותיי, נממש את השניים האלה ואנחנו נצטרך להתגבר על התנגדות מאוד מובנת - לא שהיא משמחת אותי – גם של תאגידים כאשר מדובר בעצם בהורדת עלויות מוכרות.
<אלכסנדר קושניר: אמר אלון שאותה הקטנת התעריפים מבטאת את הצורך של התאגידים להתייעל וגם להתאחד.
<אלכסנדר קושניר: אם הם יעשו את זה בשלב מיידי באמצעות איחוד, מה טוב.
<אלכסנדר קושניר: אבל כאן אנחנו מתחשבים גם בעמדה של השלטון המקומי וגם בעמדת מנכ"לים של התאגידים.
<אלכסנדר קושניר: יכול להיות שיש אמצעים פנימיים להתייעל.
<אלכסנדר קושניר: אנחנו מאפשרים את זה.
<אלכסנדר קושניר: נותנים שנה ראשונה.
<אלכסנדר קושניר: אותה הורדת תעריפים שאז אני אמרתי שהכיוון שלנו הוא כחמישה אחוזים, פרסנו את זה לשנתיים כאשר בשנה הראשונה אנחנו נגיע לשניים-שניים וחצי, תלוי בהצלחה והשלמת השימוע הציבורי, אבל זה יתבצע.
<אלכסנדר קושניר: בהתאם להצלחה של המהלך הזה – ואני משוכנע שנצליח – וגם לפי הדינמיקה של התאחדות התאגידים, אני מקווה שנוכל לחזק ואולי גם לייעל את המהלך הזה.
<אלכסנדר קושניר: האם אני אוכל לומר נגיד באמצע השנה הבאה שאנחנו צמצמנו דרמטית את כמות התאגידים?
<אלכסנדר קושניר: אני לא משוכנע.
<אלכסנדר קושניר: האם אני אוכל לעדכן את הוועדה שאנחנו התקדמנו בכיוון הזה?
<אלכסנדר קושניר: אני כן משוכנע.
<אלכסנדר קושניר: זה בנוגע למגמה הכללית.
<אלכסנדר קושניר: בנוגע להערות נקודתיות, אם אדוני היושב ראש מבקש, אני אתייחס.
אמנון כהן: לא נקודתיות.
אמנון כהן: מועצת רשות המים לא קבעה כללים ואמות מידה בעניין של עבודות משותפות של תאגידים ורשויות מקומיות.
<אלכסנדר קושניר: לזה התכוונתי.
<אלכסנדר קושניר: קודם כל, אני רוצה להודות לצוות המבקר.
<אלכסנדר קושניר: אני הייתי מעדיף אולי פחות להיפגש עם הצוות אבל מה לעשות, מכיוון שמדובר ברפורמה כל כך דרמטית במשק המים, אנחנו נפגשים.
<צבי ורטיקובסקי: אוהבים אתכם ואת תחום המים.
<אלכסנדר קושניר: אנחנו באמת נפגשים תדירות גבוהה.
<אלכסנדר קושניר: אני מקווה שנדלל את התדירות.
<אלכסנדר קושניר: העבודה המקצועית שאתם עשיתם, היא גם מחייבת אותנו ומכניסה אותנו גם למשטר עבודה מואץ מאוד.
<אלכסנדר קושניר: מכיוון שהחקיקה הסתיימה רק באוגוסט, באופן טבעי כתיבת הכללים מחייבת אותנו לפי אותו נוהל, והוצג על ידי צוות הממונה, לעשות תיאום של הכללים האלה גם עם ועדת ניסן וגם עם השלטון המקומי.
<אלכסנדר קושניר: זאת אומרת, זה לא רק מגרש משחקים שלי ולא רק של המועצה שאני עומד בראשה, אבל את המהלך הזה לפחות בנוגע לכללים על גבייה משותפת אנחנו סיימנו ומועצת רשות המים ב-5 לדצמבר אמורה לאשר את הכללים האלה.
אמנון כהן: מה עם אופן בחירתה קבלנים?
אמנון כהן: פיקוח על ביצוע עבודות?
<אלכסנדר קושניר: זה לא יהיה ב-5 בדצמבר אבל זה יהיה בחודשים הקרובים מכיוון שכתיבת הנהלים האלה נמצאת עכשיו בלופ של התיאום, גם עם ועדת ניסן וגם עם השלטון המקומי.
<אלכסנדר קושניר: אני משוכנע שבחודשים הקרובים אנחנו נשלים גם את המהלך הזה.
<אלכסנדר קושניר: זאת אומרת, זה בעבודה.
<אלכסנדר קושניר: באופן טבעי, מכיוון שזה מחייב תיאום ומדובר בדברים שבאמת מחייבים הרבה קומנסנס.
<אלכסנדר קושניר: שאלה לגיטימית שהועלתה כאן היא מדוע משהקמנו תאגיד שיעשה הכול בעצמו, למה הוא צריך את העירייה.
<אלכסנדר קושניר: לפעמים יש הגיון שאם מהנדס העיר מתכנן להחליף כביש או לשקם כביש ברחוב מסוים, ולתאגיד יש תכניות להחליף צינור מים, אז חבל שנעשה את זה.
אמנון כהן: אבל צריך להיות ברור מה עושה כל אחד.
<אלכסנדר קושניר: בפירוש.
אמנון כהן: לא כאן מחיר גבוה וכאן נמוך.
<אלכסנדר קושניר: כתוב אצלי שבחודש הקרוב זה יובא לאישור.
<אלכסנדר קושניר: מכיוון שמדובר כאן על רגישויות, ואנחנו מבינים שמדובר בלא מעט כסף, לחץ של הרשות המקומית מצד אחד וגם הקשחת העמדות של רשות המים מכיוון שבסופו של דבר אני ומועצת הרשות בראשותי מתרגמת אחר כך הכול לתעריף ותעריף כפי שהתחייבנו.
<אלכסנדר קושניר: אנחנו לא ניתן להעלות אלא המגמה שלנו היא להקטין אותו.
<אלכסנדר קושניר: המאבק הוא לא פשוט אבל זה בפירוש יהיה.
אמנון כהן: אני עוד אחזור אליך.
אמנון כהן: מי זה הממונה?
<ישראל עינב: אני.
אמנון כהן: איך אתה מאשר דברים בלי נהלים ובלי אמות מידה?
אמנון כהן: כתוב כאן שאתה מאשר את כל העסקאות הקיימים.
אמנון כהן: הממונה על התאגידים ורשות המים, אלה הם המאשרים.
אמנון כהן: על מה כבודו מסתמך כשהוא מאשר?
<ישראל עינב: התחלנו ברפורמה הזאת לפני כ-12 שנים והיא נמצאת היום בסיומה בכך שאנחנו משלימים את תאגוד כלל הרשויות המקומיות במדינת ישראל.
<ישראל עינב: באופן טבעי דברים כאלה הם לא זבנג וגמרנו אלא נעשים תוך כדי תהליכים ובשיתוף גופים נוספים לנו.
<ישראל עינב: בין היתר יש כמובן דרישות, לעתים הן נראות לנו לא מוצדקות ולעתים הן מוצדקות אובייקטיבית, של שיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות.
<ישראל עינב: התחום הזה היה אצלן ואנחנו לא באנו ביד או ברגל גסה כדי להוציא את זה החוצה אלא לעבוד בשיתוף פעולה.
<ישראל עינב: חלק משיתוף הפעולה הוא הבנה, כפי שאמר מנהל הרשות, שאנחנו צריכים להתקין תקנות וכללים כדי לעבוד יחד עם הרשות המקומית היכן שאנחנו חושבים שאכן יש מקום לעשות את הדברים האלה.
<ישראל עינב: הקביעה הדיכוטומית להגיד מה בדיוק חלקה של הרשות ומה חלקו של התאגיד, היא לא קלה ואנחנו עוסקים בעניין הזה וכפי שנאמר אנחנו בסיום קביעת הכללים ולצורך כך יהיו כללים די ברורים - אבל לא חד ערכיים כיוון שאי אפשר להגיע לכך – שיקבעו מה ניתן לעשות.
<ישראל עינב: לשאלתך.
<ישראל עינב: לדוגמה, יהיה פרויקט משותף – גם מה שאמר קודם מר ורטיקובסקי – של מים וכבישים, יהיה מכרז אחד משותף, גובה ההנחה יהיה משותף לעירייה ולתאגיד, המכרז הזה יהיה ברור וגלוי ויהיה קבלן אחד שמקובל על שני הצדדים שיבצע את העבודה ולא תהיה הפרעה ועימות בין העבודות.
<ישראל עינב: באשר לגבייה שמבוצעת על ידי רשויות.
<ישראל עינב: מבין 140 רשויות פחות או יותר שמתואגדות היום, חמש רשויות עדיין מבצעות את הגבייה.
<ישראל עינב: כל הגבייה עברה לתאגידים.
<ישראל עינב: כלומר, נושא הגבייה כמעט ולא קיים ולמרות זאת, כיוון שהוא קיים במספר רשויות גדולות, אנחנו מעבירים במועצה הקרובה את הכללים שקבענו לגבי שיעור העמלה שהעירייה רשאית לגבות מהתאגיד.
<ישראל עינב: ככל שהיא תמצא לנכון לעשות שימוש בכך, היא תמשיך לבצע את הגבייה וככל שהיא תחשוב מטעמים שלה שהיא לא מעוניינת בכך, אני מניח שגם הרשויות האלה ואולי פחות אחת שתיים יעבירו את הגבייה לביצוע על ידי התאגידים.
<ישראל עינב: לגבי סוגיית גביית ההיטלים.
<ישראל עינב: לטעמנו גביית ההיטלים שבוצעה על ידי הרשויות הייתה בלתי חוקית ועדיין אנחנו חושבים כך ואנחנו משוכנעים בכך.
<ישראל עינב: אנחנו העלינו את זה למשרד המשפטים, המשנה ליועץ המשפטי למשלה דן בזה והוציא לפני מספר חודשים כללים מאוד ברורים לעניין.
<ישראל עינב: הוא קיבל לחלוטין את עמדתנו אבל כדי שאנחנו נתחיל באיזושהי דרך ללא יותר מדי מאבקים, הוא סיכם שעד לדיון הזה כל מי שגבה מה שגבה נשאר בקופת הרשות, וכל מה שייגבה מיום ההחלטה שלו – עובר לתאגידי המים.
<צבי ורטיקובסקי: שיטת מצליח?
<ישראל עינב: זה הסיכום שלו ואנחנו עומדים מאחורי הסיכום ומבצעים אותו.
<ישראל עינב: אני רוצה להניח שהיום אין גבייה של היטלים על ידי רשויות מקומיות.
<ישראל עינב: רשות שעושה את זה, זה בלתי חוקי.
<ישראל עינב: תאגיד שמיידע אותנו בעניין הזה, אנחנו מגבים אותו ומתערבים ומונעים את המשך התהליך הזה.
<ישראל עינב: אני חושב שהנושא הזה הוא מאחורינו.
באסל גטאס: הגבייה עברה לתאגיד?
<ישראל עינב: הגבייה עברה כולה לתאגידים למעט בארבע מקומות.
באסל גטאס: אני מדבר על ההיטלים לביוב.
באסל גטאס: יכול להיות שבעצם היו שתי גביות.
<ישראל עינב: חס וחלילה.
באסל גטאס: לא היה כפל גביות?
<ישראל עינב: לעולם.
<ישראל עינב: אין כפל גבייה.
<ישראל עינב: זה או שהרשות גבתה והתאגיד נדרש לחבר או שאם הרשות לא גבתה, גבה התאגיד וחיבר, אבל כפל גבייה – אין.
באסל גטאס: אבל אז אתה אמור לדעת אם זה הסתיים.
באסל גטאס: אם גביית ההיטלים דרך העיריות הסתיימה.
באסל גטאס: הם צריכים לדווח לך.
<ישראל עינב: אני רוצה שיהיה ברור במונחים.
<ישראל עינב: יש שני סוגי גבייה.
<ישראל עינב: יש את הגבייה השוטפת כל חודשיים שאדוני מקבל חיוב הביתה.
<ישראל עינב: על זה דיברתי שפרט לארבע רשויות, כל התאגידים מבצעים את זה היום.
<ישראל עינב: יש גבייה אחרת שמדברת על היטלי הפיתוח.
<ישראל עינב: היטלי הפיתוח, בחלק מהרשויות, במעט מאוד מהרשויות, נגבו על ידי הרשויות בניגוד לחוק, הנושא הזה הועלה, הוצג, נחקר, והיום להערכתי ותקוותי – ואם זה יהיה אני בוודאי אדע על כך – שום רשות לא גובה היטלי פיתוח אלא רק התאגידים.
אמנון כהן: התאגיד שמבצע את עבודת הביוב, הוא צריך להחזיר את המצב לקדמותו.
אמנון כהן: יש נוהל כתוב?
<ישראל עינב: אני מגיע לזה.
אמנון כהן: אתה רואה כביש בו החליפו את הצינור והבלגן שם חוגג ואף אחד לא מתקן אלא האחד זורק על השני.
אמנון כהן: זה קורה כי הנושא לא מוסדר, אבל ברגע שאתה מסדיר, יודעים.
אמנון כהן: כמו שאמר מנהל הרשות, אם יש פיתוח בסביבה וממילא רצו לפתח את השכונה, להחליף את המדרכות, אז יודעים מה כל אחד עושה, אבל אם זה היה – להחזיר את המצב לקדמותו.
אמנון כהן: דווקא באזורים פריפריאליים, באזורים מוחלשים, הציבור שם יכול להינזק.
אמנון כהן: איך הנושא סגור?
<ישראל עינב: אמר מנהל הרשות שאנחנו מגבשים עד החודש הבא את אמות המידה ההנדסיות לרשות המים.
<ישראל עינב: זה חלק מאמות המידה ההנדסיות.
<ישראל עינב: שם אנחנו קובעים את החלק בו ניתן יהיה להחזיר.
<ישראל עינב: אני רוצה להסביר לחברי הוועדה במה מדובר.
<ישראל עינב: התאגיד נכנס לרחוב שנסלל ונבנה נאמר ב-1970 ובאופן טבעי הרשות, אם היא כבר פותחת את הרחוב הזה, היא לא מעוניינת להחזיר אותו ל-1970 אלא היא רוצה לעשות רחוב מודרני עם תאורה אחרת, ספסלים וריצוף אחר.
<ישראל עינב: התאגיד מהצד השני לא קבלן התשתיות של העירייה וכאן צריך להגיע להסכמה בעניין הזה.
<ישראל עינב: התאגיד אחראי על עבודות המים.
<ישראל עינב: לכן מרבית הפרויקטים שמבוצעים על ידי תאגידים הם בתיאום עם העירייה, בתכנית העבודה הן של התאגיד והן של העירייה, כאשר אנחנו באמות המידה נקבע את אחוז השיתוף שכאשר מחזירים מצב לקדמותו, מה חלקו של התאגיד ומה חלקה של העירייה.
אמנון כהן: אם אין שם פיתוח?
אמנון כהן: איך מחזירים לקדמותו?
אמנון כהן: זה מוסדר?
<ישראל עינב: כאשר מדובר בתיקון, יש כללים איך מתקנים.
<ישראל עינב: כאשר מדובר בהחלפה של כלל מה שנקרא שפת הרחוב ---
אמנון כהן: הבנתי שזה לא מוסדר.
אמנון כהן: יש אזורים שלא טיפלו בהם.
אמנון כהן: החליפו צינור ועדיין הבור קיים ולא שמו אספלט.
<ישראל עינב: לא אמור להיות כך.
<אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אם מדובר בעבודה נורמטיבית?
אמנון כהן: נורמטיבית.
אמנון כהן: רגילה.
<אלכסנדר קושניר: עלות החלפת הצינור ותיקוני אספלט וכל מה שכרוך בזה, זה אוטומטית מכוסה על ידי התאגיד וזה כבר מוכר בעלויות ביצוע.
<אלכסנדר קושניר: הפרובלמטיקה הייתה כפי שצוין על ידי הממונה וחלק מהמשתתפים שברגע שיש באמת אינטרס של העירייה להשתמש, אבל ברגע שתאגיד מחליף משהו, חובתו אחת לאחת להחזיר הכול לקדמותו.
אמנון כהן: הסעיף הבא מדבר על כך שהועבר תחום הביוב מהרשויות המקומיות לתאגידים שהקימו ולא הועברו לתאגידים זכויותיהן של הרשויות המקומיות באיגודי ערים לביוב.
אמנון כהן: מי היה אמור להסדיר את זה?
<אלכסנדר קושניר: אני אתייחס לזה.
אמנון כהן: לא השלטון המקומי צריך להסביר?
<אלכסנדר קושניר: אם הם ירצו, אבל אני רוצה אחר כך להתייחס.
אמנון כהן: מה לא הוסדר?
<אלכסנדר קושניר: אכן ב-2009 נעשה ניסיון חקיקה לפירוק איגודי ערים והעברת הזכויות אבל ניסיון זה לא צלח ולדעתי אולי בצדק מסוים, מכיוון שנכון להיום ברגע שאנחנו רואים את הדינמיקה של מעבר – אני רואה את זה ואני מקווה שנראה ביחד – מכמות התאגידים האין סופית הנוכחית לתאגידים אזוריים, אני מניח שאנחנו גם נדע את ההשתלבות יותר טוב או שילוב עבודה או תיאום עבודה יותר טוב בין התאגידים האזוריים האלה לאיגודי ערים.
<אלכסנדר קושניר: נכון להיום יש פער בנציגות העיריות בתוך איגודי ערים אבל הסדרה, גם שינוי התאמות בחוק איגודי ערים וגם התאמות בנושא של תאגידים, הם צמצמו את הניגודים.
<אלכסנדר קושניר: נכון שאולי היה צריך להשלים את החקיקה עד הסוף אבל מכיוון שאני מניח שיותר טוב יהיה להשלים קודם כל את המעבר לאזורי, אחר כך אנחנו נדע מה ההתאמה האופטימלית בין איגודי ערים לתאגידים אזוריים.
<אלכסנדר קושניר: נראה לפי הדינמיקה של מעבר לתאגידים אזוריים.
אמנון כהן: עוד עשרים שנים.
<אלכסנדר קושניר: לפי התכניות שלנו זה צריך להסתיים במהלך שנתיים.
אמנון כהן: אדוני המנכ"ל, איפה יש בעיה?
<שלמה דולברג: אדוני היושב ראש, חברי כנסת, תודה על הדיון הזה.
<שלמה דולברג: אני רוצה להתחיל מהתחלה.
אמנון כהן: מההתחלה של מה?
<שלמה דולברג: מההתחלה של הדברים.
<שלמה דולברג: מהעיקרון של הדברים.
אמנון כהן: למה הסכמתם להקים תאגידים?
<שלמה דולברג: הסכמנו כי חשבנו שזה הליך נכון.
אמנון כהן: הייתם אומרים: לא, אנחנו יודעים לעשות את זה הכי טוב.
<שלמה דולברג: לא הסכימו.
אמנון כהן: אנחנו נטפל בביוב, אנחנו נטפל בכל מה שצריך, אנחנו ראשי עיר מוכשרים.
<ישראל עינב: בדיעבד הם מרוצים מזה.
אמנון כהן: מי מרוצה?
<ישראל עינב: כל ראשי הערים.
<ישראל עינב: אין ראש עיר שלא מרוצה מהתאגיד שלו.
<שלמה דולברג: אנחנו מרוצים.
<שלמה דולברג: אדוני היושב ראש, היום העלית דבר שאנחנו מנסים לחשוב עליו בשנים האחרונות וזה חברת מקורות של כל תאגידי המים והביוב העירוניים.
<שלמה דולברג: אתה אמרת את זה בתחילת הדיון.
<שלמה דולברג: אם אתה שואל אותי, זה פתרון טוב לטווח ארוך.
<שלמה דולברג: אפשר ללבן את זה, לחשוב על זה, כי יכול להיות שזה יפתור הרבה מאוד בעיות אבל כיוון שזה לא על סדר היום כרגע, אני לא אתייחס עכשיו לעניין הזה.
<שלמה דולברג: מי שמוביל את התאגידים זה דירקטוריונים, מנכ"לים ויושבי ראש שממונים על ידי הרשויות המקומיות.
<שלמה דולברג: בעצם החוק הטיל על הרשויות המקומיות להוביל את התאגידים.
<שלמה דולברג: לא צריך לשכוח את זה.
<שלמה דולברג: בעצם השלטון המקומי במדינת ישראל, זה השלטון היציב לעומת הממשלה.
<שלמה דולברג: זה השלטון שיש לו יכולות ביצוע, כל אחד בתחום העיר שלו.
<שלמה דולברג: זה השלטון שיש לו חזון ויש לו גם מספיק שנים לבצע את זה וזה השלטון שלא תלוי במשפטנים כמו שתלויה הממשלה, וכולנו מכירים איך מתנהלת הממשלה ואני אומר את זה בשיא הרגישות.
<שלמה דולברג: החוק קובע בדיוק את הכללים כיצד אותו שלטון מקומי ינהל את הרשויות המקומיות.
<שלמה דולברג: אני אומר לאנשי מבקר המדינה, החוק אומר בצורה ברורה, כולל התיקונים האחרונים שדיברנו עליהם, כיצד לבצע פעילויות משותפות, כיצד לבצע מכרזים משותפים, יש כללים, יש חקיקה שהייתה אחרי הדוח הזה, ולפי הכללים האלה צריך ללכת.
<שלמה דולברג: ברור שכאשר עושים פרויקט גדול משותף תשתיתי, נכון לצאת למכרז משותף.
<שלמה דולברג: ברור שכאשר רוצים לקבל הצעה טובה מאוד מחברת ביטוח לביטוח נכסים, כדאי לעשות מכרז משותף.
<שלמה דולברג: הדברים האלה הם בדרך לפתרון.
<שלמה דולברג: לדעתנו הכללים יגיעו ואפשר יהיה לפתור אותם.
<שלמה דולברג: החוק אומר יותר מזה.
<שלמה דולברג: החוק גם אומר שהרשויות המקומיות יקבלו דיבידנדים מתאגידי המים.
<שלמה דולברג: זה מה שאומר החוק.
<שלמה דולברג: הרשויות המקומיות.
<שלמה דולברג: הבעלים.
<שלמה דולברג: מדובר כאן בהליך של הקמת חברות עסקיות שהבעלים שלהן צריכים לפי החוק – אני אומר את זה לאנשי מבקר המדינה, לא בטוח שהם יודעים את זה – לקבל דיבידנדים.
<צבי ורטיקובסקי: אנחנו כתבנו את זה כבר בשנה שעברה ויש בעיה.
<צבי ורטיקובסקי: זה עוד סוג של זליגה של כסף.
<שלמה דולברג: זאת לא זליגה אדוני.
<שלמה דולברג: זה החוק, עם כל הכבוד.
רות קלדרון: יושבים כאן המחוקקים וחוק אפשר לתקן.
<שלמה דולברג: מצוין, אבל כל עוד החוק הזה קיים, אי אפשר לקרוא לדיבידנד זליגה.
רות קלדרון: זאת זליגה.
רות קלדרון: אם אני מבינה נכון, המחיר שלי כאזרח ושל מי שאנחנו מייצגים, עלה בארבעים אחוזים במשך שלוש שנים וירד בשני אחוזים בשנה הבאה.
רות קלדרון: ארבעים אחוזים אלה לאזרח, זאת זליגה.
רות קלדרון: אין סיבה לכך.
<שלמה דולברג: החוק הוא הסיבה.
רות קלדרון: אין סיבה שהמחיר יהיה בארבעים אחוזים יותר יקר.
רות קלדרון: מה הולך כאן?
<שלמה דולברג: אני מבקש מאנשי הביקורת שישימו לב.
<שלמה דולברג: החוק מחייב – אפשר לשנות את זה ואנחנו כמובן מצדיקים לחקיקה –
<צבי ורטיקובסקי: אם מותר לי אדוני המנכ"ל להפנות את תשומת לבך.
<צבי ורטיקובסקי: קרא את הדוח הקודם.
<שלמה דולברג: קראתי אותו אדוני.
<שלמה דולברג: קראתי אותו ואני אומר את זה בגלל הדוח הקודם.
רות קלדרון: אני מבקשת לקבל אותו.
<שלמה דולברג: החוק מחייב את הרגולטור – ויושב כאן הרגולטור – לתת דיבידנד לבעלים, לרשויות המקומיות.
<שלמה דולברג: לא רק זה אלא שהחוק בשנים האחרונות פטר את הדיבידנד הזה ממס.
<שלמה דולברג: זאת המגמה.
<שלמה דולברג: אגב, אני חושב שהיא נכונה כי זה נותן מוטיבציה לנהל יעיל כדי שבסופו של דבר יישארו רווחים לדיבידנד.
<שלמה דולברג: אני רוצה לומר עוד דבר.
<שלמה דולברג: מטרות מוניציפאליות היא לא מילה גסה.
<שלמה דולברג: מטרות מוניציפאליות זה מה שהמנהיגות הקהילתית ברשויות המקומיות עושה לציבור.
<שלמה דולברג: אלה כיכרות, אלה דרכים, זאת תאורה, זה שירות.
<שלמה דולברג: זה שירות לציבור.
<שלמה דולברג: אותו שירות כמו שהאזרח מקבל מהתאגיד, הוא מקבל גם מהעירייה.
<שלמה דולברג: מטרות מוניציפאליות הן מטרות לגיטימיות - כמובן הכול בכפוף לחוק – אם זה מדיבידנד או מעסקאות משותפות.
רות קלדרון: אני מתנצלת, אני יוצאת לנשיאות.
רות קלדרון: זה לא אישי.
אמנון כהן: את חייבת לומר משפט.
רות קלדרון: זה היה המשפט שלי.
<שלמה דולברג: עניין ההיטלים, כמו שאמר הממונה על התאגידים, זה בא לפסיקת היועץ המשפטי לממשלה.
<שלמה דולברג: אנחנו מכבדים את פסיקת היועץ המשפטי לממשלה.
<שלמה דולברג: היו כאן ויכוחים, אבל ברגע שהיועץ המשפטי לממשלה, המשנה ליועץ המשפטי, נתן כאן פסיקה, אנחנו פועלים לפי הפסיקה הזאת.
<שלמה דולברג: אני ממליץ לקבל אותה ככל שניתן.
<שלמה דולברג: היא פסיקה שאמנם היא לא נוחה לשני הצדדים אבל היא פסיקה ואנחנו בהחלט נכבד אותה.
<שלמה דולברג: בהזדמנות הזאת אני הייתי רוצה להזכיר שהמדינה עצמה אינה מחזירה למשק הסגור של המים, של התאגידים, את כל הכסף.
<שלמה דולברג: יש הרבה מאוד כסף היום שזולג לא לרשויות המקומיות אלא לתקציב המדינה.
<שלמה דולברג: למשל, מיסוי שהוחל.
<שלמה דולברג: כל המיסוי ואני כרגע לא אכנס לפרטים.
<שלמה דולברג: כל המיסוי זולג לקופת המדינה.
אמנון כהן: אתה מתכוון למע"מ?
<שלמה דולברג: גם מע"מ וגם מיסוי אחר.
<שלמה דולברג: יש היטלים שנגבים היום ולא מוחזרים למשק הסגור.
באסל גטאס: אבל זה לא משק סגור.
באסל גטאס: אסור לך להשתמש כמשק סגור כשיש דיבידנדים.
<שלמה דולברג: אני לא מדבר כרגע על כסף לעיריות.
באסל גטאס: אל תשתמש במילה כי זה מטעה.
<שלמה דולברג: אני מדבר על ההיטלים שהמדינה גובה.
<שלמה דולברג: אני לא מדבר על היטלים שהתאגיד גובה.
באסל גטאס: המילה משק סגור לא מתאימה לנסיבות.
<שלמה דולברג: אבל זה מה שהחוק אומר.
<שלמה דולברג: החוק אומר שמחיר המים צריך לשקף משק סגור.
באסל גטאס: אז למה הוא מרוויח ממנו?
באסל גטאס: צריך להיות מושקע בחזרה.
<שלמה דולברג: הוא מושקע חזקה.
באסל גטאס: אם אתה מחלק דיבידנד, הוא לא מושקע חזרה.
<שלמה דולברג: אני לא מדבר על המשק התאגידי אלא על המשק הארצי.
<שלמה דולברג: במשק הארצי יש גביית היטלי הפקה וההיטלים האלה אמורים לחזור למשק הסגור ואולי אפילו להוריד את המחירים.
באסל גטאס: אני אגיד לך איך מורידים מחירי מים.
באסל גטאס: מספיק עם הסאגה הזאת שנקראת מחירי מים והקשר שלהם עם תאגידים.
באסל גטאס: אין שום קשר.
באסל גטאס: אני אמרתי את זה כבר אלף פעמים מאז נבחרתי לכנסת.
באסל גטאס: אין שום קשר בין מחירי המים לבין הקמת התאגידים ומספיק כבר עם זה.
באסל גטאס: איך ממחזרים וממחזרים ושמים את הכול כאילו התאגידים הם הסיבה לעלייה במחירי המים במדינת ישראל.
<שלמה דולברג: אני לא אמרתי את זה.
באסל גטאס: לא אתה, אבל זה השיח וכולם עליהום.
באסל גטאס: ללכת לשבור את התאגידים, לאחד ולמזג בגלל תעריפי המים.
באסל גטאס: אני אומר לכם שאם מבטלים את התאגידים מחר בבוקר, מחזירים הכול לעיריות, מחיר המים לא ירד.
באסל גטאס: תגידו את זה לפרוטוקול.
<שלמה דולברג: אני חושב שזה לא נכן.
באסל גטאס: מחיר המים נקבע בחוק.
באסל גטאס: הוא נקבע על ידי רשות המים.
<שלמה דולברג: המחיר ירד לפחות בשלושים אחוזים.
באסל גטאס: אני אומר לך איך מורידים.
<קריאה: תבטל את המע"מ.
באסל גטאס: המע"מ של ה-17 או 18 אחוזים תורם לעלות במחיר המים, בשני אחוזים.
באסל גטאס: בשניים וחצי אחוזים ולא כל ה-16.
באסל גטאס: גם זאת מנטרה שצריך להיפטר ממנה.
<קריאה: זה לא קשור לתאגידים.
באסל גטאס: רפורמה בתאגידים שהתנפחו, צריך.
באסל גטאס: ייעול צריך.
באסל גטאס: ישראל עינב והיושב ראש, דעו לכם שהבעיה – ואני מקווה שגם המבקר ייתן את הדעת עליה – היא שאם יש דבר לא יעיל או "מושחת" בעיריות, זה משחזר את עצמו בתאגידים.
באסל גטאס: אז מי שממונה, מנכ"לים, דירקטוריונים ופקידים, מתמנים באותו אופן.
באסל גטאס: אני חוויתי את זה באופן אישי.
באסל גטאס: התמודדתי על מכרז מנכ"ל תאגיד ואני יודע מה זה ואיך מנהלים את זה ראשי העיריות.
באסל גטאס: מכל בחינה צריך לעשות רפורמה מבנית ולבחור אבל לפי קריטריונים מעשיים ואמיתיים את עניין המיזוגים רק כדי להתייעל.
באסל גטאס: לגבי המחיר והתעריפים.
באסל גטאס: יש שני דברים שצריך לראות כאן.
באסל גטאס: ראשית, המחיר הבסיסי, מה שנקרא מחיר הרף התחתון, שזה עלה בשלושים אחוזים או בארבעים אחוזים.
באסל גטאס: אבל מבדיקה אישית שעשיתי עת דנו בחוק ההסדרים, חמישים אחוזים ממה שמשלמים אזרחי מדינת ישראל, בין ארבעים לחמישים אחוזים, הם משלמים על המדרגה השנייה.
באסל גטאס: אם היום מתקבלת החלטה שבמקום שלושה וחצי קוב מרימים לחמישה קוב, כבר יורדת החשבונית של כל אזרחי מדינת ישראל לפחות ב-25 אחוזים.
באסל גטאס: לא בשני אחוזים.
באסל גטאס: אל תיתן לנו את שני האחוזים האלה.
באסל גטאס: תעלה את הכמות פר קפיטה שאדם במדינת ישראל יצרוך וישלם על פי התעריף הנמוך.
באסל גטאס: מאז הייתי סטודנט שנה שנייה בטכניון, אני אומר לך שצריכת המים פר קפיטה שמחשבים אותה מהנדסים שנה ראשונה או שנה שנייה בטכניון, היא 250 ליטר פר קפיטה ליום.
באסל גטאס: כמה זה בחישוב שנתי?
באסל גטאס: זה משהו כמו 65 קוב.
באסל גטאס: אתה יודע שבחישוב של משק המים בישראל אומרים צריכת אזרח היא מאה קוב, אבל צריכה ביתית עם גינון אולי, היא 65 קוב.
באסל גטאס: כלומר, אתה צריך לתת לאזרח לפי התעריף הנמוך סדר גודל של חמישה עד שישה קוב.
באסל גטאס: למה נותנים שלושה וחצי קוב?
באסל גטאס: מי קבע את זה?
באסל גטאס: אם אנחנו המחוקקים צריכים לעשות משהו – יש אולי חמישים-שישים חברי כנסת שיובילו חקיקה – להוציא את קביעת תעריפי המים מידי הרשות ולהחזיר אותה לידי הכנסת.
אמנון כהן: מי קובע את גובה הקובים?
באסל גטאס: הם.
באסל גטאס: רשות המים.
<אלכסנדר קושניר: אני רוצה לענות ברמה מכובדת ומקצועית.
אמנון כהן: תענה על עוד משהו.
אמנון כהן: ראשית, במקום שני אחוזים, תעלה לחמישה קוב.
אמנון כהן: דבר שני, מי יענה בנושא תאגיד פלג גליל?
אמנון כהן: מי יענה לי על כל הקומבינה הזאת?
<אלכסנדר קושניר: יש לי תשובה.
<אלכסנדר קושניר: אני אענה.
אמנון כהן: רונית, בואי שבי ליד השולחן ותני לנו תשובות.
<רונית בן אדיבה: רשות החברות הממשלתיות לא אחראית על תאגידי המים.
<אלכסנדר קושניר: אני אומר נקודתית.
<אלכסנדר קושניר: מר עמוס רודין התפטר לפני כשנה בעקבות הביקורת מתפקיד מנכ"ל צחר וזאת עובדה מוגמרת.
באסל גטאס: לפני או אחרי שחתם?
<אלכסנדר קושניר: אני גם חייב לציין כאן את דעתי האישית.
<אלכסנדר קושניר: שוב, כמובן כל הנושא של ניגודים, צריך לעבוד לפי החוק, אבל מבחינה פרסונלית זה אחד מהמנכ"לים הטובים שאני מכיר.
אמנון כהן: לכן מותר לו?
<אלכסנדר קושניר: לא אמרתי מותר.
<אלכסנדר קושניר: אמרתי שהוא התפטר.
<אלכסנדר קושניר: אם צריך להסדיר דברים נוספים ולהכניס נהלים, נכניס אותם.
<אלכסנדר קושניר: אנחנו מיישמים את זה.
<אלכסנדר קושניר: ברגע שהתגלה דבר, זה טופל.
אמנון כהן: יש אמות מידה להתנהגות בני אדם.
אמנון כהן: גם אני וגם אתה, אנחנו בני אדם.
אמנון כהן: ברגע שאנחנו הולכים בשני כובעים, ברגע שיש לנו ניגוד, מבחינה מוסרית כל אחד צריך לומר שעל זה הוא לא יכול לחתום בשני עטים.
אמנון כהן: זה שהוא התפטר, זה מצוין, אבל אני חושב שאחד כזה לא ראוי להיות בתפקידים.
אמנון כהן: לא יודע, לא מכיר את האיש, לא יודע במי מדובר, אבל אחד שאומר שהוא גם פה וגם פה, ואני חותם לעסקה שאני מרוויח ממנה בצד השני, לא צריך להיות.
<אלכסנדר קושניר: לכן אמרתי מראש שהנושא הועלה וטופל לפחות במישור הזה.
<אלכסנדר קושניר: אחר כך כמובן אחראים על התחום צריכים להביא את חוות דעתם בנושא הזה.
<אלכסנדר קושניר: אני מכיר את האדם ואני יודע שאצלנו בארץ די מהר עורפים את הראשים.
<אלכסנדר קושניר: את דעתי האישית אמרתי, שאני מכיר, איש שפועל באזור מאוד פרובלמטי ויש שם הצלחות.
<אלכסנדר קושניר: זה בנוגע לצחר.
<אלכסנדר קושניר: חזרה לתעריפים.
<אלכסנדר קושניר: מי שקובע תעריפים, כפי שאני הצגתי בפגישה הקודמת, זאת מועצת רשות המים וזה בהתאם לחקיקה והיא עושה את זה באחריות וברגישות הכי גבוהים שיש מכיוון שאנחנו מבינים ומודעים גם לביקורת וגם לרגישות.
באסל גטאס: תן דוגמה לרגישות.
באסל גטאס: איך הרגישות באה לידי ביטוי?
<אלכסנדר קושניר: אני מסביר לאדוני.
<אלכסנדר קושניר: בכל ישיבות המועצה, קודם כל במועצת רשות המים יש שני נציגי ציבור.
<אלכסנדר קושניר: שנית, עצם העובדה שפעם ראשונה המועצה הנוכחית העלתה ומובילה את הפעולה הזאת להקטנת התעריף, זאת לא פעולה טריביאלית ואם שמתם לב אני נמצא במוקד הביקורת גם מצד השלטון המקומי.
אמנון כהן: חבר הכנסת מציע לך הצעה.
אמנון כהן: אל תוריד שני אחוזים אלא תגדיל את מספר הקובים וזה נגמר הסיפור.
אמנון כהן: אל תעמוד באי הנעימות הזאת.
<אלכסנדר קושניר: אני אגיע לשם.
באסל גטאס: הוא צריך גם להוריד 15 אחוזים מהתעריף וגם להגדיל את הרף.
<אלכסנדר קושניר: אם אתם רוצים תשובה, אני אשלים אותה.
באסל גטאס: הכסף צריך לחזור לאזרחים.
<שלמה דולברג: הוא חוזר דרך הכיכרות והתאורה.
אמנון כהן: משרד התחבורה מממן את הכיכרות.
אמנון כהן: לא צריך לקחת עשר פעמים מהאזרחים.
<אלכסנדר קושניר: אדוני היושב ראש, אני רוצה להשלים.
אמנון כהן: משרד התחבורה עושה בתוך העיר.
<אלכסנדר קושניר: נשאלתי איפה הרגישות שלנו.
<אלכסנדר קושניר: ברגע שהתגלה לנו שדווקא דיבידנדים יכולים להגיע לרמות לא סבירות, נכון שהחוק מאפשר והוא גם מכוון פעילות עסקית, החברה צריכה להראות רווחיות וגם דיבידנדים.
באסל גטאס: איך קריית גת הרוויחה 29 מיליון שקלים?
<אלכסנדר קושניר: אני אשלים את המשפט.
<אלכסנדר קושניר: אם אתה רוצה תשובה, אני אומר לך.
<אלכסנדר קושניר: דווקא ברגע שגילינו מה הנסיבות לרווחיות יתר, הכללים המעודכנים כבר טיפלו בזה וכבר לא יהיו רווחים.
<קריאה: זאת הביקורת הבאה של מבקר המדינה.
<אלכסנדר קושניר: מכיוון שבדיוק עלינו על הנקודות, היכן שזה מוביל לרווחיות יתר ולדיבידנדים, אנחנו מטפלים בזה.
אמנון כהן: אני יודע שגם ראשון לציון הרוויחה.
<אלכסנדר קושניר: קביעת הרווחיות הייתה מבוססת על בסיס ניתוח רמת הגבייה, היכן שראינו שיש בתאגיד צרכן אחד גדול שהוא בעצם יותר מחצי הצריכה העירונית, אנחנו לא מכירים בצרכן הזה כאחד שראוי להכיר אותו באוכלוסייה של אלפי אנשים.
<אלכסנדר קושניר: זאת אחת הדוגמאות.