GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<סמירה כהונאי: יש שלב ראשון בו פותחים את המעטפה של ההצעה הטכנית.
אמנון כהן: אז עמדו בזמן.
<סמירה כהונאי: בזמנים המתאימים.
<סמירה כהונאי: פתחו את המעטפה של ההצעה הטכנית ודנו בה, נתנו ניקוד ואז לפני שפתחו את ההצעה הכספית ואת ההצעה של לוח הזמנים, כבר החליטו שצריך להיכנס למשא ומתן.
<ירון זפט: להיערך.
<ירון זפט: לאחר שפתחו את תיבת המכרזים ולא לפני שפתחו את תיבת המכרזים, בניגוד למה שאומרת חברתי הנכבדה, כי פתחו את תיבת המכרזים ומצאו הצעה אחת כשרה.
<ירון זפט: זה המצב הנתון.
אמנון כהן: נכנסו עוד אורחים, דור ההמשך של עם ישראל.
אמנון כהן: סטודנטים מתנדבים בארגונים לשינוי חברתי.
אמנון כהן: צריך לשנות את החברה.
<ירון זפט: הסתבר שיש חברה אחת שהצעתה תקינה.
אמנון כהן: היא אומרת שכיוונתם לכך שתהיה חברה אחת.
<ירון זפט: אני יכול רק לומר שכמי שהשתתף בדברים באותו זמן ונכח בדברים באותו זמן ---
<נילי אבן חן: כתוב שלא השתתפת בשום אחד מהדיונים.
<נילי אבן חן: אז איך עכשיו כן השתתפת?
אמנון כהן: לא הוא, אבל ישב נציגו.
<ירון זפט: אני יכול להסביר עוד פעם כיוון שלא כולם מבינים את התהליך ולא נמצאים בו.
<ירון זפט: חלקנו מבינים וחלקנו פחות.
<ירון זפט: בוועדת המכרזים, כאשר היא מתכנסת נמצא גם היועץ המשפטי, נמצא המנכ"ל ונמצא החשב.
<ירון זפט: יש הרכב של הוועדה שהוא על פי דין.
<ירון זפט: בישיבות המשא ומתן יש צוות למשא ומתן.
<ירון זפט: בצוות הזה משתתפים נציגים של אותם גורמים.
<ירון זפט: היו הרבה ישיבות של משא ומתן וכפי שאמרתי קודם בשתיים מהן, בטעות, לא השתתף, לא זומן נציג של היועץ המשפטי.
<ירון זפט: הפגם הזה הוא פגם טכני והוא לא מהותי.
אמנון כהן: אני חייב לסיים ואני רוצה לשמוע עוד אנשים.
<נילי אבן חן: האמת היא שלא התחלתי ואני חושבת שיש חשיבות רבה מאוד לשמוע את הדברים כי יש כאן כשל שהוא לא כשל נקודתי אלא יש כאן כשל שהוא כשל מערכתי.
<נילי אבן חן: מעבר לכל, כשאנחנו קיבלנו לידינו את החומר, במה שהייתה עסוקה הרכבת זה בהוצאת – זה אני אומרת בהסתייגות אבל זה מה שהבנתי – בערך חצי מיליון שקלים כדי להבין איך החומר הודלף לנו ולא לנסות לעצור את הדברים שיכלו להיעצר בזמן אמת.
<נילי אבן חן: חשוב לי לומר זה כמה דברים.
<נילי אבן חן: לאורך כל הניסיונות שלנו בזמן אמת להגיע לרשות החברות הממשלתיות, נפגשתי עם ראש רשות החברות, נפגשתי עם הרפרנטים, נפגשתי במשרד האוצר ופנינו למשרד המשפטים, לכל מי שהיה מוכן להקשיב ולא להקשיב, שלחנו מכתב לכל חברי הדירקטוריון ולמבקר הפנימי.
<נילי אבן חן: לכולם שלחנו מכתב והתרענו בזמן אמת: תתעוררו ותפקחו עיניים, יש לכם עדיין אפשרות להשיב את המצב לפחות לגבי חלק מהמכרז ולעצור אותו כי עדיין לא הייתה התחייבות.
<נילי אבן חן: אף אחד מהגורמים – וכאן חשוב לי להדגיש כי דובר על העתירה שלנו – לא אמר לנו ואף אחד מהיועצים המשפטיים – אמרתי שגם סטודנט למשפטים שלמד שיעור אחד בדיני מכרזים היה אומר לנו - שטעינו בניתוח המשפטי שלנו, שמכרז אחרי שהוא נסגר, לא משנים אותו באופן מהותי ממרצדס לסוסיתא או ממכוניות היברידיות לפז'ו.
<נילי אבן חן: השינוי במכרז היה כל כך מהותי, ויש לי כאן מצגות וניירות וזה לא משהו קטן.
<ירון זפט: למה משכתם את העתירה אחרי שהפסדתם?
<נילי אבן חן: אני אסביר.
<נילי אבן חן: אנחנו פנינו כדי לעצור את הדברים בזמן אמת.
<נילי אבן חן: התשובה של כל הגורמים הייתה: זה לא בסמכותנו.
<נילי אבן חן: אנחנו לא ועדת מכרזים עליונה.
<נילי אבן חן: זאת הייתה התשובה של המדינה.
<נילי אבן חן: אנחנו רק מפקחי על.
<נילי אבן חן: זה היה תפוח אדמה לוהט שכל אחד רק רצה להעביר אותו והרגשתי כמו הקופים שלא רוצים לשמוע.
אמנון כהן: למה לא פנית אלי?
<נילי אבן חן: בפעם הבאה אני אדע.
אמנון כהן: היינו עושים דיון, בקשה לחוות דעת ממבקר המדינה לגבי מכרז שמתנהל.
<נילי אבן חן: גם למבקר המדינה פנינו בזמן אמת והביקורת שלו התחילה שמונה חודשים לאחר מכן.
אמנון כהן: אבל אנחנו כאן און ליין.
אמנון כהן: תדעי לגבי העתיד.
<נילי אבן חן: לא היית אז בתפקיד.
<נילי אבן חן: כולם חדשים כאן.
<נילי אבן חן: הביאו לכאן את כל החדשים.
אמנון כהן: אני לא חדש.
אמנון כהן: אני חדש-ישן.
<נילי אבן חן: חשוב לי להדגיש שני דברים.
אמנון כהן: למה לא הוצא צו ביניים כדי לבחון ולבדוק?
<נילי אבן חן: חשוב לי להדגיש כמה דברים.
<נילי אבן חן: ראשית, התנועה היא תנועה שאין לה כמעט אמצעים כספיים.
<נילי אבן חן: היא בעצם נסמכת על תרומות.
אמנון כהן: מבחינה מקצועית לא יכולתם?
<נילי אבן חן: לא מבחינה מקצועית.
<נילי אבן חן: כשאנחנו פנינו לבית המשפט, המטרה המרכזית שלנו הייתה שזה בעצם יחייב את כל גורמי המדינה סוף סוף לא לסגור את העיניים אלא להסתכל.
<נילי אבן חן: זה ניסיון שהיה לנו בעתירות קודמות בהן היו פרקליטים אמיצים.
<נילי אבן חן: אני הייתי כאן בשבוע שעבר בתיק של מרכז ההשקעות ושם באמת מי שקיבלה לידיה את העתירה – וגם לחיוב ראוי להגיד אנשים בשמם – עורכת הדין יוכי גנסין, והיא בעצם לקחה לידיה את כל הליקויים שהיו בעתירה ונלחמה מול מרכז ההשקעות לשנות אותם.
<נילי אבן חן: קיווינו שגם כאן יהיה המצב הזה, שהמדינה תתעשת ותראה מה קורה ותאמר שהיא בעצמה עוצרת את הדברים.
<נילי אבן חן: ברגע שהמדינה החליטה שגם היא סוגרת את העיניים עוד יותר חזק וב-15 עמודים של תגובה היא כותבת שזה לא מעניינה והיא לא ועדת המכרזים העליונה ושכל מה שיש לה, זה לדאוג לאינטרס הציבורי של הקדמת קרונות הרכבת כי זה המידע שהיא קיבלה ממשרד התחבורה, הבנו שיש לנו כאן בעיה רצינית שהמדינה לא מוכנה להפשיל שרוולים.
<נילי אבן חן: ביקשנו צו ביניים.
<נילי אבן חן: צו ביניים הוא הליך שמאוד קשה לקבל אותו.
<ירון זפט: לא יתכן שעם נציגי המדינה, עם נציגי גופים אחרים, בית המשפט המחוזי ובית המשפט העליון קובעים, לא יכול להיות שאתם טועים?
<נילי אבן חן: חשוב להדגיש שהעתירה לא התבררה עד סופה ואף אחד לא אמר לנו שטעינו מבחינה משפטית.
<נילי אבן חן: זה חשוב להגיד.
<נילי אבן חן: מי שמשך את העתירה זה אנחנו כי הבנו שאם המדינה, כל טיעון ההגנה שלה הוא שזה לא מסמכותה ושרכבת ישראל היא אישיות משפטית נפרדת ושהם לא מוכנים להכניס את הידיים ולבדוק האם מכרז אפשר לשנות אחרי שהוא נסגר, אז יש לנו בעיה רצינית עם שומרי הסף.
<נילי אבן חן: זאת הייתה הסיבה היחידה כיוון שרכבת ישראל הייתה צריכה להגן על ההחלטות שלה והיא לא הסתפקה בייעוץ המשפטי הפנימי שלה אלא היא שכרה משרדים מבחוץ, שילמה להם הון תועפות של כסף שבסיכומו של דבר גם היו באים ודורשים הוצאות משפט מהתנועה ולתנועה אין יכולת לעמוד בזה.
<נילי אבן חן: משפט ואני מסיימת.
<נילי אבן חן: אני מחכה לדמות, לא ליועץ המשפטי של הרכבת אלא ליועץ משפטי מאיזשהו משרד ממשלתי שיבוא ויגיד שאפשר אחרי שמכרז נסגר לשנות את התנאים ולהפוך מוצר א' למוצר ב'.
<נילי אבן חן: אני רוצה להקריא משפט אחרון שנאמר על ידי עומר דקל: "הכרה באפשרות של הצדדים לשנות את תנאי החוזה שנכרת בעקבות מכרז עלולה להוות פתח לשחיתות ולניצול אפשרות זו לרעה.
<נילי אבן חן: כך הדבר עלול ליצור תמריץ לקנוניה בין מי מהמציעים לבין נציג הרשות עוד בטרם הוגשו ההצעות".
אמנון כהן: זה לתשומת לבכם.
<דן קדרון: היושב ראש, אני משתתף בצערך.
<דן קדרון: אני מייצג את תנו יד לחירש, נכים למען נכים וארגון ארצנו החברתי עם משה בר.
<דן קדרון: כמו שיודעים אתמול חגגנו את היום הבין לאומי לאנשים עם מוגבלות.
<דן קדרון: כאשר רוכשים את הקרונות החדשים, צריכים להתחשב בכך שתהיה גישה לנכים.
<דן קדרון: אנחנו מייצגים היום 300 אלף נכים ולא חסרים נכים במדינה.
<דן קדרון: היום פונים אלינו כל כך הרבה נכים שפשוט קשה להם והם לא יכולים לעלות לקרונות.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אתם עושים משהו בנושא הזה?
<דן קדרון: כמו שכבוד היושב ראש אמר, צריך לדאוג לציבור.
אמנון כהן: צריך ללמוד את זה מחוץ לארץ.
אמנון כהן: עבר גם חוק באחת הכנסות לגבי ניוד המוגבלים וגם לגבי מבנים.
אמנון כהן: זה לאט לאט קורה במשרדי ממשלה.
אמנון כהן: איך אנחנו נערכים לכך ברכבת?
אמנון כהן: אם נכה רוצה לעלות לרכבת, איך הוא יעלה עם כיסא הגלגלים שלו?
<בועז צפריר: הרכבת מקיימת את כל תקנות הנגישות במדינה והיא מאוד מקפידה על תקנות הנגישות.
<בועז צפריר: בהחלט יש פתרון.
<בועז צפריר: הרכבות כולן נגישות לאנשים עם מוגבלות, מכל סוגי המוגבלויות.
אמנון כהן: דן, לא ידעת על כך?
<דן קדרון: ידעתי אבל הגיעו אלינו הרבה תלונות.
אמנון כהן: יכול להיות שאלה קרונות ישנים.
<בועז צפריר: הרכבות הן מסוגי יצרנים שונים על גבהי רציפים שונים ומכיוון שכך, בכל תחנה יש מתקן שמסייע לנכה על כיסא גלגלים להיכנס ולצאת.
<בועז צפריר: יש צוות תחנה ויש נוהל.
<בועז צפריר: יש צוות שמסייע ופוגש את הנכה.
אמנון כהן: העיקר שיש פתרון.
<צבי ורטיקובסקי: עדיין צריך את התיאום של 72 שעות.
<בועז צפריר: לא 72 שעות.
<בועז צפריר: זה קוצר ל-12 ומשרד התחבורה עשה שינוי תקנה.
אמנון כהן: זאת אומרת, הוא לא יכול להגיע כמו כל אחד.
<בועז צפריר: במציאות, גם אם הוא מגיע בלי תיאום, הצוות עושה כל מה שאפשר כדי לעזור.
אמנון כהן: למה צריך להודיע?
אמנון כהן: כי צריך להיערך?
<בועז צפריר: כן.
<בועז צפריר: צוות התחנה מחכה לאדם המוגבל מחוץ לתחנה, לפעמים ליד המונית או ליד הרכב שלו והוא מלווה אותו.
אמנון כהן: למה לא נשתכלל כך שהוא לא יהיה צריך לחכות לצוות?
אמנון כהן: בפעם הבאה במכרזים ללמוד איך מתנהגים בעולם.
אמנון כהן: העולם מתקדם וצריך להיערך לכך.
אמנון כהן: אולי להוסיף קרונות בהם יהיה אלמנט מגביה או יורד, משהו שמתאים את עצמו לפי גובה המסילה.
אמנון כהן: במקרה כזה יכול להיות שהנכה על כיסא גלגלים יכול לעלות לבדו.
אמנון כהן: אתה רוצה עוד משהו?
<דן קדרון: כמו שיש באוטובוסים החדשים, כשהם מתקרבים לתחנה, הנהג יכול להוריד את האוטובוס למטה והנכה יכול כמעט בכוחות עצמו לצאת.
אמנון כהן: לגבי עיוורים וחירשים, אם הם מגיעים לתחנה, הם יכולים לזהות?
<בועז צפריר: רכבת ישראל ממלאת אחר כל החוקים.
<בועז צפריר: יש תקנות נגישות של מדינת ישראל
אמנון כהן: ואתם עומדים בכל התנאים.
<בועז צפריר: בהחלט.
אמנון כהן: חבר הכנסת צחי הנגבי, כיבדת בנוכחותך אותנו.
אמנון כהן: אתה רוצה לומר משפט לפני הסיום?
צחי הנגבי: קודם כל, אני רוצה להשתתף בצערך.
צחי הנגבי: החסרתי את תחילת הדיון כי ניהלתי את ועדת הכנסת ולכן אם השאלה שלי כבר נשאלה וניתן לה מענה, אני מתנצל מראש.
צחי הנגבי: הדוח הוא כמובן מעלה סוגיות לא פשוטות.
צחי הנגבי: עשיתם עבודה מאוד יסודית.
צחי הנגבי: מהיכרותי את אנשי הרכבת, אני מניח שהם יפעלו לתקן את כל הנושאים שהערתם עליהם.
צחי הנגבי: הובא לידיעתי – יכול להיות שזה כבר עלה כאן – שהיו חלקים בדוח שהממצאים שם היו עוד יותר קשים וזה בעניין קשרים שהיו אולי עם חברת "בומברדייה" בעבר לאנשים ברכבת או לדמות מסוימת ברכבת והקטעים האלה שהופיעו בדוחות ראשונים, בסופו של דבר הושמטו מן הדוח הסופי.
אמנון כהן: זה לא נשאל.
אמנון כהן: אני לא ידעתי על כך.
צחי הנגבי: ככל הידוע לי, קטעים משמעותיים, או בגלל שעובדתית הסתבר שהם לא נכונים, או מטעמים של יחסי חוץ, סודות מסחריים, פגיעה בביטחון המדינה וכולי.
צחי הנגבי: אנא עדכן אותי האם אכן היו קטעים כאלה.
אמנון כהן: זאת שאלה חשובה שלא ידעתי עליה ואתה לא אמרת לי.
<צבי ורטיקובסקי: קודם כל, אני מודה לך על השאלה.
<צבי ורטיקובסקי: בהחלט היא שאלה חשובה.
<צבי ורטיקובסקי: אכן היו קטעים בטיוטה שנוגעים למי שמשמש היום כמנהל רשות החברות הממשלתיות והוא היה חבר הדירקטוריון ברכבת ישראל.
<צבי ורטיקובסקי: הביקורת נעשתה ואנחנו לא רווינו נחת מאותו אירוע בו נוכח באחת הפגישות שהתקיימו עם חברת "בומברדייה" אבל מצד שני לא הייתה בידינו ראיה שהייתה איזושהי התערבות שיכולה להוכיח באופן ישיר וחד משמעי שהייתה איזושהי התערבות ישירה או פסולה, מה גם שהנושא נבדק על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה והייתה חוות דעת שבעצם לא ראתה בזה פסול שמגיע עד כדי פלילים.
<צבי ורטיקובסקי: אנחנו כמשרד מבקר המדינה, מאחר שלא היה לנו בסיס מספיק או ראיות מספיקות כדי להציג את זה פעם נוספת לצורך הבדיקה של היועץ המשפטי לממשלה, החלטנו בסופו של דבר להוציא את זה מהדוח הסופי, אבל לא הסתפקנו בזה.
<צבי ורטיקובסקי: יצא מכתב בחתימתי למנהל רשות החברות, אז הוא היה ממלא מקום מנהל רשות החברות, ולמשנה ליועץ המשפטי לממשלה שמפנה את תשומת הלב שאנחנו לא רווים נחת מהנושא, במיוחד ככל הנוגע לפרשנות הצרה שניתנה על ידי אותו אדם בעת הצגת המועמדות בשאלון שיש למלא כמועמד והוא נבדק על ידי הוועדה הציבורית למינויים של דירקטורים.
<צבי ורטיקובסקי: ניתנה שם פרשנות מצרה ולכן לדעתנו לא היה שם גילוי מספיק נאות ועל כך הערנו גם למשנה ליועץ המשפטי לממשלה וגם לרשות החברות הממשלתיות שעליהם לעמוד על כך שלא יינתנו פרשנויות מצרות כדי שיינתן גילוי נאות לסוג כזה של אירועים או של קשרים שהיו קשרים קודמים כדי לראות האם הם מגיעים עד כדי מצב של חלילה ניגוד עניינים או איזו פסלות מסוג אחר.
צחי הנגבי: אני מודה לך.
אמנון כהן: לכן התנועה לאיכות השלטון כנראה האירה את הנורות האדומות האלה.
<נילי אבן חן: רק בקשה אדוני היושב ראש.
<נילי אבן חן: אם אפשר שמבקר המדינה יבדוק למה כל שומרי הסף בזמן אמת לא פעלו ולא עשו, כי אחרת הדיון הזה יהיה כמו דיונים רבים אחרים, מעין נזיפה ויש ממצאים חמורים, אבל למה גם כשיש הזדמנות נדירה, מעין חור קטן שמאפשר לראות את הכשלים בזמן אמת, אף אחד לא קם וזאת לדעתי השאלה המהותית כי כולם ידעו.
<נילי אבן חן: לא היה מישהו שלא ידע על הכשלים האלה.
<נילי אבן חן: העיתונות, התקשורת, כולם ידעו ולדעתי מבקר המדינה צריך להשלים את הבדיקה.
אמנון כהן: מבקר המדינה שמע את בקשתך ואני בטוח שהוא יפעל כמו שהוא יודע לפעול.
אמנון כהן: אני מצר על כך שאם היו דברים בין חברי דירקטוריון לבין החברה, אולי קשרים קודמים כפי שצוין, וחס וחלילה זה השפיע על כל נושא הרכישה כי מדובר באמת בעסקה גדולה מאוד והעננה עדיין עומדת.
אמנון כהן: אני מקווה שזה לא קורה בחברות אחרות, בחברות גדולות אחרות שעוסקות ברכש.
אמנון כהן: אני מקווה שאנחנו במדינה שלנו נשמור על כספי הציבור ונעשה את הדבר הטוב ביותר האפשרי בכל הנושא של התחבורה הציבורית על גווניה.
אמנון כהן: המדינה תעשה את המרב ואתה מיטב אבל בדרך הנכונה כי אכן מדובר בתקציבים ענקיים ובהשקעות ענקיות ואין לנו כספים אותם אנחנו יכולים לפזר.
אמנון כהן: אנחנו מקצצים הרבה, יש עוני במדינת ישראל, ילדים מתחת לקו העוני, זוגות צעירים שעובדים ועדיין נמצאים מתחת לקו העוני ולכן כל שקל כאן הוא חשוב ביותר.
אמנון כהן: בוודאי שצריך לתת שירות, צריך לתת תחבורה ציבורית אבל צריכים להיות מאוד רגישים בפתיחת המכרזים, בכל הנושא של ההליך בו אנחנו רוכשים מחוץ לארץ ואנחנו סומכים עליכם כמדינה שתעשו את המוטל עליכם על הצד הטוב ביותר.
אמנון כהן: אנחנו פותחים את הישיבה.
אמנון כהן: חשוב לי שנמצא כאן מנכ"ל חברת דואר ישראל.
אמנון כהן: משרד התקשורת נמצא?
<אורן לביאן: המפקח על בנק הדואר.
אמנון כהן: איפה אבי?
<אורן לביאן: הוא מחוץ למשרד.
<אורן לביאן: אני מייצג את המשרד.
אמנון כהן: אבל הוא אישר השתתפות.
<אורן לביאן: לעניות דעתי הוא אישר השתתפות לשבוע שעבר כי השבוע הוא מתוכנן להיות בחוץ לארץ.
אמנון כהן: לא בדקתם את זה?
<חנה פריידין: בדקנו.
<חנה פריידין: לא הודיעו לנו שהוא לא יהיה.
<אורן לביאן: אני צריך את המנכ"ל כאן.
<אורן לביאן: בסוף אנחנו צריכים לקבל החלטות.
<אורן לביאן: אתה תדע לקבל החלטות?
<אורן לביאן: מה שצריך להחליט, אנחנו נעביר למנכ"ל ונודיע לוועדה.
<אורן לביאן: אני המפקח על בנק הדואר במשרד.
<אורן לביאן: נמצא כאן גם יגאל לוי שהוא אחראי על הדואר.
אמנון כהן: חזי צאיג, יושב ראש הדירקטוריון מגיע?
<יגאל לוי: למיטב ידיעתי לא.
אמנון כהן: כתוב לי שהוא מגיע אבל אומרים לי שהוא לא מגיע.
אמנון כהן: אני צריך לדעת איך מתקבלות החלטות בדירקטוריון ולכן הזמנו אותו.
אמנון כהן: מי נמצא ממשרד האוצר?
<מאיר שמרה: מאיר שמרה, משנה למנכ"ל רשות החברות הממשלתיות.
אמנון כהן: מי ממשרד האוצר?
אמנון כהן: אני צריך את הממונה על השכר.
אמנון כהן: בבוקר אמרו לי שהוא מגיע.
<חמוטל בן דור: אני כאן.
אמנון כהן: ענת כאן.
<ענת לינדנבאום: כן.
אמנון כהן: אלון כאן?
<אלון מורגנשטיין: כן.
אמנון כהן: אנחנו מתחילים את הדיון.
אמנון כהן: ראינו מי נוכח ובינתיים נוספו עוד אנשים.
אמנון כהן: חשוב לי שכל מי שהזמנו, אכן יהיה כאן.
אמנון כהן: אנחנו לא מזמינים כאן אלא אנחנו רוצים לקבל תשובות ולראות אם הליקויים תוקנו כי אם לא, צריך לקבל החלטות בסופו של הדיון.
אמנון כהן: לכן אנחנו מבקשים מהמבוקרים או אלה שנוגעים בדבר שיגיעו לישיבה וייתנו לנו תשובות.
אמנון כהן: יש כאן דוח ותכף ניתן למבקר המדינה ולנציגו להציג אותו בקצרה.
אמנון כהן: לאחר מכן נשמע את המבוקרים ונראה איך אנחנו מתקדמים.
אמנון כהן: בגדול נושא של דואר ישראל הוא נושא חשוב, גם מבחינה חברתית.
אמנון כהן: הוא נותן שירות לטובת תושבי ואזרחי מדינת ישראל ברחבי הארץ, בעיקר בפריפריה.
אמנון כהן: בזמנו הייתה החלטה שגם בנק הדואר למעשה יכול לתת מענה לנושא קמעונאי, למשקי הבית, לתושבים בגלל הפריסה הארצית של הדואר כי אנחנו כל פעם מסתכלים איך נוכל להכניס בנקים חדשים למשק הישראלי ו לשוק הישראלי אבל קשה לנו מאוד להכניס כי כנראה יש חסמים שלא מאפשרים לבנקים הנוספים מחוץ לארץ להיכנס למדינת ישראל, כנראה גם בגלל פריסה ארצית.
אמנון כהן: כאן יש לנו תשתית טובה אפשר להישען עליה ואני חושב שזה נותן קצת אוויר וגם מבחינה כלכלית יעזור לדואר ישראל עצמו כאשר יהיה ממשק ביניהם והוא יוכל לעשות פעולות בשיתוף פעולה.
אמנון כהן: לגבי הנושא הזה הייתי רוצה לדעת היכן הוא עומד.
אמנון כהן: יש לי דיון אחר בנושא בנקאות עם המפקח על הבנקים וגם שם אני רוצה לדעת האם יש מקום לכך שבנק הדואר יהיה מפוקח על ידי בנק ישראל או יהיה מסלול אחר, כפי ששמעתי.
אמנון כהן: לי לא משנה איזה מסלול אבל העיקר שתהיה יציבות באותו בנק וכספי הציבור יישמרו בו ויהיה להם מענה.
אמנון כהן: כמובן החשוב לנו מכל הוא מתן שירות לתושבים בעיקר בפריפריה, שם למעשה הם שבויים של הבנקים ולא תמיד יכולים לנהל משא ומתן בין האזרח לבין הבנק.
אמנון כהן: כל פעם אנחנו רואים פרסום על כך שבר
אמנון כהן: בעון מסוים יש עמלות בנקים כאשר בנק מסוים גבה כך וכך מיליארדי שקלים מעמלות הבנקים וזה נוגע בעיקר למשקי הבית כי גופים גדולים ועסקים גדולים יודעים להתמקח ולמעשה לקבל את השירות בפחות כסף אבל לא כך הדבר לגבי משקי בית אני גם עסקתי בנושא עמלות בנקים עת כיהנתי כיושב ראש ועדת הכלכלה אז העברנו מספר חוקים והקמנו ועדת חקירה ממלכתית.
אמנון כהן: אני חושב שהייתה טעות בכך שבסוף הסמכנו את המפקח על הבנקים שיוציא לפועל את המסקנות של ועדת חקירה פרלמנטרית אבל מבחינה מקצועית ראינו שהאכסניה מתאימה.
אמנון כהן: שוב, הראייה שלהם היא פחות משקי בית ויותר יציבות הבנקים.
אמנון כהן: היינו צריכים לעשות את זה בשיתוף פעולה עם ההגבלים העסקיים ואז זה יהיה מערכתי כאשר מצד אחד תישמר היציבות ומהצד השני אפשר יהיה לבוא לקראת משקי הבית ולהוזיל את השירותים, בעיקר לאנשים מבוגרים, עולים חדשים, שנדרשים לבוא במגע עם פקיד בנק ולא יכולים לעשות את הפעילות שלהם מול האינטרנט או בדרך אחרת באמצעות בנק אחר.
אמנון כהן: לכן אלה שבאמת זקוקים לטיפול וטיפוח, אלה המשלמים את העמלות האלה.
אמנון כהן: בשלב הזה אנחנו ניתן למבקר המדינה להתייחס בגדול וכמובן נציגו ילבן את הסעיפים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: כבוד היושב ראש, אני שב ומשתתף בצערך אדוני על פטירתה של אמך.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: כשהייתי בהלוויה שמעתי לא רק על משפחתך אלא גם על אמך המנוחה והתייחסותה למשפחה ולערכים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: למדתי כי מדובר בצדקת.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תנחומינו.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: בעקבות הדוח שפרסמנו, בא גל שני של תלונות והתלונות באות מיחידים וגם מגופים כשהאחרונה בהן התקבלה במשרדנו אתמול והיא מתנועת אומץ.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: הם מפרטים גם את סוגי התלונות.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: הייתי רוצה אולי לסכם ממש בקצרה את מה שנאמר באותן תלונות ובתלונה של תנועת אומץ.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אנחנו נעביר לכם את הדברים בצורה מסודרת ומפורטת.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: בעיקר נראה כי התלונות הן על כך שסניפי בנק הדואר והדואר, אין שירותים כספיים, הם צפופים וישנים במבנה פיזי ושיטות עבודה מיושנות כנראה, טורים ארוכים, יחס צונן – כך נאמר בכמה תלונות – צונן תרתי משמע, ואני גם מניסיוני רק ביום ראשון הייתי בדוארית ברחוב ניקנור בירושלים שנמצאת באיזשהו מגרש וכאשר יש רוח וקריר בחוץ, אנשים צריכים לעמוד בחוץ ולחכות לתורם מפני שבתוך הדוארית יש מקום אולי לאדם אחד או מקסימום שניים ולאנשים קשה לעמוד.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: באים לשם אנשים מבוגרים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: גם צריך לעלות במדרגות שלא בטוח שכל אחד יכול, נכים בוודאי שלא יכולים לעלות לדוארית הזאת שהיא מעין קרון, וזה מאוד מקשה על האנשים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: התחושה הזאת היא גם כלפי מקומות מסודרים יותר.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: דרך אגב, הדואריות באו כנראה על רקע זה שסוכנויות דואר מסוימות התפרקו או נסגרו והדברים ברורים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תלונות אחדות שהגיעו גם אלי הן בנושא מכירת מט"ח.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: לקנות מטבע חוץ בבנק הדואר, אפשר לעשות רק במזומן.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: זה לא איזשהו מצרך שבן אדם בא לבנקט ומוציא מאתיים שקלים כדי לקנות משהו בשוק אלא מי שקונה מטבע חוץ, הוא בדרך כלל אחד שעומד לנסוע לחוץ לארץ והוא לא קונה עשרה דולרים או עשרים דולרים אלא הוא קונה כמה מאות דולרים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: לקנות כמה מאות דולרים במזומן, צריך לפעמים לבוא עם כמה אלפי שקלים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אנחנו כבר יודעים שעושים אמבושים לאנשים מבוגרים שיוצאים לקבל ב-28 לחודש את הקצבאות בבנק הדואר ותוקפים אותם, וכאן יכול לעמוד מישהו בתור, לראות שבן אדם קונה מטבע חוץ במזומן ולתקוף אותו כשהוא יוצא משם.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: מדוע אי אפשר לעשות זאת בכרטיס אשראי?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: צ'קים אולי לא, אבל כרטיס אשראי מכבדים באלפי שקלים בכל מיני מקומות ולכן אין כל סיבה שבבנק הדואר לא יעשו בזה שימוש.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יש תלונות רבות על עיכובים ואובדנים של משלוחים.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יש אנשים שמתלוננים על כך שהם באים לקבל איזושהי חבילה ועד שמקבלים את החבילה ליד לוקח זמן רב.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: החבילות נמצאות על מדפים, בפינות ובמסדרונות וצריך להמתין להן אבל בסוף אומרים לו: לא, זה לא זה, תבוא אחר כך, תחכה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: זה כנראה פשוט מרגיש מאוד את הציבור.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: תלונות נוספות עוסקות בכך שמדובר כאן ב"שוק" שחל עליו אולי חוק הגנת הצרכן ואז צריך איזושהי מערכת של שיתוף פעולה עם ארגוני הצרכנים כדי לקבל איזה שהן תשובות לאותן תלונות.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אני אצטט שורה אחת ממכתבם של אומץ: "בפעולות הממלכתיות בהן עוסקת החברה קיים רגולטור והוא משרד התקשורת אשר גם אליו מופנות אלפי תלונות בשנה" - אלפי תלונות בשנה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: יכול להיות שזה נכון או לא – "אך למרות הרגולציה המופעלת על החברה לא נראה שחל שינוי משמעותי בפעילות הדואר במרוצת השנים האחרונות".
<מבקר המדינה יוסף שפירא: עד כאן לגבי התלונות לאחר הגשת הדוח.
<צבי ורטיקובסקי: אדוני היושב ראש, ברשותך נפתח בכמה משפטים בודדים ולאחר מכן בצורה קצת יותר מפורטת יציג את הדברים מנהל האגף שעסק בנושא הזה, דוקטור אליעזר בראונר.
<צבי ורטיקובסקי: נמצא כאן סגנו, עובד הביקורת, מר אביעד טביב שביצע את הביקורת.
<צבי ורטיקובסקי: זה המקום להודות להם על העבודה הברוכה שהם עשו בנושא.
<צבי ורטיקובסקי: מה שעומד על סדר יומנו היא חברה שמספקת שירות חיוני לאזרחים במדינת ישראל ולמעשה נמצאת במצב משברי, גם מבחינה כספית וגם מבחינת תמהיל המוצרים שהיא מספקת.
<צבי ורטיקובסקי: יש לה קושי לעמוד בתחרות.
<צבי ורטיקובסקי: נושא של פיתוח של בנק הדואר הוא למעשה תקוע כבר כמה שנים למרות ההחלטות שהיו בנושא.
<צבי ורטיקובסקי: בעצם מסתמן, נוכח המצב המשברי, אולי כאפשרות, שתוך מספר שנים החברה תתקשה לעמוד בהתחייבויותיה בעקבות הנפקה בסך 400 מיליון שקלים של אגרות חוב שהונפקו לפני כמה שנים.
<צבי ורטיקובסקי: לכן נדרשות כאן החלטות קשות.
אמנון כהן: היא חדלת פירעון.
<צבי ורטיקובסקי: אני מקווה שהיא לא תגיע לזה אבל היא עלולה להגיע לזה אם המצב הנוכחי או המגמה הנוכחית של הידרדרות ברווחיות ובנזילות של החברה תימשך.
<צבי ורטיקובסקי: הסיכון הופך להיות יותר ויותר מוחשי.
<צבי ורטיקובסקי: נדרשות כאן החלטות קשות גם מצד החברה ולא פחות, גם מצד המשרד האחראי וגם לצורך הקמה אחת ולתמיד את בנק הדואר שאולי ייתן סיכוי גם לחברה, אבל זה מחייב שינוי ארגוני משמעותי על מנת שבנק הדואר יוכל לקום ולפעול.
<צבי ורטיקובסקי: ליתר פרטים, ברשותכם, אני אמסור את רשות הדיבור לדוקטור אליעזר בראונר.
<אליעזר בראונר: רבותיי, אנחנו עוסקים באחד הגופים הגדולים ביותר במשק.
<אליעזר בראונר: מדובר כאן ב-6,500 עובדים, ב-6,500 משפחות שבעקבות הביקורת המסקנה שהתגבשה אצלנו היא שהמשפחות האלה תלויות על בלימה.
<אליעזר בראונר: אנחנו מדברים על ארגון שנמצא במצב של כשל יסודי, שכל רגע הכשל הזה יכול להתבטא בקריסה של החברה.
<אליעזר בראונר: ביצענו עבודת ביקורת מעמיקה שנגעה בכל האספקטים הבעייתיים שכרוכים בחברה הזאת.
<אליעזר בראונר: המצב הוא בעייתי.
<אליעזר בראונר: זה גוף שלא הסתגל לעולם המודרני.
<אליעזר בראונר: זה גוף שעדיין משמר את הדפוסים של משרד הדואר של פעם ואם הגוף הזה לא יעבור שינוי יסודי, המצב יהיה כמו שתיארתי, מצב של קריסה.
<אליעזר בראונר: לגוף הזה יש בעיה ייחודית של ריבוי רגולטורים כאשר כל רגולטור – או לפחות אפשר לראות שתי קבוצות של רגולטורים – מושך לכיוון אחר.
<אליעזר בראונר: התוצאה היא שנוצר קיפאון והגוף הזה, חברת הדואר, לא מוצא את דרכו.
<אליעזר בראונר: חברת הדואר צריכה להשתנות, כמו שחברות דואר בעולם משתנות.
<אליעזר בראונר: היא צריכה לסגל לעצמה תכנית אסטרטגית, היא צריכה להתייעל, היא צריכה למצוא תחומי פעילות ואופקים חדשים לפעילות.
<אליעזר בראונר: החברה הנפיקה אג"חים כאשר הנפקת האג"חים הייתה הנפקה בעייתית והאג"חים האלה, דירוג האג"חים הולך ומתערער.
<אליעזר בראונר: ספק אם החברה תוכל לפרוע את הסכומים הענקיים האלה.
<אליעזר בראונר: אני לא אכנס ליותר מדי פרטים.
<אליעזר בראונר: כרגע יושבת ועדה - שנקראת ועדת רייך – על המדוכה.
<אליעזר בראונר: לוועדה הזאת יש כל כך הרבה עניינים על השולחן ואני בספק אם היא תוכל לפתור את ענייני התחרות, ענייני התעריפים, ענייני התכנית האסטרטגית וענייני ההתייעלות אבל הפונקציות האלה, התפקידים האלה נמסרו לידיה.
<אליעזר בראונר: אני שוב חוזר ואומר, וכך גם הדוח הזה מסתיים, שאם לא תיעשה כאן פעולה מהירה בידי הרגולטורים, אם לא יוקם איזשהו פורום שהרגולטורים יוכלו לדבר ביניהם בלי טלפונים שבורים, אם לא תושג הסכמה לגבי בנק הדואר שהוא ככל הנראה אמור להיות מנוע הצמיחה של החברה, החברה תגיע למצב בו תהיה חדלת פירעון ותקרוס.
<צבי ורטיקובסקי: ברשותך אדוני היושב ראש, אני רוצה להוסיף רק משפט אחד.
<צבי ורטיקובסקי: תוך כדי זה שהמצב הכספי הולך ומדרדר, גם הרשתה לעצמה החברה לתת תוספות שכר של 150 מיליון שקלים ללא מקורות מימון ואני מניח שלא צריך להכביר מלים מה הוצאה כזאת גורמת לחברה שנמצאת גם כך במצב כספי משברי.
אמנון כהן: משרד התקשורת, תתחילו אתם.
<אורן לביאן: אני אתחיל באופן כללי ואחר כך אני ארד לפרטים.
<אורן לביאן: שרי התקשורת בתקופה הרלוונטית של הביקורת והיום מודעים למצב של הדואר, הם משקיעים את כל התשומות הנדרשות, גם השר עצמו וגם המנכ"ל.
<אורן לביאן: בימים אלה אמורה לסיים ועדת רייך את עבודתה.
אמנון כהן: היא קיבלה את כל החומרים הנדרשים לטובת עבודתה, מכם, מהאוצר, מכל מי שקשור?
<אורן לביאן: הוועדה מקבלת את כל הנתונים והחומרים הנדרשים הן מחברת הדואר והן מהגופים האחרים.
<אורן לביאן: הוועדה אמורה לסיים את עבודתה עד סוף דצמבר ולאחר מכן השר יקבל את ההמלצות, ידון בהן והוא יצטרך לקבל החלטות שנוגעות גם לחברת הדואר וגם לשוק הדואר.
<אורן לביאן: בין היתר מדובר על הפריסה הארצית האוניברסלית של חברת הדואר, על טיב השירות – כיום חברת הדואר מחויבת בטיב שירות מסוים – וכולי.
<אורן לביאן: במקביל משרד התקשורת ומשרד האוצר עובדים במספר צוותים כאשר יש צוות היגוי על בראשות מנכ"לית האוצר ומנכ"ל משרד התקשורת לנושא תכנית התייעלות בחברת הדואר.
אמנון כהן: יש לי כאן דוח בו נאמר ש"נמצא כי אין בידי משרד התקשורת נתונים עדכניים על שוק הדואר ובכלל זה נתחי השוק המגזרי, הפעילות של הדואר הכמותי.
אמנון כהן: למותר לציין כי נתונים אלה לא הועמדו לרשות הוועדה הציבורית".