GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<מיטש שוואבר: מאז 2007, כשהיחידה שלנו הוקמה, העילה המיידית להקמתה הייתה התפרצות של חיידק אלים במיוחד, בכל הארץ, ומאמצע 2007, מ-1 במאי 2007 ועד היום זה ממשיך, יש חובת דיווח יומית מכל בית חולים על כל הנשאים של החיידק הזה, מצבת שלמה של החולים, איפה הם נמצאים, ממתי החיידק, איזה חיידק בדיוק, האם החולה עבר ממקום למקום, האם הוא נפטר או האם הוא יצא הביתה, אם הוא חזר לאשפוז אחרי אשפוז קודם ומה בדיוק תנאי הבידוד שלו ועד כמה הם עומדים בקריטריונים הארציים.
<מיטש שוואבר: אנחנו מקבלים את זה יום יום ונותנים משוב לבתי חולים יום יום ומי שלא עומד בזה, ויש התפשטות של החיידק אצלו במוסד, צריך לתת דין וחשבון.
<מיטש שוואבר: הדבר השני, יש דיווח של חיידקים עמידים נוספים, על בסיס חודשי, ויש דיווח על אלח דם, מקרים של זיהום בכל טיפולי נמרץ בארץ למיניהם, מהפגיות ועד טיפול נמרץ, כולל טיפול נמרץ נוירו כירורגי.
<מיטש שוואבר: הדיווחים ה אלה מתקבלים אצלנו פעם בחודש ואנחנו מעבירים משוב והשוואה.
<מיטש שוואבר: אנחנו עכשיו בתהליכי הוצאת חוזרים שיעשו אותו תהליך גם לגבי זיהומים בדרכי השתן וגם בדלקות ריאות בחולים מונשמים.
<מיטש שוואבר: אנחנו גם מוציאים דוחות למנהלי בתי החולים וגם הדוחות האלה עוברים להנהלת משרד הבריאות.
<מיטש שוואבר: בנוסף אנחנו מגיעים לשטח, אנחנו מגיעים לכל בית חולים כללי בארץ, בסדר גודל של פעם בשנה עד שנה וחצי, יושבים עם ההנהלה, מסיירים במחלקות, במכונים, במעבדות למיקרו ביולוגיה.
<מיטש שוואבר: לאחר הביקור אנחנו כותבים דוח מפורט של נקודות החוזקה ונקודות הליקויים שנמצאו, ומאז ההערה הנכונה שקיבלנו מדוח מבקר המדינה, אנחנו גם דורשים תוך 30 יום מהוצאת הדוח התייחסות של מנהל בית החולים לכל אחד מהליקויים.
<מיטש שוואבר: העתקים של הדוחות האלה עוברים גם כן להנהלת משרד הבריאות.
אמנון כהן: אם הם לא יתקנו, מה הסנקציה שאתה יכול להטיל עליו?
אמנון כהן: הוא יגיד 'אין לי כסף, תביא לי כסף אני אעשה את זה'.
<רוני גמזו: אני אגיד לך מה הסנקציה.
<רוני גמזו: תספר על הסנקציה החדשה שלך.
אמנון כהן: הטלת על מישהו סנקציה כזו, או רק דיברת עדיין?
<רוני גמזו: הוא קיבל סמכות.
<יהודה כרמלי: הוא קיבל לפני חודש את הסמכות לסגור מחלקות, לקבוע פעילות ולהצר פעילות בבתי חולים.
שמעון אוחיון: אולי בהקשר הזה באמת הייתי רוצה להציג לך שאלה.
שמעון אוחיון: דוח המבקר מדבר על ניגוד אינטרסים בין הנהלות שרוצות להגדיל את ההכנסות לבין צוותי הפיקוח פה.
שמעון אוחיון: רציתי לדעת באיזו מידה אתה מצליח לבלום, כשאתה רואה מצב של אשפוז יתר, שבוודאי משפיע גם על נושא הזיהומים, באיזה באמת עשית משהו, עשית סנקציה בעניין הזה?
אמנון כהן: זה המנכ"ל אחר כך.
שמעון אוחיון: בסדר, חשבתי שהוא הזרוע שלך.
שמעון אוחיון: אבל השאלה ברורה.
אמנון כהן: אתה יכול לסגור מחלקות, הבנתי?
<מיטש שוואבר: המטרה זה לא להגיע לסנקציות - - -
אמנון כהן: ודאי, ודאי, זה הרתעתי.
<מיטש שוואבר: אלא לשבת ולהסביר, כי המנהלים - - -
אמנון כהן: אני רוצה שזה יהיה הרתעתי.
אמנון כהן: קנס כלכלי, יש משהו?
<מיטש שוואבר: יש גם, יש תמרוצים כלכליים שיכול להיות שהמנכ"ל יפרט עליהם לגבי עמידה בסטנדרטים של מניעת זיהומים של המחלקות.
<מיטש שוואבר: תמיד יש את השוט של יכולת להגביל פעילות, לסגור מחלקה.
<מיטש שוואבר: אנחנו לא רוצים להגיע לשם, ובדרך כלל כשצריך, ולפעמים צריך להגיע לזה, לא מגיעים לזה כסנקציה אלא כהבנה שזה הדבר הנכון לעשות במסגרת תקופה עד שהדברים נשלטים.
אמנון כהן: אז הנתונים מוזרמים אליך, הבנתי, אז כמה אנשים מתים מהדבר הזה?
אמנון כהן: 6,000 באמת או 60,000?
אמנון כהן: כל מספר נכון, אמרו לי, לכן אני יכול להגיד מה שאני רוצה עכשיו.
אמנון כהן: אלא אם כן תגיד לי, לא, בנושא של הפנימאים וזה יש כך וכך, בנושא הציוד - - -
<מיטש שוואבר: אני אגיד לך למה זה קשה להגיד, כי אם אתה נותן מנת דם לא נכונה והחולה מת מולך, אין לך ספק ממה הוא מת.
<מיטש שוואבר: חולה שרוכש חיידק עמיד בבית החולים, יכול להיות שהוא הגיע לבית החולים אחרי תאונת דרכים והוא עבר סדרה של פעולות ואתה לא יודע באיזה יום הוא רכש את החיידק העמיד, אחר כך הוא מעלה חום, אחר כך מבודדים את החיידק, מטפלים בו, יכול להיות שהחום יירד, אבל בעקבות החום הוא היה צריך לעבור לטיפול נמרץ ולעשות עוד פרוצדורות ולהסתבך ככה, וכעבור שבועיים הוא מת.
<מיטש שוואבר: החיידק שהוא רכש בוודאי לא הוסיף לו וייתכן מאוד שהוא תרם לו, אבל קשה מאוד לי ולך להגיד באופן חד משמעית שהוא מת מהחיידק הזה.
<מיטש שוואבר: זה הבסיס של הקושי להתמקד במספר.
אמנון כהן: אבל אתה יכול להגיד בערך, כך וכך אחוז - - -
<מיטש שוואבר: אני יכול להגיד שהטווח הזה, של 4,000 עד 6,000, זה נכון.
שמעון אוחיון: זו לא הנקודה של הטווח 4,000-6,000 , זה כשהמבקר אומר לך 6,000-4,000 מתים אבל יכולת למנוע 4,000, זה מה שמטריד אותנו.
אמנון כהן: זה בדוח אחר.
שמעון אוחיון: לא, אותו דוח.
אמנון כהן: כן, הוא בדרך.
<מיטש שוואבר: לא, אני רציתי להעלות נקודה אחרת.
אמנון כהן: תעלה, כל הדיון הזה בשבילכם.
<מיטש שוואבר: זה נאמר פה הרבה, כל הפעולות שנעשות חיוניות וכולן צריכות להיעשות, גם כל מה שמתוכנן חיוני ואני יכול להגיד לך שמדינות אחרות מסתכלות על מדינת ישראל כדוגמה לאיך להנחיל מניעת זיהומים ברמה אזורית וברמה ארצית, וזו נקודה לגאווה.
<מיטש שוואבר: אלה החדשות הטובות.
<מיטש שוואבר: החדשות הפחות טובות, כבר נאמר פה, בנושא של תשתיות, אבל רק לשים לזה קצת מספרים.
<מיטש שוואבר: נאמר פה שאנחנו מדינה של 8.1 מיליון איש, בשני העשורים האחרונים גדלנו ביותר מ-50%.
<מיטש שוואבר: ב-1994 היינו 5.3 מיליון איש, האוכלוסייה שלנו גדלה מיום ליום, משנה לשנה, מספר המיטות ל-1,000 איש באוכלוסייה הולך וקטן ועכשיו אנחנו עומדים על פחות מ-1.9 מיטות כלליות ל-1,000 איש.
<מיטש שוואבר: זה כבר לא נושא למשרד הבריאות, זה נושא לכל הציבור להזדעק, כי כמו שפרופ' רהב אמרה, כל הפעולות החיוניות, ככל שיהיו, למניעת זיהומים, אם אתה חושב שאתה יכול להפעיל אותן במיטבן במחלקה ששוכבים לך חולים בפרוזדור מקיר לקיר ובפגייה שאתה לא יכול להיכנס בין העריסות, אתה לא יכול.
<מיטש שוואבר: אתה צריך לעשות כל מה שאתה יכול לעשות, אתה רחוק מלעשות את זה באופן מיטבי וזה נושא להוגי המדיניות במדינה לתקן.
אמנון כהן: וזה נושא גם לתקשורת להעלות את זה למעלה, שנעזור למשרד הבריאות לגייס את התקציב מהאוצר.
אמנון כהן: האוצר, אתה תענה אחרי המנכ"ל, כן?
<רוני גמזו: לא, לפני.
אמנון כהן: קודם האוצר?
אמנון כהן: הוא עוד לא יודע מה הבקשות שלך.
<רוני גמזו: מכירים.
אמנון כהן: הוא עוד לא שמע מה אתה צריך.
אמנון כהן: 7 מיליארד, שמעתי.
<לילי פרלמן: אני רוצה רגע להוסיף משהו.
<לילי פרלמן: לילי פרלמן, מהכללית, שירותי בריאות כללית, חטיבת בתי חולים.
אמנון כהן: הוא דיבר מכללית.
<לילי פרלמן: רק מילה להוסיף.
<לילי פרלמן: בעניין של ההנחיות.
<לילי פרלמן: באמת משרד בריאות מוציא הנחיות בתחום ואנחנו כאנשי מקצוע מסכימים לכל מילה שכתובה בהן.
<לילי פרלמן: כל מילה, אני חותמת עליה, האפשרות שלנו ליישם את ההנחיות האלה היא מאוד בעייתית, כי הפער הכספי שנדרש רק לצורך יישום ההנחיות שכבר קיימות היום בשטח, אני מדברת על עשרות מיליונים.
<לילי פרלמן: ועדות אחרות דנו בגירעון של הקופות, בסוף יושב מנכ"ל הקופה וצריך להחליט איפה הוא שם את הכסף.
<לילי פרלמן: הכול חשוב, מניעת זיהומים יקרה ללבנו, אנחנו בחטיבת בתי חולים דוחפים את זה מאוד חזק, אבל רק לצורך העמידה בחוזרים, שהם צודקים ונכונים, רק לזה נדרשים עשרות מיליונים - - -
אמנון כהן: הגענו לאוצר.
<לילי פרלמן: עשרות מיליונים.
אמנון כהן: בבקשה, אדוני, משרד האוצר.
<שלמה פשקוס: איזה שהיא התייחסות קצרה לדברים שנאמרו פה.
<שלמה פשקוס: בכל מה שקשור להיקף המיטות והיקף כוח האדם במערכת הממשלה לא קופאת על שמריה והוחלט להוסיף 1,000 מיטות למערכת בפרישה של 2011 עד 2016.
<שלמה פשקוס: המשמעות של תוספת המיטות האלה היא תוספת של כ-1,500 אחיות למערכת האשפוז, כ-300 רופאים.
<שלמה פשקוס: בנוסף, במסגרת הסכם הרופאים הממשלה הוסיפה כ-1,000 תקני רופאים לבתי החולים.
<שלמה פשקוס: במסגרת הסכמי שכר - - -
אמנון כהן: את המספר לא שמעתי טוב, כמה כסף?
<שלמה פשקוס: כרגע דיברתי על כוח אדם, לא דיברתי על כסף.
אמנון כהן: לא, אבל כוח אדם זה כסף.
אמנון כהן: 1,000 מיטות לכמה זמן?
<שלמה פשקוס: אמרתי, תוספת המיטות, בין השנים 2011-2016.
שמעון אוחיון: זה שייך או שצריך לתת עוד מיטות לכללית?
אמנון כהן: זה שר הבריאות הקודם הביא, נכון?
<שלמה פשקוס: החלטת הממשלה, למיטב זיכרוני, משנת 2011.
אמנון כהן: זה ליצמן.
אמנון כהן: בואו נראה מה גרמן מביאה.
<שלמה פשקוס: תוספת של 1,000 תקנים במסגרת הסכם הרופאים.
אמנון כהן: זה גם היה ליצמן.
<שלמה פשקוס: אני מונה פה את הפעולות שהממשלה עשתה כדי להרחיב את התשתיות הרפואיות במערכת.
אמנון כהן: לוח הזמנים של תקנים, מתי?
<שלמה פשקוס: זה גם, 2011 עד 2016.
<שלמה פשקוס: בנוסף, במסגרת הסכמי השכר עם האחיות נוספו למעלה מ-500 תקנים לבתי החולים.
אמנון כהן: לאיזה תחום?
<שלמה פשקוס: למגוון רחב של תחומים, למיון, לפנימיות.
<שלמה פשקוס: בנוסף הממשלה פעלה להרחבת כמות הלומדים, הסטודנטים לסיעוד והסטודנטים לרפואה.
<שלמה פשקוס: למעלה והכפלנו את כמות הסטודנטים לסיעוד והכפלנו את כמות הסטודנטים לרפואה בישראל.
<תמי חיו: מה זה הכפלתם?
<תמי חיו: אף אחת לא רוצה ללמוד אחות.
<תמי חיו: אין לנו אחיות שרוצות לבוא - - -
אמנון כהן: בגלל השכר.
<שלמה פשקוס: בשנת 2014 התווספו 124 מיליון שקל לטובת תוספת בינוי של אותה תוספת מיטות שדיברתי עליה לבתי החולים הממשלתיים, כדי שזה גם ירחיב את השטח הפיזי.
<שלמה פשקוס: בנוסף, בשנים 2013 ו-2014 בתי החולים הממשלתיים קיבלו תוספת של 17 מיליון שקל כל שנה לטובת תמרוץ ספציפי ליעדי איכות.
<שלמה פשקוס: זה בהסתכלות של מה שקורה בבתי החולים.
<שלמה פשקוס: בקופות החולים בין השנים 2011 ו-2013 ניתנו כ-245 מיליון ₪ למבחני תמיכה לפי - - -
<שמוליק בן יעקב: אין משמעות למספרים.
<שמוליק בן יעקב: יש גירעון של מיליארדים בכל המערכת.
אמנון כהן: שנייה, אל תפריע.
אמנון כהן: קודם כל מה נתנו כסף.
אמנון כהן: כמה נתנו לקופות החולים?
<שלמה פשקוס: נתנו כ-245 מיליון שקלים לטובת מבחני תמיכה לעמידה ביעדים.
<שלמה פשקוס: אפשר להשתמש גם בכספים האלה לטובת מניעת זיהומים.
<שלמה פשקוס: בלי קשר ספציפית לתחום הזיהומים או לתחום התשתיות הרפואיות, אני יכול לדבר בכמה מילים על התוספות התקציביות שניתנו למערכת הבריאות בשנת 2014 סביב גידול בהיקף הקידום הדמוגרפי שניתן לתקציב מערכת הבריאות, שגדל מ-1.2 ל-1.5 - - -
<שמוליק בן יעקב: כשבפועל זה 2.4, אתה שוכח להגיד את זה, כן?
<שמוליק בן יעקב: כשזה תקציב חסר, גם התוספת הזאת היא חסרה.
<שלמה פשקוס: אני לא הפרעתי לך כשדיברת, אני מבקש שלא תפריע לי.
<שלמה פשקוס: בנוסף שינו את מדד יוקר הבריאות והגדילו את היקף רכיב השכר במדד יוקר הבריאות מ-58% ל-65%.
<שלמה פשקוס: המשמעות של זה למערכת הבריאות, כל שנה 75 מיליון שקל תוספת לבסיס התקציב.
<שלמה פשקוס: כל שנה, זאת אומרת שבשנת 2014 זה כבר תוספת של 150 מיליון שקל לבסיס התקציב.
<שלמה פשקוס: בנוסף בשנת 2014 נוסף לתקציב הקופות לבסיס התקציב עוד 100 מיליון שקל כדי לכסות את הקשיים של קופות החולים.
<שלמה פשקוס: לסיכום אני אומר, תקציב המדינה בין השנים 2008 ל-2013 גדל ב-29%.
<שלמה פשקוס: תקציב מערכת הבריאות, שהמדינה משקיעה בין השנת 2008 ל-2013 גדל ב-40%.
<שלמה פשקוס: זאת אומרת הממשלה לא קופאת על שמריה - - -
אמנון כהן: האוכלוסייה גדלה פה.
אמנון כהן: שמת לב, 8.1.
<שלמה פשקוס: אם אתה מסתכל ביחס על תקציב המדינה, תקציב מערכת הבריאות, תקציב המדינה, שהיא משקיעה על בריאות גדל באופן משמעותי, הרבה יותר מאשר הגידול ב - - -
אמנון כהן: בין 2012 ל-2013 כמה גדל?
<שלמה פשקוס: אין לי את הנתונים כרגע, אני לא זוכר.
אמנון כהן: 2014?
אמנון כהן: אתה יודע?
<שלמה פשקוס: במעבר בין 2013 ל-2014?
אמנון כהן: כן, כמה גדל?
<שלמה פשקוס: אמרתי לך את כמה הנקודות - - -
אמנון כהן: אני עוד לא ראיתי תוצאות של השרה החדשה, בשביל זה אני שואל.
<שלמה פשקוס: בסוף שנת 2013 ניתנה תוספת תקציב לרכישת מכשירי MRI, ניתנה תוספת תקציב של 420 מיליון שקל חד פעמי לקופות החולים בסוף 2013, שוב, כדי לכסות על צרכי מערכת הבריאות.
<שלמה פשקוס: במעבר בין 2013 ל-2014, אני לא זוכר את סך היקף התוספת, אבל אני יכול כמובן ל - - -
<מיטש שוואבר: אפשר שאלה לאוצר?
אמנון כהן: שאלה לאוצר?
אמנון כהן: בטח, זה המקום.
אמנון כהן: סוף סוף אתם נפגשים.
<מיטש שוואבר: לגבי ה-1,000 המיטות המתוכננות עד 2016, היום אנחנו על 15,000 מיטות כלליות, בערך, פלוס מינוס, ל-8.1 מיליון אזרחים.
<מיטש שוואבר: אם אני מבין אותך נכון, בשנת 2016 נהיה על סדר גודל של 16,000 מיטות, אתה יודע אל איזה אוכלוסייה צפויה?
<מיטש שוואבר: כלומר נהיה במקום פחות טוב או יותר טוב מהיום?
אמנון כהן: הוא אוצר.
<מיטש שוואבר: הוא יכול לדעת לפי ה - - -
אמנון כהן: על זה הוא צריך לענות.
אמנון כהן: דני רופ, מה נשמע?
אמנון כהן: תגיד לי, הזיהומים, איך הם ישפיעו על מזג האוויר?
<דני רופ: הם יעשו יותר שלג בארץ.
אמנון כהן: שלג כמו שהיה, זה לא היה טוב.
<דני רופ: לא רוצה עוד פעם שלג כזה.
<דני רופ: מספיק.
אמנון כהן: כזה לא.
אמנון כהן: אתה רוצה להגיד משפט?
<דני רופ: אני רוצה להגיד, כן.
אמנון כהן: אתה באת בכובע של?
<דני רופ: שני כובעים.
<דני רופ: אתם דיברתם קודם על תקשורת, אני אדבר גם על זה, איך התקשורת יכולה להשתתף ביחד עם משרד הבריאות, אבל אני מסתכל פה כל הדיון הזה על מנכ"ל המשרד ואני רואה אותו, ככל שהדיון מתקדם, שהמשקולת יותר כבדה מרגע לרגע, כי הדיון פה הוא בעצם על זיהומים ותראו על מה אנחנו מדברים, אנחנו מדברים על כל הבעיה של מערכת הבריאות בישראל, על מחסור במיטות, על בעיה של מחסור ברופאים.
אמנון כהן: אם המיטות לא מספיק מרווחות ואם התינוק צפוף אחד לשני, הוא מעביר את החיידקים.
<דני רופ: הכול ידוע, אבל הנושא הזה הוא נושא כבד ורחב שייקח הרבה שנים לדעתי לטפל בו והוא מאוד מאוד מורכב והזיהום הוא חלק גדול ומשמעותי ממנו, ומאוד חבל שהציבור לא יודע בצורה מאוד ברורה, והשוויתם את זה לתאונות דרכים, כמה אנשים נפטרים כתוצאה מהזיהום.
<דני רופ: אני הגעתי למקום הזה פה היום ולדיון אחר בשנה שעברה מסיפור אישי.
<דני רופ: כמו שכולנו עוברים, חלק מכירים, חלק פחות, שאבי נפטר - - -
<מבקר המדינה יוסף שפירא: התראיינת על כך.
<דני רופ: כן, התראיינתי ואחרי זה עשיתי המון רעש ציבורי.
אמנון כהן: כמה טוב שיש לך כלי שאתה יכול גם לעשות משהו בו.
<דני רופ: זה בעיקר בפייסבוק.
<דני רופ: זה לא להאמין, אבל זה כמו שר האוצר, בעיקר בפייסבוק, בהתחלה לפחות.
שמעון אוחיון: אל תגיד שאתה הולך להתמודד גם כן בפוליטיקה.
<דני רופ: לא, לא.
אמנון כהן: ברוך הבא, המקום הזה מחפש אנשים מוכשרים.
<דני רופ: לא, טוב לי איפה שאני.
<דני רופ: נחשפתי לאשפוז ומוות של אבא בבית חולים בישראל ובמהלך האשפוז הזה וההידרדרות והמוות שלו לפני שנתיים נחשפתי בצורה אישית לכל מה שתמיד ראיתי בתקשורת, כמו כל אחד אחר, ולא הבנתי עד כמה הוא חמור.
<דני רופ: אני לא רוצה להיכנס לסיפור הזה כי הוא סיפור מורכב, הנקודה היא שבסופו של דבר הוא נפטר מספסיס, מאלח דם שהתחיל מבעיה פנימית, אבל כשהוא נכנס כבר לטיפול נמרץ כירורגי התנפל עליו כל חיידק אפשרי מהצינובקטר וכל השמות המפחידים האלה, כשהרופאים אומרים לי כל הזמן, 'ברגע שהוא נכנס לטיפול נמרץ כירורגי, במצב שיש היום, בזה שהוא גם בא במצב של חולשה, הוא חולה, הוא אחרי ניתוח, התנפלו עליו כל החיידקים האלה'.
<דני רופ: ואני ראיתי דברים שגרמו לי לחשוב איך אפשר באמת למנוע את זה.
<דני רופ: אני אתן לכם דוגמה.
<דני רופ: אתם מדברים ברמה הלאומית, במשרד האוצר, בתקציבים, הכול טוב ויפה וחייבים לעשות את זה וצריך גם לעשות קמפיינים גדולים שהציבור יידע, כי הציבור הוא שותף פעיל להעברת החיידקים האלה, בין אם הוא רוצה ובין אם לא, בכניסה לחדר ניתוח בבית חולים גדול במרכז הארץ, נכנס חולה לחדר ניתוח, הוא יושב שם עם עוד 10 או 14 אנשים איתו שמחכים לניתוח.
<דני רופ: קרובי המשפחה נכנסים להגיד שלום בתוך החדר הסטרילי הזה, נכנסים להיפרד מאותו יקיר שלהם שהולך לניתוח כזה או אחר - - -
אמנון כהן: לברך אותו, שיצליח בניתוח.
אמנון כהן: לא להיפרד.
<דני רופ: אני מבין את הצורך.
אמנון כהן: לברך אותו ברפואה שלמה, שיבוא המלאך רפאל ויברך אותו, ייתן את המשוב לרופא.
<דני רופ: אבל זו דוגמה, נותנים לך מעין חלוק כזה, באמת, ומין נעלי בית כאלה, שאתה רואה כבר, שזה כל כך, אף אחד לא מסתכל אם אתה שם את זה או לא שם את זה, אם שטפת ידיים, אם באת חולה מהבית, אולי אתה עם חיידק בעצמך ואתה הולך.
<דני רופ: אז אתה עומד ליד הקרוב שלך, האנשים עומדים ליד הקרוב שלהם, יש שם מין, אני קורא לזה שכונה, כל אחד נכנס ושם כבר מתחילה החגיגה של החיידקים.
<דני רופ: בשלב השני, כשהוא כבר נכנס לטיפול נמרץ כירורגי, שזה אמור להיות מקום הכי מבודד בעולם, כל אחד יכול ללחוץ על הזמזם ולהיכנס פנימה.
<דני רופ: אף אחד גם לא שאל, שכן נכנס באמת להיפרד מאבא שלי באותו מעמד, אף אחד לא שאל מי הוא, הוא נכנס, הוא מקבל איזה שהוא חלק כזה, הוא נכנס, החולים יושבים צפופים אחד לשני, יכולים לשטוף ידיים אלף פעמים, זה לא יעזור.
<דני רופ: אמרו לי הרופאים בבתי חולים, החיידקים נמצאים במזגן, בכל מקום, והם מתנפלים בכל רגע נתון.
<דני רופ: ראינו דוגמאות למשל ממדינות אחרות, שלקחו את זה ברצינות, כמו הולנד, ראינו כתבות בטלוויזה, מה זה בידוד באמת, איך מבודדים חולה, מה עושים עם הנהלים של ביקורים של אנשים מבחוץ אני חושב שאם יסבירו לציבור כמה הביקורים האלה גורמים לנזק, יכול להיות שהם ייקחו צעד אחד אחורה ולא יבואו 18 אנשים לבקר חולה אחד.
אמנון כהן: איך יקיימו מצוות ביקור חולים?
<דני רופ: יצטרכו לחשוב פעמיים.
אמנון כהן: לא, בזמן הנכון אולי.
אמנון כהן: לא להיכנס לחדרים האלה שאתה ציינת.
<דני רופ: בשני דברים האלה שאני אומר עכשיו, לא צריך פה ביקורת של משרד הבריאות.
<דני רופ: אותו בית חולים צריך להחליט שממחר בבוקר - - -
אמנון כהן: אף אחד לא נכנס.
<דני רופ: לא נכנסים יותר לחדר קדם ניתוח במסה כזאת של אנשים ואם נכנסים אז יש כללים מאוד ברורים וחד משמעיים, ובחדר טיפול נמרץ או חדר טיפול נמרץ כירורגי, זה בידוד אמיתי, לא על ידי וילונות מזוהמים, אלא על ידי בידוד אמיתי שלכל חולה יש את תשומת הלב שלו.
<דני רופ: זה אחרי זה עוד פעם קשור לתקציבים, אבל במיקרו אפשר לגעת גם בדברים האלה ואפשר לטפל ואפשר למנוע, אם לא 6,000, אז לפחות כמה עשרות או כמה מאות מקרי מוות.
<דני רופ: ודרך אגב, דיברנו על איך יודעים.
<דני רופ: בדוח של אבי ז"ל כתוב 'מוות טבעי'.
<דני רופ: ככה מתאר את זה בית החולים.
<דני רופ: הוא מת מזיהומים, כתוב 'מוות טבעי', אז איך מישהו יידע שהוא מת מזיהום בכלל?
<רוני גמזו: תודה רבה, יושב ראש הוועדה, תודה רבה לצוות - - -
אמנון כהן: אנחנו לא יודעים מאיפה להתחיל לשאול עכשיו.
<רוני גמזו: תודה רבה לצוות מבקר המדינה, על העבודה הרבה שהם עושים, לא רק בנושא הזה.
<רוני גמזו: אני אמרתי את זה ואני מתכוון, אתם באמת עוזרים לנו, שמים פוקוס על דברים ואנחנו הולכים ובאופן אמיתי מנסים ופועלים לתקן אותם.
<רוני גמזו: אני רוצה להגיד תודה גם ליהודה ולמיטש, שלימדו אותי מה זה מניעת זיהומים במשך השש, שב, שמונה, עשר השנים האחרונות ועל הפעילות שהם עושים מאז 2007, הקמת היחידה.
<רוני גמזו: הנושא, כפי שכולם אמרו, באמת מורכב, מיד מגיעים כאן לכל בעיות ותחלואי מערכת הבריאות, אפילו המקדמים הדמוגרפיים, לא רוצה להיכנס לזה, זה לא חשוב.
<רוני גמזו: אני רוצה לומר ולשים את הדגש איפה הבעיה.
<רוני גמזו: ברשותכם, קבלו גם את הדברים האלה, כאחד שמנהל את המערכת שלוש-ארבע שנים ומבין.
<רוני גמזו: הבעיה העיקרית והראשונה, ושימו לב, אני לא שם את התשתיות, היא ניהול, תשומת לב ניהולית, הנחיות, הנחיות בתוך המוסד, אפילו.
<רוני גמזו: דני לקח לי את המילים מהפה, קודם כל אתה לא צריך בתוך המוסד לחכות לנהלים ממשרד הבריאות.
<רוני גמזו: ניהול ותשומת לב.
<רוני גמזו: אם הדיון הזה כאן היה עוסק בכל מיני מקדמים ובכל מיני קאפים ובכל מיני דברים, המוסדות הרפואיים בשם כללי היו מיוצגים כאן ברמות יותר גבוהות, לא שאני מזלזל חס וחלילה באנשים שנמצאים כאן.
<רוני גמזו: תשומת הלב הניהולית במערכת מצד מנהל צריכה להיות גדולה יותר במה שקורה במוסד שלו.
<רוני גמזו: זה נכון, הרבה נמצא על תשומת הלב פה בתוך משרד הבריאות, אבל אני אומר לכם שבתוך תקופתי כמנכ"ל וגם לפניי, אבי ישראלי, קודמי בתפקיד, הקים את היחידה הארצית ועשה משימה וצעד בסדר גודל בינלאומי.
<רוני גמזו: זה לוקח זמן עד שהיחידה הזאת תופסת פיקוד, מקבלת שיתוף פעולה, יודעת לבצע אכיפה, יודעת איך לעבוד גם בנהלים, גם בקבלת מידע, עד איזה עומק לרדת וכיוצא בזה.
<רוני גמזו: אז זאת הבעיה העיקרית שלנו.
<רוני גמזו: רצים מאוד מאוד להגדיל פעילות, עושים הרבה מאוד דברים לטייב את בית החולים, הנושא הזה, לאט לאט, עולה, תשומת הלב שלו אצל המנהלים, בין אם זה קופות החולים, מנהלי בתי החולים או מוסדות אחרים, עולה, אבל היא עדיין לא נמצאת במקום מספיק גבוה.
<רוני גמזו: כשאומרים לי 'תן לנו תקציב', אני אומר 'השקל הקודם שלכם', 'העשרה שקלים הקודמים שלכם'.
<רוני גמזו: עוד לפני.
<רוני גמזו: זה לא שאני בא ואומר שהאוצר לא צריך לתת תקציב, כי באמת חסר תקציב בתוך המערכת, איך לתעדף את כל הדברים האלה, אבל לא לכל דבר ולכל הנחיה בנושא הזה צריך לבוא ולהגיד 'רגע, איפה התקציב'.
<רוני גמזו: לא, בתוך סדרי העדיפויות שלך זה צריך לקבל קדימות גבוהה והוא לא מקבל מספיק קדימות.
<רוני גמזו: אני לא אפטור את האוצר.
<רוני גמזו: מה שאמר כאן מיטש לגבי סיפור המיטות והתשתיות, אני מידע אומר, אבל קודם כל ניהול, תשומת לב, הנחיות.
<רוני גמזו: הנחיות גם בתוך המוסדות, הם לא צריכים לחכות לנו ואני יודע שזה מבוצע, אבל זה עדיין לא בקצב ראוי.
<רוני גמזו: עדיין לא בקצב ראוי.
<רוני גמזו: האכיפה קריטית כאן.
<רוני גמזו: ברגע שהבנתי שאני יכול להאציל את הסמכות למיטש, ואמרו לי 'תשמע, אבל אין לו אכיפה', אמרתי מיד, 'קחו את הסמכות שלי', האצלתי את זה משפטית ושהוא יגיע ויסגור חדרי ניתוח.
<רוני גמזו: אני נתתי הנחיה לפני שנה וחצי, שנתיים, וסגרתי חדר ניתוח בברזי.
<רוני גמזו: נתתי הנחיה לסגור אותו, מיד רצו כולם, מצאו את התקציבים ושיפצו את חדר הניתוח הזה.
<רוני גמזו: ואם תצטרך לעשות את זה יותר, מיטש, אתה תצטרך לבוא ואתה תקבל את הגיבוי שלי.
<רוני גמזו: לסגור מחלקה, גם אם יבואו ויגידו לי שזה פוגע בחולים.
<רוני גמזו: אין בררה, יש מצבים שבהם זאת עהחובה שלנו.
<רוני גמזו: אני לא רואה בררה.
<רוני גמזו: עכשיו, מכיוון שאני רואה שלא תמיד מוציאים, ואומרים לנו 'משרד הבריאות לא הוציא הנחיות' ו'משרד הבריאות לא הוציא הנחיות', אז אני החלטתי להפסיק עם זה ואני אוציא הנחיות על כל דבר.
<רוני גמזו: אז השבוע אמורים לצאת, כמה חוזרי מנכ"ל?
<יהודה כרמלי: שישה.
<רוני גמזו: שישה חוזרי מנכ"ל.
אמנון כהן: טוב שיש ועדה לביקורת המדינה.
<רוני גמזו: לא ,זה היה אמור לצאת לפני כן, אני חייב לומר שגם לפני דוח המבקר, אבל אני שמח על דוח המבקר, זה נתן לי את הלגיטימציה להציף את המערכת בחוזרים, בהנחיות, עד רמות שאני כותב, יש לי חוזר על ניקוי סביבתי במוסד רפואי, יש לי חוזר על מניעה של אלח דם בצנתר וריד מרכזי, יש לי חוזר - - - על כל דבר יהיה חוזר.
אמנון כהן: מי יאכוף את זה?
אמנון כהן: אתה יכול לרשום מה שאתה רוצה, יש לך זמן לאכוף?
<רוני גמזו: אני אסביר לך.
<רוני גמזו: היחידה הארצית, בתכנית העבודה שלהם, שאושרה ביום ראשון, התקציב שלכם גדל ב - - - ?
<רוני גמזו: 5 מיליון.
<רוני גמזו: הוספו להם 5 מיליון לתקציב שלהם, שימו את זה בפרוטוקול, זה הוחלט כבר, הוא ביקש גם מספר תקנים ונתתי את אותם תקנים.
<רוני גמזו: אתה לא יודע, אבל התקנים אושרו היום בבוקר.
אמנון כהן: החוזרים לאיפה הולכים?
אמנון כהן: לבתי חולים?
<רוני גמזו: לבתי חולים, לקופות חולים.
<רוני גמזו: תראה, גם לפני כן יצאו חוזרים.
<רוני גמזו: יצא חוזר במרץ 2012 שמנחה את בתי החולים איך להקים את היחידות למניעת זיהומים, לא יחידות למחלות זיהומיות, יחידות למניעת זיהומים.
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, נציגת קופת חולים אמרה, כל הנחיה שלך עולה להם מיליונים, איך היא תעשה את זה?
<רוני גמזו: חבר הכנסת כהן, את זה אני חוטף מקופות החולים ומבתי החולים.
<רוני גמזו: הם באים ואומרים לי, 'תשמע, אתה זורק הנחיות, אתה לא בא לזה עם תקציב, אין לנו תקציב לזה'.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: בציבור לא כל כך יודעים מה המשמעות של חוזר.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: חוזר זה לא רק הנחיה, אלא יש לו - - -
<רוני גמזו: חוזר הוא הערך הקרוב ביותר לחקיקת משנה, הוא לעיתים בעצם כמו חקיקת משנה.
<רוני גמזו: אלה הנחיות המנהל הכללי, המנהל הכללי שואב את סמכותו בנושא של קופות החולים מחוק ביטוח בריאות ממלכתי, בנושא של בתי החולים מפקודת בריאות העם, מי שלא עומד בזה בעצם מפר חוק והוא צפוי אפילו לתביעות.
<רוני גמזו: את זה צריך לומר.
אמנון כהן: כסף, כסף, אמרו פה.
<רוני גמזו: זה נכון, על חוזרים אני לא מקנה תקציבים.
<רוני גמזו: חוזרים קובעים סטנדרט במערכת.
<רוני גמזו: תפקידי לקבוע את הסטנדרט, אם זה גורם למערכות מסוימות עלות מסוימת כזו או אחרת אז הם צריכים לתעדף מתוך המערכת שלהם.
<רוני גמזו: עכשיו לגבי בתי חולים, את זה אני חייב לומר, זה קיבל פתרון מסוים, חלקי, במסגרת השינוי שעשינו במחיר יום אשפוז.
<רוני גמזו: השינוי שעשינו במחיר יום אשפוז, שתחולתו 2014, בא ואמר שבתוך מחיר יום אשפוז יש 40 מיליון שקל שהם קשורים לשיפור טכנולוגיות.
<רוני גמזו: חלק מזה זה זה.
<רוני גמזו: אז אנחנו קובעים את הסטנדרטים ואנחנו מצפים שהמערכת תעמוד בסטנדרטים, לרבות גם נושא של רה סטריליזציה.
<רוני גמזו: רה סטריליזציה, שימוש מחדש אפילו בציוד חד פעמי, אני בתוך חוק האמ"ר (אביזרים ומכשירים רפואיים) יש לי את הרשות לבצע שימוש מחדש גם בציוד חד פעמי, יש לזה תקנות שיוגשו לוועדת הרווחה והבריאות, תקנות שימוש חוזר בציוד רפואי יקבעו גם את הסטנדרט.
<רוני גמזו: יש גם סטנדרט שאנחנו נקבע, איך עובדות יחידות האס"מ (אספקה סטרילית) בתוך המערכת שלנו, אנדוסקופים, אותו ציוד שתיארתם כבדיקות פנימיות, גם עליו יש חוזר שאמור לצאת השבוע.
<רוני גמזו: יצא כבר.
<רוני גמזו: זאת הבעיה העיקרית.
<רוני גמזו: אני שם את הדגש, הבעיה העיקרית היא ניהול, תשומת לב ניהולית ועמידה ויצירת הנחיות פנימיות.
<רוני גמזו: בעיה מספר שתיים היא בעיית התשתיות.
<רוני גמזו: היא בעיה קשה מאוד של עומסים, תשתיות.
<רוני גמזו: באמת צריך לומר, אנחנו בחיים לא נגיע לאותו סטנדרט של כלל המערכות בעולם, שיש להן 3 מיטות פר 1,000.
<רוני גמזו: לנו יש 1.9 כרגע.
<רוני גמזו: לשאלתך, מיטש, אנחנו קיבלנו מהאוצר 190 מיטות לשנה.
<רוני גמזו: 190 מיטות לשנה, גידול באוכלוסייה, אם אנחנו רוצים להישאר על 2 אנחנו צריכים 260, כי האוכלוסייה שלנו גדלה ב-130,000 אנשים לשנה.
<רוני גמזו: אנחנו לא קיבלנו 260, לכן פר הגדרה אנחנו יורדים בשיעור הממוצע וזה אומר, אגב, שהאוצר יידע, תכנית המיטות לא נגמרת ב-2016, היא נגמרת ב-2015, כי חילקנו 190 לשנה, ב-2016 תכנית חדשה, אנחנו נגיע לממשלה עם תכנית חדשה, כי אנחנו נעמוד על כך שמדינת ישראל תקבל כ-200 מיטות לשנה.
<רוני גמזו: מיטות זה לא הכול, חדרי ניתוח, צפיפות, הדברים האלה קיימים בכל המערכת.
אמנון כהן: כוח אדם, אחיות, רופאים.
<רוני גמזו: זה נכון שקיבלנו תוספות, הן עדיין לא מספיקות, המערכת נמצאת בעומס הולך וגדל.
<רוני גמזו: מדינת ישראל נמצאת למול הגידול השלישי בהיקפו של שיעור ההזדקנות, אנחנו מזדקנים יותר מכל מדינות ה-OECD, חוץ מדרום קוריאה ויפן, תחלואה כרונית גדלה, המערכת שלנו נמצאת בפני האתגר הגדול ביותר שלה, בין אם זה בקהילה או בין אם זה באשפוז.
<רוני גמזו: אנחנו כרגע מנהלים מערכת בריאות יחסית טובה, כי אנחנו מדינה צעירה, אין לנו הרבה קשישים יחסית, אנחנו נקבל את הצונמי הזה בעשור, ב-15 השנים הקרובות.
<רוני גמזו: האוצר מתעורר לאט לאט, הוא יבין את זה, מקדמי הדמוגרפיה יגדלו, מקדמי יוקר הבריאות יגדלו, לא תהיה בררה, האוצר כרגע בקרב מאסף בנקודה הזאת.
<רוני גמזו: לא תהיה בררה, הכול יגדל, צריך לתכנן את סדרי העדיפויות הלאומיים התקציביים כי ב-2020 אתם לא תוכלו להמשיך בתקצוב הזה.
<רוני גמזו: זה לא יוכל להימשך, המערכת בסוף תהיה פרטית ואת זה אתם הרי לא רוצים, זה נדון כבר בוועדת גרמן.
<רוני גמזו: זאת הבעיה השנייה.
<רוני גמזו: הבעיה השלישית היא בעיית הצוות הרפואי.