GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<חיים אלמוזנינו: בשנים האחרונות ההוצאות של החברה גדולות יותר מאשר ההכנסות וזה אומר שבעצם היא מפסידה מדי שנה ומדי שנה היא מפסידה יותר.
<חיים אלמוזנינו: לצערי הרב זה קורה משום שמצד אחד עלויות קבועות שהיכולת שלנו להשקיע מאוד נמוכה, ומצד שני הכנסות שהגידול בהן מאוד מינורי בגלל מגבלות של רגולציה לא פשוטות.
<חיים אלמוזנינו: אני נכנסתי לתפקידי בדיוק לפני שנתיים וחצי וחודש אחרי כן יצא מכתב למשרדי האוצר והתקשורת.
<חיים אלמוזנינו: אני יכול היום לסכם ולומר שבתקופה של השנתיים וחצי היו 22 פניות למשרד האוצר ו/או התקשורת בהן אנחנו מצביעים על הכשל שיביא את החברה למצבה כפי שהוא היום ולמצבה כפי שהוא יהיה.
אמנון כהן: חוץ מלכתוב להם, אתה הכנת איזו תכנית אסטרטגית משולבת?
<חיים אלמוזנינו: אני אענה.
<חיים אלמוזנינו: הוגשו תכניות, דרשנו וביקשנו לשבת כדי לפתור את הבעיות של החברה כי לא היה מנוס והיה ברור לאן זה הולך.
<חיים אלמוזנינו: אגב, אני מוכרח לומר בהגינות רבה שאכן פנינו ואכן ביקשנו ודרשנו.
<חיים אלמוזנינו: יחד עם זאת אני חייב לציין שאכן לקח הרבה מאוד זמן אבל בחודשים האחרונים, לפחות מנקודת המבט של כל הגורמים ללא יוצא מן הכלל, משרד האוצר ומשרד התקשורת, מכוונים ומוכוונים לטפל בבעיית הדואר.
<חיים אלמוזנינו: את מה שחשבנו שאנחנו צריכים לעשות לפני שנתיים-שנתיים וחצי, בהחלט נעשה רק עכשיו.
<חיים אלמוזנינו: כמו שאמר מר שמרה מרשות החברות, עד כדי כך זה נעשה שהוא מעריך שאפשר לפתור את הבעיה בטווח של חודשים בודדים.
<חיים אלמוזנינו: אומר את זה גם אורן.
<חיים אלמוזנינו: זאת אומרת, זאת סיטואציה שאנחנו לא היינו בתוכה בתקופה האחרונה.
<חיים אלמוזנינו: אני מניח שמה שגרם לזה זה מצד אחד המצב המאוד קשה של הדואר ומצד שני יכול להיות שגם הדוח עצמו, דוח המבקר.
<חיים אלמוזנינו: אני רוצה לומר שהסיבה מאוד ברורה.
<חיים אלמוזנינו: זאת אומרת, היא נמצאת בדוח עצמו.
<חיים אלמוזנינו: בעצם אנחנו מוגבלים מאוד ברגולציה בפעולות חדשות.
<חיים אלמוזנינו: בנק הדואר הוא דוגמה אחת מאוד משמעותית, ומצד שני ההוצאות שלנו הן הוצאות מאוד גדולות ומאוד קבועות.
<חיים אלמוזנינו: העובדה שאנחנו בשירות אוניברסלי בכל נקודה ונקודה, גם כשזה לא כלכלי, גם כשזה לא כדאי ולהגיע לשם כל יום, היא מאוד בעייתית.
<חיים אלמוזנינו: גם כשלא צריך, גם כשאין סיבה שנגיע לשם כל יום, גם אם אין דואר, עדיין מגיעים.
אמנון כהן: לא נשקלת אפשרות אולי להגיע פעם ביומיים?
<אורן לביאן: ועדת רייך עוסקת בזה ובודקת מה קורה בעולם, מה ההשפעות וכולי.
אמנון כהן: איזה עולם?
אמנון כהן: צריך לראות מה קורה באופקים ובשדרות.
אמנון כהן: כמה מכתבים כותבים ואם יש.
<אורן לביאן: אדוני צודק, אבל הדואר חבר בארגון ה-UPU וצריך לבדוק השלכות אם אנחנו יודעים נכון להיום שאין מדינה בעולם שמחלקת פחות מחמישה ימים, למעט ניו זילנד ששוקלת את זה גם זה צריך להיות על שולחן הוועדה והיא צריכה לראות את כל הנתונים.
<אורן לביאן: זה נושא שנבדק ונבחן לעומק.
<אורן לביאן: יתקבלו החלטות גם בנושא מספר ימי החלוקה של דבר דואר רגיל.
<חיים אלמוזנינו: אני אתייחס במילה אחת למה שאמר אורן.
<חיים אלמוזנינו: מי שרוצה להמשיך ולחלק חמישה ימים בשבוע היכן שלא צריך ולא כדאי, באמצעות עדכון המחיר שנדרש.
<חיים אלמוזנינו: אגב, גם כאן אפשר להשוות כל מיני מדינות בעולם כמו איטליה ושוויץ ולראות מה קורה שם לעומת המחירים כאן.
<חיים אלמוזנינו: או לחילופין בסובסידיה.
אמנון כהן: אבל יש חברה שעושה את זה, שגם היא מחלקת באזורים האלה, כמותית.
אמנון כהן: איך הם כלכליים?
<חיים אלמוזנינו: הם באים כמה שהם רוצים וזה בסדר.
אמנון כהן: אין רגולציה עליהם?
<חיים אלמוזנינו: לא.
<אורן לביאן: על המתחרים של חברת הדואר לא חלה רגולציה.
אמנון כהן: אתה אומר שמבחינתך אתה כל יום שם ואני כמדינה רוצה לתת שירות מרבי ומיטבי אבל נאה דורש נאה מקיים.
אמנון כהן: אם אתה דורש את זה גם מהמתחרה, בסדר, אבל אתה לא יכול להגיד שאתה תפגע עכשיו בציבור, בכמותי הזה, ואני לא יודע מה הכמותי.
אמנון כהן: זה של הבנקים, הגופים הגדולים.
אמנון כהן: אתה לא יכול לא לדרוש ממנו כי הוא יבוא פעם בחודש – בכוונה אני מקצין – ואתה לא בודק אותו, אין לו למי לתת דין וחשבון, ואתה כל יום תלך ועל זה אני לא משפה אותך.
אמנון כהן: אם אתה משפה, זה בסדר ואין בעיה.
<יגאל לוי: אדוני, קודם כל סליחה על האיחור.
<יגאל לוי: בכניסה לכנסת יש עכשיו תור של מאות אנשים.
<יגאל לוי: ביקשתי שיעדכנו את הוועדה ואני מקווה שעשו זאת.
אמנון כהן: עדכנו.
<יגאל לוי: אני סמנכ"ל בכיר דואר במשרד התקשורת.
<יגאל לוי: אני אחראי על ענף הדואר, על הפיקוח על ענף הדואר.
<יגאל לוי: לשאלתך, המודל של הפתיחה לתחרות, לא רק בארץ אלא בכל העולם, הוא שחברה אחת נושאת באחריות החובה האוניברסלית, יש לה גם יתרונות כתוצאה מכך, וחברות אחרות גם כך, שלא הטלנו עליהן הרבה חובות, אנחנו רואים חברה אחת ועוד אחת בשוליים.
אמנון כהן: לא משנה לי.
אמנון כהן: אני לא נגד חברות.
אמנון כהן: אני רק אומר שאם אתה אומר לי שהוא כגוף ממשלתי חייב לתת לאזרחי מדינת ישראל את כל השירות כל יום בשבוע, לכן דואר שהוא דחוף מדי, דואר כמותי הוא לא דחוף מדי ואפשר פעם-פעמיים בשבוע לחלק, אבל אתה צריך להגיד שזה שאתה שולח אותו כל יום, יש איזושהי הטבה.
אמנון כהן: אתה אומר לי שזה מגיע למשהו על חשבון זה, ואין לי בעיה.
אמנון כהן: מגיע לכם משהו על חשבון זה.
<יגאל לוי: קודם כל, במדינה אין מקום לשני ספקי שירות אוניברסלי, להטיל חובה.
<יגאל לוי: אין כאלה דוגמאות.
אמנון כהן: יש שיפוי?
אמנון כהן: הוא קורס.
אמנון כהן: הוא הולך לשם אם יש מכתבים או אין מכתבים וזה אומר דלק, בלאי וכולי.
אמנון כהן: איזה שיפוי יש?
<יגאל לוי: קודם כל, נפגשנו עם אדוני גם במקומות אחרים עם הלחץ שהפעלת עלינו בכיוון של שירות אוניברסלי בכל הארץ.
<יגאל לוי: לכן האיזון הוא באמת בין הדברים שאתה מציג כאן כרגע, בין הסיוע לחברה כחברה שיש לה חובה אוניברסלית ולכן ועדת רייך כרגע בודקת את שני ההיבטים בהם נגעת.
אמנון כהן: לפני כן לא היה?
<יגאל לוי: היה.
אמנון כהן: היה איזשהו שיפוי?
<יגאל לוי: התעריפים של החברה נבחנו בהתאם לשירות שנדרש ממנה והתעריפים נקבעו לפי העלויות.
<יגאל לוי: הייתה ועדה ציבורית, ועדת שגיא.
<יגאל לוי: הוועדה הנוכחית עושה עכשיו את אותה עבודה ולא מן הנמנע – המסקנות עוד לא פורסמו – שאם אין הצדקה לחלק כל יום, לא יחלקו כל יום אבל התעריף יבטא את מה שהמדינה דורשת מהחברה.
אמנון כהן: עוד פעם האזרח ישלם את התעריף.
<יגאל לוי: לא.
<יגאל לוי: המדינה בודקת שני דברים, מה ראוי לדרוש מהחברה ואחר כך להצמיד לזה תג מחיר.
<יגאל לוי: מה ראוי, כמה פעמים ראוי לחלק דואר ואחרי כן תג מחיר.
אמנון כהן: המדינה תכניס יד לכיס ותאמר שהיא משפה אותו כי הוא נותן לה שירות.
<יגאל לוי: התשובה היא מעט יותר רחבה מכפי שאתה אומר, מכיוון שהפתרון לתמונה שאתה מציג כאן לא צריך להיות רק על חשבון האזרח או על חשבון עובדי הדואר.
<יגאל לוי: הבנו שהגענו לנקודה בה כל השחקנים, זה שולחן של כמה רגליים, צריכים להכניס יד לכיס.
<יגאל לוי: משרד התקשורת לא יהיה המשרד היחיד כנאמן הציבור שישלם במחיר של שירות לציבור.
<יגאל לוי: להגיד שיש בעיה ופוגעים בשירות לציבור, זה הכי קל.
<יגאל לוי: אני מניח שגם העובדים שנציגיהם נמצאים כאן יאמרו שהם מבינים את חלקם.
<יגאל לוי: הרי ברור שחברה שהיקף הפעילות שלה יורד, ברור שיהיה לחץ לכיוון העובדים אבל הם לא יסכימו לשלם לפני שיראו תמונה כוללת.
<יגאל לוי: האוצר שנמצא כאן, רשות החברות שנמצאת כאן, מבינים את החלק שלהם כאחריות בעלים.
<יגאל לוי: לכן בסופו של דבר, וזה מה שקורה כרגע בוועדת רייך ובצוותים המקבילים שהאוצר והתקשורת עובדים, יהיה טיב שירות שיותאם למציאות החדשה, תעריפים שיותאמו למציאות החדשה ואם צריך סיוע ממשלתי מסוים, גם על זה יהיה ויכוח.
אמנון כהן: אני מקווה שבסוף אחרי כל הוועדות האלה, כל העלויות האלה ייפלו לא רק על האזרח.
אמנון כהן: אמרת שיש הרבה רגליים לשולחן ואני מקווה שזה יהיה שווה בשווה ולא תאמרו שעכשיו הבול יעלה חמישה שקלים כי אין ברירה ובתל אביב ישלמו על ההוא שבדימונה.
<יגאל לוי: האמירה של אדוני בדיוק מציגה את הדילמה.
<אורן לביאן: מכתב מתל אביב לתל אביב יסבסד מכתב מאילת לקריית שמונה.
<אורן לביאן: זאת התפיסה.
אמנון כהן: זאת התפיסה האוניברסלית, אבל לא הכול על האזרח.
<אורן לביאן: אנחנו נשמח שמשרד האוצר ייתן.
<יגאל לוי: ברגליים האלה יש עוד רגל אחת שנדמה לי שאדוני נגע בה לגבי הנהלת חברת הדואר והפעילות שהיא עושה.
<יגאל לוי: ברגע שהמנכ"ל תיאר את הפניות למדינה, שאלת מה החברה עושה.
<יגאל לוי: בהחלט הרגל הנוספת והחשובה של הנהלת חברת הדואר והניהול של החברה הזאת וההובלה שלה על רקע השינויים – והשינוי הבולט ביותר הוא הסטה של תפקידי הדואר בארץ ובעולם מחברה שמעבירה מסרים, ואדוני התייחס למכתבים שיורדים, לחברה שמעבירה טובין ומעבירה חבילות.
<יגאל לוי: זה בהחלט דבר שכבר היום החברה מורשית לבצע, השירות הזה מאושר לה ובהחלט היא אמורה להשתלב במהפכה הזאת.
אמנון כהן: הדירקטוריון של החברה הוא חותמת גומי?
אמנון כהן: איך הוא אישר 150 מיליון שקלים?
<חיים אלמוזנינו: החובה האוניברסלית ותקני השירות שנקבעים.
<חיים אלמוזנינו: אני חייב לומר בהגינות רבה – ונמצאים כאן נציגים של חברת מסר - שלא מחלקים מדי יום את הדואר ואני לא שמעתי על זה תלונות וזה בסדר.
<חיים אלמוזנינו: זאת אומרת, כנראה אפשר להקל בעניין הזה גם על חברת הדואר.
אמנון כהן: עליכם יש הרבה תלונות.
אמנון כהן: ציין זאת המבקר.
<חיים אלמוזנינו: אני תכף אתייחס גם אליהן.
<חיים אלמוזנינו: אני אתייחס לזה באופן ענייני.
<חיים אלמוזנינו: לפני כחודש היה לנו ביקור של מנהל הדואר באורוגוואי שסיפר שהוא מסיים כל שנה באופן מאוזן וזה באמצעות פעילות דוארית.
<חיים אלמוזנינו: שאלנו איך אפשר להתאזן באמצעות פעילות דוארית והוא אמר שחלק מהתקציב שלו מגיע ישירות מהמדינה.
<קריאה: משלמי המסים.
<חיים אלמוזנינו: סדר גודל של 650 מיליון שקלים להעביר לחברת הדואר מדי שנה, אנחנו לא שם.
<חיים אלמוזנינו: אנחנו הרבה יותר טובים והרבה יותר יעילים.
אמנון כהן: לא שליש.
אמנון כהן: לפחות 10 אחוזים, 15 אחוזים.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שאפשר לפתור את זה גם בשינויים רגולטוריים, גם בהתייעלות, גם בפעילויות, גם בכל מה שקשור בפיתוח בנק הדואר.
אמנון כהן: אתה כמנכ"ל מתרשם שאכן עכשיו נעשית עבודה יותר אינטנסיבית בממשלה, בגופים הרגולטוריים, בגוף המתכלל את כל הצדדים?
<חיים אלמוזנינו: אני כמנכ"ל מתרשם שמדובר במהפכה אמיתית.
<חיים אלמוזנינו: לא שינוי אלא במהפכה.
אמנון כהן: אני אעשה כאן דיון המשך.
<חיים אלמוזנינו: אשמח לקיים דיון המשך.
אמנון כהן: בטוח יהיה דיון המשך.
אמנון כהן: אתה צריך להראות תוצאות.
<חיים אלמוזנינו: אני אומר באחריות גם כלפי משרד התקשורת וגם כלפי משרד האוצר על כל אגפיו.
<חיים אלמוזנינו: אני בהחלט מרגיש שיש כאן מהפכה אמיתית.
אמנון כהן: תתייחס ל-150 מיליון השקלים.
<אורן לביאן: לתקן את ידידי חיים.
<אורן לביאן: לגבי הקלות רגולטוריות לבנק הדואר, אני אומר באחריות מלאה שבנק הדואר קיבל את כל האפשרות.
<אורן לביאן: הסכמים קיבוציים.
<חיים אלמוזנינו: אני רוצה להתייחס ל-150 מיליון השקלים.
<חיים אלמוזנינו: קודם כל, הסכום מצטבר על פני מספר שנים.
<חיים אלמוזנינו: שנית, מדובר בהסכם שכר קיבוצי.
<חיים אלמוזנינו: אין הסכם מיוחד אלא יש הסכם שכר קיבוצי שנחתם.
אמנון כהן: אבל אם אין כסף בקופה, מה זה קשור?
<חיים אלמוזנינו: נחתם הסכם.
אמנון כהן: אם בבית שלי חסר כסף והילד שלי רוצה משהו, אני אומר לו שכרגע אין לי וכשיהיה, בעזרת השם, הוא יקבל.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שאי אפשר, אבל זה לא הסכם שכר שנעשה בדואר אלא הסכם שכר של כל המגזר הציבורי.
אמנון כהן: אבל המגזר הציבורי תוסס.
אמנון כהן: יש לו מלא כסף.
אמנון כהן: חברת החשמל, תראה כמה כסף יש לה והם רוצים עכשיו מיליארד וחצי על כל אחד שפורש.
אמנון כהן: תראה מה קורה בנמלים.
אמנון כהן: אתה משווה את עצמך אליהם?
<קריאה: תראה מה קורה במשרדי הממשלה.
אמנון כהן: לכולם יש כסף רב אבל אתה, אתה נופל.
אמנון כהן: מצבך אותו הדבר?
<חיים אלמוזנינו: מי שחתם על ההסכם, זאת ההסתדרות ומשרד האוצר.
<חיים אלמוזנינו: ההסכם הזה בחברת הדואר לא הובא לאישור הדירקטוריון.
אמנון כהן: כתוב שהדירקטוריון אושר.
<חיים אלמוזנינו: תן לי להשלים משפט.
<חיים אלמוזנינו: תאמין לי שהכול יהיה בסדר.
<קריאה: יש הרבה דברים שכתובים.
<חיים אלמוזנינו: זה לא הגיע לאישור הדירקטוריון ואז קיבלנו פנייה, הנחיה.
אמנון כהן: הנחיה?
אמנון כהן: קופה ריקה ויש הנחיה?
<חיים אלמוזנינו: מונחת כאן.
<חיים אלמוזנינו: אני מעביר לך אותה ברגע זה.
<חיים אלמוזנינו: ב-16 בינואר הגיעה הנחיה שמנחה אותנו לחתום על ההסכם.
<חיים אלמוזנינו: מהמשנה לממונה על השכר במשרד האוצר.
אמנון כהן: שיביא את הכסף.
אמנון כהן: מי זה המשנה לממונה?
<חמוטל בן דור: אני יכולה להתייחס.
אמנון כהן: לכן קראתי לך.
<חיים אלמוזנינו: ב-22 בפברואר הוא מאיץ בנו ומבקש שנחתום ונעביר אליו את ההסכם.
אמנון כהן: תגיד לו שאין לך כסף בקופה.
אמנון כהן: שהוא יעביר לך וישפה אותך, נכון?
<חיים אלמוזנינו: ההנחיה הייתה לחתום על ההסכם כי אם לא נחתום על ההסכם, ככל הנראה לא נהנה.
<חיים אלמוזנינו: אחרי שפנינו, אמרו לנו שהניסיון שלנו מראה שאם לא תחתמו על ההסכם, זה יעלה לכם הרבה יותר כסף ולכן מבקשים שנחתום על ההסכם ומהר.
אמנון כהן: ובתמורה, מה נותנים לך?
אמנון כהן: כבוד המנכ"ל, אני אתך, אני לא נגדך, אבל אני תוהה.
אמנון כהן: אתה מנכ"ל חברה ואתה יכול להגיד לאותו אדם שכותב לך שיש לך דילמה, מצד אחד קופה ריקה, מהצד השני אלה עובדים שלך עושים עבודה במסירות ובנאמנות, אתה מת לחתום לטובתם ואתה רוצה לתת להם, אבל אתה כמערכת לא רוצה שיהיה בלגן, שיהיו שביתות – כי זה הרי נגרר ואם הם ישבתו, מחר ישבתו אחרים – ואתה אומר בסדר, אבל חייבים לשפות אותך.
אמנון כהן: כמה קיבלת?
<חיים אלמוזנינו: כלום.
אמנון כהן: לא הייתי חותם.
אמנון כהן: שיהיה בלגן.
<חיים אלמוזנינו: התקיימו דיונים ארוכים.
<חיים אלמוזנינו: הדירקטוריון לא היה חותמת גומי.
אמנון כהן: כתוב כאן שהדירקטוריון אישר.
<חיים אלמוזנינו: קיים לפחות שני דיונים.
אמנון כהן: יושב ראש הדירקטוריון שאמר שהוא לא יכול להגיע לישיבת הוועדה, בטח גם לא יכול היה להגיע לדיונים שם כי אין לו זמן.
<חיים אלמוזנינו: זה לא אותו יושב ראש.
אמנון כהן: כולם אותו הדבר.
אמנון כהן: חותמת גומי.
אמנון כהן: הוא רוצה להישאר בתפקיד שלו ולכן מרים יד ונגמר הסיפור כי מה אכפת לו כספי ציבור.
אמנון כהן: אם הוא לא בא לוועדה, הוא מזלזל בכל.
<חיים אלמוזנינו: היו שני דיונים והדיונים לא היו פשוטים.
<חיים אלמוזנינו: שקל הדירקטוריון את מה שהוא מצא לנכון בתוך הסך הכול ואמר שאלה עובדים שאין להם הטבות כלשהן, אלה עובדים שמקבלים את המשכורת הבסיסית של עובדי המדינה.
<חיים אלמוזנינו: שקל הדירקטוריון.
<חיים אלמוזנינו: זכותו של הדירקטוריון בעניין הזה וזה בסדר שהמבקר מבהיר את העניין, אבל הדירקטוריון לא היה חותמת גומי ולא קיבל החלטה כלאחר יד.
<חיים אלמוזנינו: הדירקטוריון קיים לפחות שני דיונים, דן בעניין וקיבל החלטה לאשר את ההסכם.
<צבי ורטיקובסקי: בלי מקור מימון.
אמנון כהן: איך הוא יכול לאשר בלי מקור מימון?
<חיים אלמוזנינו: למה?
<חיים אלמוזנינו: ההוצאה הזאת היא הוצאה ככל הוצאה אחרת של החברה.
<אורן לביאן: הוא אומר בלי מקור מימון ואני שואל האם בניירות העבודה שלכם יש תזרים מזומנים חזוי שמראה משהו אחר?
<אביעד טביב: יש את התכנית מ-2011 שאומרת חדלות פירעון באזור 2016.
אמנון כהן: זה לא סכום קטן.
אמנון כהן: זה 150 מיליון שקלים.
<אביעד טביב: מצד אחד מדברים על פרישה של עובדים וצריכים לממן את זה על ידי האוצר, ומצד שני מחלקים 150 מיליון שקלים לכל העובדים שחלקם ילכו הביתה עוד מעט.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע אתה אוצר.
<חמוטל בן דור: בדרך כל הדואר חותם על הסכמי מסגרת.
<חמוטל בן דור: הסכם מסגרת הוא הסכם שנחתם בכלל המגזר הציבורי שמיוצג על ידי ההסתדרות הכללית.
<חמוטל בן דור: בדרך כלל הדואר באמת חותם על הסכמי המסגרת האלה.
<חמוטל בן דור: במסגרת זאת, ברגע שנחתם ההסכם, פנינו, כמו שפנינו לכולם.
אמנון כהן: אבל אתם צריכים לבדוק כי יש כאלה שיש להם קושי.
אמנון כהן: לא כולם מהרצליה אלא יש גם מאופקים ומשדרות.
אמנון כהן: לא כולם יכולים לעמוד במטלות.
<חמוטל בן דור: פנינו לדואר כמו שפנינו לכולם.
אמנון כהן: הם אמרו שקשה להם.
<חמוטל בן דור: כנראה גם יצא מכתב בתזכורת.
<חמוטל בן דור: עם זאת, היה דיון אצל מנכ"ל משרד האוצר, בעקבות המכתב הבהול שבאמת כתב מנכ"ל הדואר.
אמנון כהן: לפני אישור.
<חמוטל בן דור: לפני החתימה.
<חמוטל בן דור: לפני שהדואר חתם.
<חמוטל בן דור: היה דיון אצל מנכ"ל משרד האוצר בהשתתפות החשבת הכללית ושם, אחרי שהדואר הציג את המצב הקשה בו הוא נמצא, הציע המשנה לממונה על השכר ליושב ראש הדירקטוריון – אני הייתי שם ואני זוכרת – ואמר לו שהוא ישקול לא לחתום על ההסכם, להיכנס מיד לדיון עם העובדים, כדי להקפיא את השכר או לדחות את התשלומים לגבי ההסכם הזה ושלא יחתמו בשלב הזה.
<חמוטל בן דור: שבוע אחר כך קיבלנו את ההסכם חתום על ידי הדואר.
<חמוטל בן דור: אני הייתי בדיון הזה.
אמנון כהן: המנכ"ל, מה אתה אומר?
אמנון כהן: לא נתת לדבר להבשיל עד הסוף.
<חיים אלמוזנינו: אני לא הייתי בדיון.
<חמוטל בן דור: היה יושב ראש הדירקטוריון אבל זה הקודם ולא הנוכחי.
אמנון כהן: למה הוא פתאום חתם?
אמנון כהן: יכול להיות שהייתם נכנסים למשא ומתן עם העובדים ויכול להיות שלא הייתם משמים 150 מיליון אלא אולי שבעים מיליון.
<חמוטל בן דור: כנראה בשלב הזה הם חששו להיכנס לסכסוך עם העובדים.
אמנון כהן: לא סכסוך.
אמנון כהן: בהידברות.
אמנון כהן: אלה עובדים מסורים.
<חמוטל בן דור: המשנה לממונה הציע להם לדחות.
אמנון כהן: מי היה אז יושב ראש הדירקטוריון?
אמנון כהן: לכן הייתי צריך לראות מי יושב ראש הדירקטוריון עכשיו.
אמנון כהן: אני לא רוצה שהוא יהיה חותמת גומי.
אמנון כהן: הלך הכסף, הלכו 150 מיליון.
אמנון כהן: חתמת, שב בשקט.
אמנון כהן: מה עם הדוחות המבוקרים?
<חיים אלמוזנינו: אני רוצה לסכם את העניין.
אמנון כהן: חתמתם.
אמנון כהן: יכולתם לקבל סיוע אבל לא היה משא ומתן.
אמנון כהן: אולי יכולת לקבל שיפוי.
אמנון כהן: אחרי שמדברים עם העובדים, העובדים היו מתעקשים ואז הוא פוחד מזה ולכן קח מאה מיליון או חצי-חצי והיית גומר את הסיפור.
אמנון כהן: למה חתמת?
<חיים אלמוזנינו: אני חתמתי לאחר שהנושא נדון בדירקטוריון והדירקטוריון אישר.
<חיים אלמוזנינו: למיטב זכרוני היה דיון מאוד ענייני ואני חושב ששקלו את כל התהליכים שהחברה עומדת לעבור ומצאו לנכון – בדיון הראשון הדירקטוריון לא אישר את החתימה אלא בדיון השני – לחתום על ההסכם כי לא מדובר בהסכם מיוחד, לא בהסכם יקר, לא בהסכם אחר.
אמנון כהן: 150 מיליון שקלים, זה לא יקר?
<חיים אלמוזנינו: 150 מיליון לכמה שנים.
<חיים אלמוזנינו: צריך לזכור שזה אותו הסכם שקיבל כל אחד במגזר הציבורי.
אמנון כהן: יכולת לדחות את זה.
אמנון כהן: יכולת לדחות את זה לעוד שנה, לעוד שנתיים.
אמנון כהן: היית גומר את הסיכומים האלה ואז היית חותם.
<חיים אלמוזנינו: שקל הדירקטוריון ובתוך כל מכלול השיקולים ואחרי שקיבל הנחיה מהממונה על השכר, קיבל את ההחלטה לחתום.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שהדירקטוריון סוברני להחליט את ההחלטה הזאת.
<חיים אלמוזנינו: הוא לא קיבל את ההחלטה כלאחר יד אלא קיים שני דיונים.
<חיים אלמוזנינו: אני רוצה להתייחס לעוד כמה דברים שעלו כאן ואחרי כן לחזור לעניין של השירות.
<צבי ורטיקובסקי: ברשותך אדוני היושב ראש, אני רוצה להעיר הערה שהיא הערה עקרונית והיא תופסת גם לגבי חברת הדואר אבל היא תופסת גם לגבי סדרה של חברות ממשלתיות.
<צבי ורטיקובסקי: הולכים רגולטורים למיניהם, מסכמים כל מיני סיכומים בראייה כוללת או מערכתית ואחר כך מישהו צריך לבוא ולפרוע את השטרות האלה, אבל יש קצת בעיה כי לא דנים מי צריך לכסות אותם, איך ומהיכן.
<צבי ורטיקובסקי: זאת אחת הבעיות הקשות אותה אנחנו רואים בצורה לא פחות חמורה בחברות ממשלתיות אחרות.
<צבי ורטיקובסקי: אולי כדאי גם להפיק מכך לקח עקרוני שעם כל הכבוד לרגולטורים השונים, יד ימין צריכה להתקשר ליד שמאל ולהיות מתואמת כך שכאשר מישהו מחליט שצריך לשלם כסף, צריך גם להידרש למקורות המימון, מהיכן יבוא הכסף ואם יכולים לעמוד באותם הסכמים או לא יכולים לעמוד בהם.
<צבי ורטיקובסקי: זה שאחד חותם ואחר כך יש ציפייה שהשני באופן אוטומטי יבוא ויבצע את זה בלי מקורות מימון ואחר כך מבצעים את זה "על חשבון" משיכות יתר או הפסדים, צבירת הפסדים נוספים, אלה תהליכים בלתי תקינים.
אמנון כהן: מה תפקידו של דירקטוריון?
אמנון כהן: למה הוא לא מונע את זה?
<צבי ורטיקובסקי: אני מכיר לפחות מקרה אחר – אני לא רוצה להיכנס לפרטים - של חברה ממשלתית שבאה ואמרה לממשלה ולרגולטורים שאם הם רוצים שהיא תבצע פעולות מסוימות בלי מימון , היא לא מבצעת וגם לא לוקחת הלוואות נוספות.
<צבי ורטיקובסקי: יכול להיות שאדוני מכיר את המקרה אבל לא ניכנס לפרטיו כדי לא להסיט את הדיון לפרטים אחרים.
<צבי ורטיקובסקי: הנה דוגמה שבשלב מסוים דירקטוריון מסוים, שיש לי ביקורת גדולה עליו, גם את זה מצא לנכון בשלב מסוים לומר.
אמנון כהן: ואז הוא לא היה מסבך אותך.
<חיים אלמוזנינו: זה עוד נושא של מבקר המדינה שאני מסכים אתו לחלוטין.
אמנון כהן: מסכים אתו.
אמנון כהן: אז למה חתמתם?
<חיים אלמוזנינו: קיבלתי הנחיה.
<חיים אלמוזנינו: אני חושב שמיצינו את העניין.
<חיים אלמוזנינו: הבהרתי לכם את ההנחיה.
אמנון כהן: ההנחיה הייתה נוחה לך.
<חיים אלמוזנינו: ממש לא.
אמנון כהן: רצית שיהיה לך כיסוי של הדירקטוריון.
<מאיר שמרה: אני רוצה לומר משהו ולייצג את המנכ"ל בעניין הזה.
<מאיר שמרה: זה לא עובד כך.
<מאיר שמרה: קודם כל, יש מכתב וזאת לא הנחיה.
<מאיר שמרה: יש דינמיקה של היצמדות אבל עדיין יש משהו אקטיבי שהחברות צריך לחתום.
<מאיר שמרה: בסופו של יום, היה סוברני הדירקטוריון – אני לא הייתי בדיון הזה ואני מניח שהם שקלו את השיקולים, יכול להיות שהם טעו וכנראה שכן – להחליט.
<מאיר שמרה: אף אחד לא הכריח.
<מאיר שמרה: אני לא הייתי בדיון שחמוטל מספרת עליו וזה נראה לי מאוד הגיוני.
<מאיר שמרה: אני לא מכיר שום סיטואציה שיבוא לחברה ממשלתית ויאמרו לה תחתמי כי את חייבת לחתום.
<מאיר שמרה: קודם כל, יש דירקטוריון, יש אורגנים, והם בסוף מקבלים את ההחלטות.
אמנון כהן: חיים, יכולתם לקבל לכל הפחות חלק מהמימון.
אמנון כהן: יכולתם לקבל חלק מהמימון.
אמנון כהן: תדע להבא.
אמנון כהן: יכולת לקבל חלק מהמימון.
אמנון כהן: לפחות חצי.
<מאיר שמרה: כשנמצא הדירקטוריון הרבה פעמים מול סבך של אילוצים ואינטרסים, ארגוני עובדים, ומבחינתם הרצון לשמר את השקט התעשייתי – ואומר חיים שזה היה יחסי, ואני מכיר את האווירה הזאת במגזר הציבורי כשאומרים שזה הסכם זול ומאיצים בחברות הממשלתיות להצטרף להסכם הזה.
<מאיר שמרה: אבל בסוף צריך החלטה של דירקטוריון ושל חברה וזה קרה כאן ועכשיו לא צריך להפוך את זה להנחיה אלא אומרים במסגרת כוללת.
אמנון כהן: כל הרשימה שהיא אמרה.
אמנון כהן: לכן יושב ראש דירקטוריון צריך להשתתף בדיונים של הוועדה.
<מאיר שמרה: בלי קשר למי אמר ומה אמר, אני בטוח שאם הדירקטוריון היה מחליט לא להיצמד להסכם הזה, הוא לא היה נצמד.
<חיים אלמוזנינו: אני לא חולק על מה שמאיר אומר.
<חיים אלמוזנינו: אכן במסגרת השיקולים הדירקטוריון שקל את כל מערכת העלויות והתוצאות של קבלת החלטה אם הוא מאשר ואם הוא לא מאשר ובסופו של דבר החליט את החלטתו.
<חיים אלמוזנינו: ניתן לבדוק בדוחות 2012 את הפעולות וגם בדוחות 2013.
אמנון כהן: תן לי לשמוע את איציק.
אמנון כהן: אדוני, אל תפחד, שלא יהיה עליך מורא של אף אחד אלא תעשה את עבודתך נאמנה.
אמנון כהן: אם מישהו ירצה להעיר או לומר משפט, ישר תפנה אלינו.
אמנון כהן: אנחנו נותנים לך הגנה מלאה.
אמנון כהן: לכן תעשה עבודתך על הצד הטוב ביותר.
אמנון כהן: אתה שומר הסף של כל הגוף הזה למען הציבור ואם חס וחלילה יהיה איזשהו איום כלפיך, לא משנה על ידי מי, אנחנו ניתן לך את כל ההגנה.
אמנון כהן: אני הולך לפעול גם בנושא של מבקרים פנימיים בחברות ממשלתיות ובגופים ממשלתיים – וגם בחברות פרטיות – כך שתהיה לכם סמכות ועצמאות כדי שתוכלו לפעול ולעשות מלאכתכם נאמנה כי מבקר המדינה נכנס מדי פעם בממשקים כאלה ואחרים, באגף כזה או אחר, ובודק והעבודה שלכם היא שוטפת והיא כלי ניהול של מנכ"ל.
אמנון כהן: אתם צריכים להצביע על דברים שהם לא בסדר או על נוהל לא תקין כך שזה יהיה בתכנית העבודה שלו והוא יתקן את הדברים שדורשים תיקון.
אמנון כהן: בלהט הדברים כנראה הוא לא שם לב לדברים מסוימים.
אמנון כהן: לא שחס וחלילה הוא עבריין אלא הוא רוצה לסיים משהו אבל ההליכים צריכים להיות.
אמנון כהן: לכן הפעילות שלכם והעבודה שלכם היא מאוד מאוד ברוכה וחשובה לנו כוועדה כי אתם בשוטף ויום יום בתכנית העבודה וכמובן מדי פעם המבקר נכנס ובודק פעילות כזו ופעילות אחרת, אבל הוא עושה זאת מדי פעם כאשר העבודה שלך היא עבודה שוטפת.
אמנון כהן: אם המבקר כותב כאן שיש חולשת מהותיות, חשוב לי לדעת מה התכוון לומר.
<איציק ליפל: אמרתי קודם שאני רוצה לתקן טעות סופר ואני חושב שאורן בעניין הזה יתמוך בי כרואה חשבון שמכיר את הנושא.
<איציק ליפל: כתוב שם ביקורות פנימיות ואני חושב שהכוונה הייתה לבקרות פנימיות.
<איציק ליפל: לנושא ה-סוקס יש חולשות מהותיות ויש ליקוי משמעותי שזה לבל אחד נמוך יותר.
<איציק ליפל: נדמה לי שהיה דירקטור אחד בעל מיומנות חשבונות פיננסית והיו צריכים להיות יותר באותה תקופה.
<איציק ליפל: לכן אני חושב שזאת טעות סופר ואני חושב שהכוונה היא לבקרות פנימיות נדמה לי שהמנכ"ל רצה להתייחס בנקודה הזאת לגבי אותה חולשה מהותית שהייתה נקודתית נכון לאותה עת מבחינת המינוי כי ישר לאחריו, למיטב ידיעתי, מונה דירקטור נוסף שבעצם יש לו את המיומנות החשבונאית פיננסית ובעצם על ידי המינוי הזה החולשה הזאת סרה.
<אורן לביאן: זה הובא לידיעת עובדי הביקורת.
<אורן לביאן: ממש בסמוך לאחר המינוי, אני דיווחתי לכם שמונה ב-1 ביולי 2012, ואני זוכר את זה, וזה לא הוסר מהדוח.
אמנון כהן: שים לב שבקרב הדירקטוריונים החדשים יהיו אנשים כאלה.
<אורן לביאן: ראוי שדבר כזה יירשם בדוח הביקורת.
<אביעד טביב: כשאנחנו אמרנו שאין בקרות פנימיות, אנחנו ציינו דוחות של רואה חשבון.
<אביעד טביב: למשל, אין גם מבקר פנים לבנק הדואר בנפרד.
<אורן לביאן: לא נכון.
<אביעד טביב: באותה תקופה בה עשינו ביקורת.
<אורן לביאן: דירקטוריון חברת הדואר ביושבו כאסיפה הכללית של חברת בנק הדואר, גם זה הובא לידיעתכם, מינה את מר איציק ליפל, את המבקר הפנימי של חברת דואר ישראל, להיות המבקר הפנימי של חברת בנק הדואר.
<אורן לביאן: יש פרוטוקול.
<אביעד טביב: היה סותר אותי.
<אורן לביאן: זה לא מה שכתוב בדוח.
<אורן לביאן: אדוני היושב ראש, אם אפשר קצת להיכנס לאי דיוקים בדוח וכל מה שאני אומר זה מידע שהועבר לצוות הביקורת.
<צבי ורטיקובסקי: קודם כל, ברמה העובדתית אני מציע להימנע מהוויכוחים האלה.
<צבי ורטיקובסקי: דובר על מבקר נפרד לבנק הדואר וזה לא בהכרח בריא כשאותו מבקר פנימי הוא גם מבקר בנק הדואר.
<אורן לביאן: חוק הדואר באותה עת קבע.
<צבי ורטיקובסקי: אני לא מנהל אתך פינג פונג ואני מבקש ממך לתת לי לסיים את המשפט.
אמנון כהן: אם אין מספיק עבודה לתת למבקר בשני התאגידים האלה.
<צבי ורטיקובסקי: יש לו עבודה בעודף.
<אורן לביאן: אדוני היושב ראש, אני אענה לשניכם ואני רוצה לענות באדיבות.
<אורן לביאן: אלה דברים שהבאנו לידיעת המבקר.
<אורן לביאן: חוק הדואר, לפני תיקון מספר 11, זמן הביקורת, קבע במפורש שלחברת בנק הדואר בע"מ לא יהיו עובדים, לא יהיו נכסים, למעט דירקטור אחד מחברת הדואר.
<אורן לביאן: מה שאומר אדוני, הוא אומר תמנו מבקר פנימי שהוא יהיה עובד של חברת בנק הדואר.
<אורן לביאן: זה בלתי אפשרי לפי החוק.
<אורן לביאן: מה שחברת הדואר עשתה, ואני כמפקח בתחילת דרכי – לדעתי זה היה ב-2009 – אמרנו להם שיפעלו למנות את המבקר הפנימי של חברת הדואר, תנו לו תקציב, תקצו לו תקציב לאאוט-סורסינג וזה המצב.
<אורן לביאן: צריך להביא את העובדות האלה גם בדוח כי להגיד למנות עובד לחברה שבחוק כתוב שאסור שיהיו לה עובדים למעט דירקטור אחד והוא מקרב עובדי חברת הדואר, זה לא.
<אביעד טביב: זאת מסכת שלמה של דברים.
<איציק ליפל: אני רוצה לציין שנכנסתי לתפקידי באפריל האחרון.
אמנון כהן: לאיזה מהם?
<איציק ליפל: אני משמש גם כמבקר של חברת הדואר וגם כמבקר הפנימי של בנק הדואר.
<איציק ליפל: בתכנית העבודה שלי מטבע הדברים אני לוקח בחשבון את הצרכים גם פה וגם שם.
<איציק ליפל: אני עובד עם המשאבים.
אמנון כהן: יש לך עוד פונקציה חוץ מהמבקר?
<איציק ליפל: לא.
<איציק ליפל: אני המבקר הפנימי של חברת האם וחברת הבת.