GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה גפני: זה חל על כל מוסד.
אמנון כהן: הבנו והמבקר שומע שמוסדות או ישיבות מקבלים תקציב מהמדינה פעמיים, פעם אחת ממשרד הביטחון ופעם שנייה ממשרד החינוך, וכאשר החייל שנמצא במסלול של חמש שנים בשמך 16 חודשים משרת בפועל בצבא – לא ישן בישיבה – גם על התקופה הזאת הישיבה מקבלת את תקציבה.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אמר מר גפני שמשרד הביטחון ער לזה ועוד תומך בזה ולכן מעביר.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אז מה הרציונל שם במשרד הביטחון?
משה גפני: אין לי הסבר למה שקורה כאן בארץ.
משה גפני: אני יודע שאם היה מדובר בחרדים, היועץ המשפטי לממשלה היה מתערב.
אמנון כהן: חנן, משרד המשפטים, בבקשה.
<חנן ארליך: תודה.
<חנן ארליך: אני בהתחלה אומר איזושהי אמירה כללית.
<חנן ארליך: לאחר מכן אני אדבר על התיקון הספציפי שהוזכר של עידוד גיוס, התיקון האחרון, ואחרי כן אני אגיד אמירה כללית לעניין הכפל, שזה הנושא שאנחנו דנים בו.
<חנן ארליך: באופן כללי מבחני תמיכה מותקנים לפי סעיף 3(א) לחוק יסודות התקציב.
<חנן ארליך: גם בהתאם לאותו סעיף, גם בהתאם להנחיית היועץ המשפטי לממשלה ובהתאם לפסיקה כאשר יש סוג של מוסדות ציבור שהוא שונה מסוג אחר, בעגה המשפטית אומרים שיש קבוצת שוויון רלוונטית שונה, אז מותקנים מבחני תמיכה שונים.
ישראל אייכלר: קבוצת שוויון שונה.
ישראל אייכלר: אני רושם לי את המושג הזה.
<חנן ארליך: שאלה בה אנחנו עוסקים לא מעט היא מתי באמת השוני בין הקבוצות הוא כזה שהוא מצדיק מבחן אחר לגמרי.
<חנן ארליך: לפעמים יש מצב שניתן להתייחס בתוך קבוצה מסוימת לאיזשהו פלח שיש לו מאפיינים מסוימים אבל זה לא עולה כדי יצירת מבחן נפרד.
<חנן ארליך: זאת לא ממש קבוצה אחרת לגמרי.
<חנן ארליך: אלה לא תנועות נוער מול מרכזים להעמקת הזהות היהודית לדוגמה.
ישראל אייכלר: כיפה שחורה וכיפה סרוגה.
ישראל אייכלר: תגיד את זה בפירוש.
<חנן ארליך: אדוני היושב ראש, אני אודה לך אם תוכל לאפשר לי לדבר ברצף בלי הפרעות.
<חנן ארליך: יש מקרים בהם יש איזשהו שוני – שוני רלוונטי, כפי שזה מכונה – בתוך אותה קבוצה ואז המבחנים מאפשרים הענקת העדפה מסוימת או שינוי בתמיכה לאותה תת קבוצה.
<חנן ארליך: במלים אחרות, לפעמים באה לידי ביטוי מדיניות בתוך מבחני התמיכה.
<חנן ארליך: מבחני התמיכה יכולים להכיל בתוכם גם היבטים של מדיניות ולא שוויון עיוור שאומר שכולם יקבלו אותו הדבר.
<חנן ארליך: המדיניות הזו צריכה להיות באופן מדוד, באופן זהיר, באופן שהוא לא יוצר באמת איזושהי אפליה ומעקר את המבחנים מתוכנם.
<חנן ארליך: אני ארד למקרה שלנו.
<חנן ארליך: במקרה הזה התמיכה היא בלימוד תורה באופן כללי.
<חנן ארליך: לימוד תורה, מוסדות תורניים, לימוד תורני.
<חנן ארליך: המבחנים יכולים להכיל מדיניות של עידוד גיוס.
<חנן ארליך: כלומר, של שוויון בגיוס או עידוד לכך.
<חנן ארליך: זה לא הנושא של המבחן – הנושא הוא לימוד תורה – אבל זה בהחלט מרכיב או שיקול שיכול להופיע במבחן, שוב, במידה הראויה.
<חנן ארליך: המדיניות הממשלתית שהיא לא חדשה, ולא רק מדיניות ממשלתית, היא לעידוד, כפי שזה מכונה, השוויון בנטל ועידוד הגיוס בכלל והעיקרון הזה כבר היה קיים במבחנים גם לפני התיקון כפי שהוזכר כאן.
<חנן ארליך: לפני כשלוש שנים תוקנו מבחנים כך שניתנה העדפה לישיבות שאחוז מסוים מתלמידיהן התגייס מתוך תפיסה של זיקה בין אותו גיוס לבין אותה ישיבה, זיקה שמצדיקה את ההעדפה המסוימת הזאת.
<חנן ארליך: החלטת הממשלה האחרונה שעסקה בנושא השוויון בנטל, מספר 638, הרחיבה וביססה את העניין הזה כמדיניות ממשלתית דומיננטית ובמקביל לתהליכים – תהליכי החקיקה שמתקיימים וכל המהלך הגדול של מה שמכונה השוויון בנטל - גם מתוקנים מבחני התמיכה.
<חנן ארליך: עוד צפויים לנו בהתאם להחלטת הממשלה תיקונים משמעותיים במבחנים אבל כבר בשלב הזה התבקש יישום של מדיניות שמגביר את אותו עידוד גיוס.
<חנן ארליך: הוגשה טיוטה לעיוננו כפי שמתחייב מסעיף 3(א) של התייעצות עם היועץ המשפטי לממשלה, נערכו שינויים, פורסם להערות הציבור, התקבלו הערות ובעקבות ההערות נערכו שינויים נוספים כאשר המגמה הייתה ליצור מצב בו אכן יש עידוד גיוס או תיקונים שמעודדים את הגיוס – כלומר, מעדיפים ישיבות שיש אחוז גיוס מסוים בהן ומעלה – ושהתיקון הזה יהיה כמה שפחות מגזרי ויאבד את המאפיינים המגזריים שלו.
<חנן ארליך: עשינו מאמץ בכיוון הזה.
<חנן ארליך: יכול להיות שאפשר להשתפר ואפשר עוד.
<חנן ארליך: אני אתן שתי דוגמאות.
<חנן ארליך: הדוגמה הראשונה שיצא עליה כאן הקצף אבל היא דוגמה להרחבת היריעה, העניין של מספר האחוזים.
<חנן ארליך: בנוסח המקורי של התיקון של המבחנים נאמר מה נחשבת ישיבה מעודדת גיוס, ישיבה ששישים אחוזים משלושה שנתונים מסוימים ותיקים שלה התגייסו במהלך השנים לצבא.
<חנן ארליך: במקרה הזה הפחתנו את זה ל-15 אחוזים.
<חנן ארליך: הכוונה הייתה שגם ישיבות – וכאן באופן מוצהר זה אמור לא להיות רק למגזר הציוני הדתי מכיוון שבמגזר הציוני דתי אחוזים הרבה יותר ניכרים מתגייסים – בהחלט הופחת האחוז על מנת לאפשר כמה שיותר כניסה או הנאה מאותה העדפה גם לישיבות בכלל, כדי שזה לא יהיה ממוקד רק שם.
אמנון כהן: 15 אחוזים באותן ישיבות הלא ציוניות.
אמנון כהן: אם הן נכנסות, אתה מודד אותן ואז הן מקבלות את התמיכה?
<חנן ארליך: ישיבה מעודדת גיוס היא ישיבה שלפחות 15 אחוזים מתלמידיה משלושה שנתונים רצופים במהלך איקס שנים התגייסו.
משה גפני: במקרה כזה, כמה היא תקבל יותר מאחרים?
משה גפני: אם אתה מעודד בעוד 0.35 אחוז, זה סביר.
משה גפני: אם אתה מעודד בעוד הרבה יותר, זה לא לימוד תורני.
<חנן ארליך: במקרה של 15 אחוזים, נקודה וחצי.
משה גפני: נקודה וחצי בנוסף ל-1.75 היום.
<חנן ארליך: במקום.
<חנן ארליך: זה שונה.
משה גפני: על פי הקריטריון היום, אם אכן זה יאושר או אם זה כבר מאושר, כמה יקבל תלמיד כזה בישיבה ציונית לעומת תלמיד רגיל?
משה גפני: תלמיד רגיל מקבל נקודה.
משה גפני: כמה יקבל התלמיד השני?
<חנן ארליך: ישיבה שהוכרה כמעודדת גיוס לפי מה שציינתי, על כל תלמיד תקבל נקודה וחצי.
משה גפני: 1.5?
משה גפני: כי היום היא כבר מקבלת 1.75.
<חנן ארליך: זה השתנה.
אמנון כהן: שינו את זה לרעה.
<יוסף צבי בן פורת: הוריד את ה-15 והעלו את ה-60.
<יוסף צבי בן פורת: שישים עלה ל-3.6 ו-15 ירד.
משה גפני: אני שואל כמה תקבל ישיבה מעודדת גיוס.
<חנן ארליך: אם אני אוכל להשלים, אני אתייחס.
<חנן ארליך: הדברים שנאמרו כאן נכונים.
<חנן ארליך: מצד אחד הופחת מאוד הסף שמאפשר קבלת העדפה, על מנת לפתוח את זה כמה שיותר, ומצד שני נוצר מדרג של מספר מדרגות כאשר בשיאו המשוואה של ישיבה שאחוזים ניכרים ביותר ממנה מתגייסים, היא תקבל העדפה גדולה יותר.
משה גפני: כמה זה הכי גבוה?
<חנן ארליך: 3.6.
משה גפני: זאת אומרת, תלמיד ישיבה שלומד לימוד תורני, שזה הקריטריון המרכזי, יקבל נקודה אחת וישיבה שמעודדת גיוס בקריטריון מסוים תקבל 3.6.
משה גפני: אם היא ישיבת הסדר, היא תגיע לפי שבע.
<חנן ארליך: זה התיאור של התיקון.
משה גפני: כל הזמן אני בודק אם במכתב שלי יש טעות, אבל בינתיים אין טעות.
משה גפני: אגב, אתה אישרת גם את האולפנות לבנות בלי שזה פורסם לציבור.
משה גפני: על פי החוק זה צריך להיות מפורסם לציבור.
משה גפני: אתה אישרת את זה בלי שזה פורסם לציבור.
אמנון כהן: הוא יענה.
<חנן ארליך: נושא המדרשות לבנות – לא אולפנות כי אולפנות הן בדרך כלל כינוי לבתי ספר תיכוניים – כאן אולי האגף למוסדות תורניים של משרד החינוך יוכל לתת נתונים.
<חנן ארליך: ראשית, חלקן משרתות בשירות לאומי לפני או אחרי.
מנחם אליעזר מוזס: באיזה גילאים הן?
<חנן ארליך: מדובר בגיל על תיכוני.
משה גפני: איך שירות לאומי נכנס לעניין?
<חנן ארליך: זה כדי למנוע טענה שהיה אפשר להבין מהדברים שנאמרו קודם כאילו הן בכלל לא משרתות ואז לכאורה אנחנו סותרים את עצמנו, מצד אחד מעודדים ומצד שני לא.
משה גפני: איך זה מעודד גיוס?
<חנן ארליך: חלקן משרתות.
משה גפני: משרתות מה?
<חנן ארליך: משרתות בשירות לאומי.
משה גפני: גם בת חרדית משרתת.
<חנן ארליך: חלקן בצבא.
משה גפני: גם בת חרדית משרתת את המדינה.
משה גפני: תגידו שלא מגיע לנו.
משה גפני: מה הסיפורים האלה?
<ענת יערה פלדמוס: למה אתה עושה הפרדה בין צבא לבין שירות לאומי?
משה גפני: אני לא עושה שום הפרדה.
משה גפני: אתם לא רוצים כאן חרדים.
משה גפני: אין את המילה שירות לאומי בשום קריטריון, לא בהחלטת ממשלה, לא בקריטריונים הקיימים ועכשיו המציאו שירות לאומי ולא פרסמו את זה לציבור.
משה גפני: תגידו שלא רוצים חרדים במדינה.
משה גפני: אנחנו יודעים את זה, אבל תגידו.
<ענת יערה פלדמוס: רוצים חרדים אבל שיישאו בנטל.
<ענת יערה פלדמוס: את המשמר החברתי.
אורית סטרוק: גפני, אי אפשר שבגלל שיש לך קול חזק רק אתה תתייחס כאן.
משה גפני: אני משתמש עם מה שהקדוש ברוך הוא נתן לי.
משה גפני: אני לא יכול להשתמש עם משהו אחר.
אורית סטרוק: אף אחד לא אומר שלא רוצים חרדים.
אורית סטרוק: בסדר, הבנתי אותך.
משה גפני: זה השלב הבא.
אורית סטרוק: רוצים שיתגייסו.
אורית סטרוק: זאת לא בושה.
<חנן ארליך: לגבי המדרשות.
<חנן ארליך: אני אבקש מעמוס להשלים את הנתונים.
<חנן ארליך: אני רוצה להגיד שזאת דווקא דוגמה לתיקון א-מגזרי.
משה גפני: אני שאלתי את חנן ארליך, על פי החוק זה צריך להיות מפורסם לעיון הציבור.
משה גפני: הוא אישר את הקריטריון הזה של המדרשות בלי שזה פורסם לציבור.
אמנון כהן: חנן, מה אתה אומר?
משה גפני: לא שיגיד אם זה טוב או לא טוב.
משה גפני: זה טוב, הכי טוב בעולם, אבל הוא אישר את זה בניגוד לחוק.
<חנן ארליך: ראשית, הפרסום להערות הציבור הוא לא חוק אלא החלטת ממשלה והיועץ המשפטי לממשלה יכול במקרים מסוימים, בהתאם להחלטת היועץ, לדלג על השלב הזה.
<חנן ארליך: במקרה הזה הדבר נעשה.
<חנן ארליך: היה פרסום להערות הציבור של התיקון.
<חנן ארליך: הערות הציבור, תכליתן לקבל הערות מהציבור.
משה גפני: אני למדתי בכולל ולא הבנתי את זה, אבל ברבות השנים התברר לי שהחלטות היועץ המשפטי לממשלה ובכלל הנושאים המשפטיים זה מדע מאוד גמיש.
משה גפני: כך התברר לי.
משה גפני: היועץ המשפטי יכול לדלג על זה, אבל אולי יש לי מה להגיד בנושא הזה של המדרשות?
<חנן ארליך: אדוני היושב ראש, במקרה הזה לא היה דילוג על השלב.
<חנן ארליך: הטיוטה פורסמה להערות הציבור והתקבלו הערות מהציבור.
<חנן ארליך: למשל התקבלו הערות מהמדרשות בנושא הזה והתקבלו הערות גם מגופים אחרים, משלל גופים, ונבחנו הערות.
<חנן ארליך: הייתה התייחסות אליהן ובעקבות ההערות שונו כמה נקודות ונעשו תיקונים שזה אחד מהם.
<חנן ארליך: לכן זאת תוצאת הערות הציבור.
<עמוס צייאדה: המסגרות של הבנות הן ייחודיות.
<עמוס צייאדה: לפני חמש שנים היו בקושי 1,500 בנות במדרשה שרובן בכלל הגיעו לשנה והתייחסו אליהן כאל עוף מוזר, כאילו מי הולכת ללמוד לימודים תורניים שלא מקנים לה קרדיט מבחינת ניקוד אקדמי.
<עמוס צייאדה: המסגרות האלה בחמש השנים האחרונות הגיעו כמעט ל-3,000 תלמידות נכון לחודש מאי האחרון.
<עמוס צייאדה: אני אתן נתון שיפתיע והוא שמחצית מהתלמידות לומדות במוסדות חרדיים דווקא.
משה גפני: היה פעם.
<עמוס צייאדה: נכון לתיקון המבחנים, מחצית מהבנות לומדות במוסדות חרדיים.
<עמוס צייאדה: הנתון הזה היה ידוע.
<עמוס צייאדה: בגלל הייחודיות ובגלל הרצון לעודד לימודי בנות שבדרך כלל לומדות שנה אחת ולא שלוש, ארבע וחמש שנים כמו בנים, הוחלט להעדיף כאן לימודי נשים וללא הבחנה בין המגזרים או האם הן עושות שירות לאומי או שירות אחר.
<חנן ארליך: לגבי סוגיית הכפל שעלתה כאן בעוצמה.
<חנן ארליך: אני אגיד בקיצור נמרץ.
<חנן ארליך: מה שיש כאן למעשה זה סוג של איגום תקציבים ממשרדי ממשלה שיוצא בסופו של דבר דרך משרד החינוך.
אמנון כהן: משלמים פעמיים.
משה גפני: פנימיות זה כפל, כתבת בחוות דעת.
<חנן ארליך: יש כמה דוגמאות למבחני תמיכה של משרדים ספציפיים שתקציב התקנה ממומן גם מתקציבי משרדים אחרים שמעבירים תקציב לאותה תקנה.
<חנן ארליך: בעצם באופן כללי, כאמירה כללית, זה פחות או יותר התהליך שמתרחש כאן.
<חנן ארליך: משרד הביטחון מקיים ועדת תמיכות ויש לו את הנתונים, והוא מעביר את זה למשרד החינוך.
אמנון כהן: אני אומר לך בבירור שיש כאן כפל תקציבים.
אמנון כהן: אנשים שלא נמצאים במוסד מקבלים תקציבים וגם זה צריך להיבדק.
אמנון כהן: אתם הלבשתם את התקנות ואת החוקים שלכם וגם אתכם צריך לבדוק.
אמנון כהן: גם את העבודה שלכם צריך לבדוק.
אמנון כהן: נמצא כאן מבקר המדינה והוא יבדוק זאת.
אמנון כהן: אנחנו נעמוד על כך שהוא יבדוק את זה.
אמנון כהן: אתם לא יכולים ברצות
אמנון כהן: כם לומר שזה שוויוני וברצות
אמנון כהן: כם לומר שזה פלח אוכלוסייה שרציתם לתת לו העדפה ולכן הגמשתם.
אמנון כהן: או כלל לכולם או לאף אחד.
אמנון כהן: את הסמכות קיבלתם, אנחנו כמדינה נותנים לכם את כל הסמכויות, נותנים לכם את האחריות, סומכים עליכם אבל אתם כשלתם בתפקידכם בנקודה הזאת.
אמנון כהן: ציפיתי ממשרד היועץ המשפטי לממשלה שיאמר שיש כאן אי מידתיות וכי יש כאן אי שוויוניות, שלא יוכל לאשר את זה, שלא יוכל להגן על זה בבג"ץ.
אמנון כהן: את זה הייתם צריכים להגיד אבל בגלל שהסתדר לכם – גם בתפיסת העולם שלכם, ואולי גם אותו זרם – אמרתם שנחליק את זה עכשיו ולא נפרסם את זה, זה כפל תמיכות אבל אלה חבר'ה שלנו ונשאיר את זה בכפל תמיכות.
אמנון כהן: לא יהיה דבר כזה, לא במדינה שלנו.
אמנון כהן: אנחנו נעמוד על קוצו של יוד.
אמנון כהן: אני אישית אלך לבדוק את הדברים האלה.
אמנון כהן: לא נשאיר לכם את זה.
אמנון כהן: שלא תחשבו שאתם השתלטתם על המדינה עכשיו ותעשו כל הישר בעיניו יעשה.
אמנון כהן: לא יהיה דבר כזה יותר.
אמנון כהן: כבוד הרב, בבקשה, הגעת מכל כך רחוק וביטלת תורה.
<ראובן אלבז: כבוד היושב ראש, כבוד מבקר המדינה השם ישלח רפואתו, כבוד חברי הכנסת היקרים, כבוד הציבור, כבוד המנכ"לים שנמצאים כאן.
<ראובן אלבז: בדיוק בפרשה הזאת, מעניין, אני צריך לבוא ולדבר קצת על העניינים שצריכים לדבר.
<ראובן אלבז: יעקב אבינו עומד להיכנס לאחת המלחמות הקשות ביותר, האם העם היהודי ימשיך להישרד או יימחק כליל על ידי עשו הרשע.
<ראובן אלבז: רבותינו אומרים שיעקב אבינו התכונן למלחמה, לתפילה, לדורון.
<ראובן אלבז: שלושה דברים יעקב אבינו עשה.
<ראובן אלבז: גם למלחמה.
<ראובן אלבז: יש צורך במלחמה, יש צורך בדורון, יש צורך בתפילה.
<ראובן אלבז: הוא שולח לעשו ואומר לו עם לבן גרתי ואחר עדאתא.
<ראובן אלבז: רבותינו אומרים, רש"י על המקום, עם לבן גרתי, גרתי תרי"ג.
<ראובן אלבז: תרי"ג מצוות שמרתי ולא למדתי ממעשיו.
<ראובן אלבז: פלא פלאות, עשו בא עם 400 איש עמו על תינוקות של בית רבן, בא להשחיתם כליל, ועומד יעקב אבינו ושולח לו מסר: עשו, היזהר.
<ראובן אלבז: מה?
<ראובן אלבז: עם לבן גרתי.
<ראובן אלבז: תשמע, תרי"ג מצוות שמרתי.
<ראובן אלבז: מה אכפת לו לעשו אם שמרת תרי"ג מצוות?
<ראובן אלבז: זה מעניין אותו?
<ראובן אלבז: הרוצח הזה, השודד הזה, הוא מחפש שאתה תשמור את המצוות?
<ראובן אלבז: זה יעזור לו במשהו?
<ראובן אלבז: זה ישנה לו? רבותיי, אנחנו חייבים לדעת יסוד אחד גדול: הקול קול יעקב והידיים ידי עשו.
<ראובן אלבז: כך בירך יצחק אבינו.
<ראובן אלבז: זאת לא סתם ברכה אלא זה יסוד מוצק שעלה בעם היהודי.
<ראובן אלבז: הקול קול יעקב.
<ראובן אלבז: בזמן שקולו של יעקב מהדהד בבתי כנסיות ובבתי מדרשות, אין ידיו של עשו יכולות.
<ראובן אלבז: עשו, גם עם כל הרשע שלו, גם עם אהבת הרצח שלו, אבל כאשר נשמע שכאן יש לו את המסר של האבא יצחק – הקול קול יעקב, קולי של יעקב לא נדם, אני עדיין מקיים את תרי"ג המצוות, אתה תפחד ממני.
<ראובן אלבז: באמת עשו הרכין ראש וישקהו.
<ראובן אלבז: נישק את יעקב.
<ראובן אלבז: למה?
<ראובן אלבז: קיבל את המסר הזה.
<ראובן אלבז: אני חושב שבמדינת היהודים, מדינת ישראל, שכל כך ציפינו לה, שכל כך אלפי, מאות, מיליונים של יהודים הרגו, להגיע אליה, אני חושב שחייבת לשמור על ייחודה, לשמור על דתה, לשמור על יסודותיה והיסוד המוצק זה הקול קול יעקב.
<ראובן אלבז: צריך צבא, צריך שוויון בנטל, אבל אסור לנו למחוק חלילה וחס את היסוד שעליו העם היהודי מושתת - הקול קול יעקב.
<ראובן אלבז: לא באתי להטיף מוסר.
<ראובן אלבז: ברוך השם, השם חנן אותי בנאום שאני יכול לנאום יפה מאוד, אבל לא לזה באתי.
<ראובן אלבז: ידיד נפשי היקר, הרב יוסף בן פורת שיש לו ישיבה של בעלי תשובה אשרי האיש, ולנו קיימת ישיבה, ישיבה לבעלי תשובה.
<ראובן אלבז: כאן דיברו על שוויון, על עידוד לגיוס לצבא, ואני מדבר על כך שישיבה מתמקמקת בשביל לקיים את עצמה כאשר האנשים שנמצאים בתוכה בוגרי צבא, למעלה מחמישים אחוזים שנמצאים בתוכה שירתו.
<ראובן אלבז: הרוב המוחלט יוצאי יחידות קרביות, שמונים אחוזים מהנמצאים בה, שעושים מילואים עד היום, מתוכם עשרה קצינים בכירים שנמצאים בצבא.
<ראובן אלבז: מדברים על שוויון בנטל, אני מוכן ללכת ולהראות באילת כיצד אותם אנשי אור החיים עושים את השוויון בנטל אבל לא סתם אלא במסירות נפש, עם אופנועים של הצלה ועם כל מיני דברים, הולכים לבתים, עוזרים, סוחבים ומביאים ברכה לתושבים.
<ראובן אלבז: זה מחוק.
<ראובן אלבז: אנחנו נקראים שחורים.
<ראובן אלבז: אנחנו עם כיפות.
<ראובן אלבז: נמצאים בישיבה גם אנשים עם כיפות סרוגות.
<ראובן אלבז: מעולם לא הסתכלתי מה נמצא על הראש אלא תמיד חיפשתי מה רוצה האדם, מה נמצא בראשו.
<ראובן אלבז: חלילה וחס, איני מבדיל.
<ראובן אלבז: גם אנשים רחוקים מכל וכל, אנחנו אוהבים אותם אהבת נפש.
<ראובן אלבז: אין לנו חלילה וחס איזו שנאה, אבל אנחנו רוצים, כפי מה שהסבירו כאן, את השוויון.
<ראובן אלבז: אם מדברים על שוויוניות, אז בבקשה, בבקשה, אנא מכם.
<ראובן אלבז: כאשר פתחנו את הישיבה היה שר הדתות דווקא מהמפד"ל, יצחק רפאל עליו השלום.
<ראובן אלבז: הוא ביקר פעם אחת בישיבה ואמר: תבוא אלי למשרד.
<ראובן אלבז: אמרתי לו שיש בחורים שהתחילו קצת את הדרך שלהם כדי שלא יידרדרו ושלא יצאו לתאילנד ולכל מיני מקומות.
<ראובן אלבז: אנחנו פשוט מטפלים בהם.
<ראובן אלבז: אני מבקש, אם אפשר גם לתת להם.
<ראובן אלבז: אחרי כן השתנה המשרד, השתנו האנשים ואלה אנשים קצת אחרת והכול נהרס.
<ראובן אלבז: אנחנו מתמקמקים.
<ראובן אלבז: ממש מתמקמקים.
<ראובן אלבז: אני מדבר עכשיו על ישיבה עם קרוב ל-600 תלמידים כאשר למעלה מ-300 תלמידים שירתו ביחידות קרביות, קצינים, היו חמש שנים בצבא ולהם לא מגיע.
<ראובן אלבז: ברשות כבוד היושב ראש, אם היה אפשר לפני כל הציבור וחברי הכנסת היקרים שמחכים לתורם, יש לי אדם שהיה קצין ביחידה קרבית והוא בא מקיסריה.
<ראובן אלבז: להורים לא חסר דבר ולו לא חסר דבר.
<ראובן אלבז: האדם הזה שנלחם במלחמות עזות ממש, הוא יספר שהוא מעוניין לדעת את יהדותו ולהכיר.
<ראובן אלבז: הוא במילואים, הוא משרת, הוא שירת ארבע וחצי שנים.
<ראובן אלבז: אני מבקש כבוד היושב ראש, אפילו במלים קצרות, לתת לו להתייחס.
<ראובן אלבז: אני מודה לכם.
<ראובן אלבז: תודה רבה לכם על ההקשבה.
אמנון כהן: אמנון ועמוס, יש כאן גופים שעומדים בכל הסטנדרטים וצריך למצוא את הגמישות, גם בחקיקה וגם בתקנות.
אמנון כהן: למצוא את המסלול שלהם כי יש אנשים ששירתו בצבא אבל עשו את הדרך הנכונה וצריך לראות איך אשר לתקצב את אותן הישיבות כי כרגע הן כנראה נופלות בין הכיסאות כי הן לא כאן ולא כאן.
אמנון כהן: הבנתי שאתם יודעים להגמיש את הנהלים ולחוקק חוקים לפי פלח אוכלוסייה מיוחדת.
אמנון כהן: תעדכנו את הוועדה איך התקדמתם עם זה.
אמנון כהן: חבר הכנסת ישראל אייכלר, בבקשה.
ישראל אייכלר: אני מבין שהנושא עוסק יותר בעניין המינהל והניהול של המערכת הזאת כפי שהיא בנויה.
ישראל אייכלר: המלים החמורות ביותר ששמעתי כאן היא מידה ראויה והמילה השנייה היא קבוצת שוויון שונה.
ישראל אייכלר: הטרגדיה של הדיון הזה, אדוני היושב ראש, היא שהצליחו – מי שהצליח – לסכסך בין הציונות הדתית לבין החרדים והם נהנים לראות שמושקה יכה את מושקה בשירות הפריצים שיושבים באוצר.
ישראל אייכלר: אלה שני דברים.
ישראל אייכלר: יש את העניין המינהלי שהרב גפני כבר פירט אותו ויש כאן כפל תקציבים.
ישראל אייכלר: אני זוכר את הגזרה הזאת של כפל תקציבים, כפל תמיכות, שזאת הייתה רשעות נוראה כשאמרו שפנימיות, ארבעים מיליון שקלים לילדים עניים, אסור לתת להם כי זה כפל תמיכות והיועצים המשפטיים חובשי הכיפות שישבו במשרד המשפטים, בראשם אליקים רובינשטיין, אמרו שאסור שיהיה במדינת ישראל כפל תמיכות.
ישראל אייכלר: אדוני המבקר, אני רוצה שלא יהיה כפל תמיכות עם כל התירוצים וההכשר שמכניסים במשרד הביטחון ובמשרד החינוך ועושים כפל תמיכות.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: מה המטרה?
<מבקר המדינה יוסף שפירא: בואו נקצר כי הגעתי לכאן ויש לנו עוד דיון אחד.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: אם אתה רוצה פירוש רש"י כמו שנאמר כאן לפנייה שלי אליך, רש"י, זאת אומרת ר' שפירא יוסף.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: קצר נא.
משה גפני: המטרה היא לא לקחת כסף מאלה שקיצצו להם.
<מבקר המדינה יוסף שפירא: המטרה היא לצאת מהדיון הזה עם מה המטרה.
משה גפני: המטרה היא שאנחנו רוצים שתבדוק את העניין הזה.
ישראל אייכלר: כפל תמיכות.
משה גפני: זה לא רק כפל תמיכות אלא זה כל מה שנעשה כאן.
משה גפני: לקחו את זה מכבשת הרש.
ישראל אייכלר: אני רוצה לומר מילה על עצם התופעה הזאת.
ישראל אייכלר: דעו לכם שהאימפריה הבריטית הייתה לה שיטה של הפרד ומשול.
אמנון כהן: כבר שמענו את זה.
ישראל אייכלר: תן לסיים את המשפט, עוד אף אחד לא אמר את זה.
ישראל אייכלר: בדרום אפריקה במשך עשרות שנים שלטו הלבנים באמצעות שחורים שהיכו שחורים כדי לשלוט בלבנים.
ישראל אייכלר: זה מה שהיה בדרום אפריקה.
ישראל אייכלר: נלסון מנדלה ישב עשרים שנים כדי לשכנע את השחורים שלא ישרתו את השלטון הלבן.
ישראל אייכלר: מה שקורה עכשיו זה שהציונות הדתית מכה את החרדים.
ישראל אייכלר: אומרת הגברת סטרוק שהם רוצים שנתגייס.
ישראל אייכלר: אם אני רוצה שכולם ישמרו שבת, אני אעיז להפסיק תקציבים לאוניברסיטאות?
ישראל אייכלר: האם מישהו יגיד שנמנע תקציבים מהאוניברסיטאות כי הן לא מעודדות גיוס?
ישראל אייכלר: משתמשים במשפטנים ובפוליטיקאים הדתיים להכות בחרדים כדי לשרת את השלטון הלבן של צפון תל אביב.
אמנון כהן: חזק וברוך.
ישראל אייכלר: עד כאן הדברים.
אמנון כהן: חברת הכנסת אורית סטרוק.
אורית סטרוק: למרות שהדיון הבא כבר לפנינו והוא קרוב ללבי, אני בכל אופן חושבת שמן הראוי, אחרי כל הדברים שנאמרו על ידי בעיקר חברי כנסת מהצד החרדי של המפה וגם על ידי הרבנים, צריך לשמוע קצת בהרחבה גם את הצד שלנו.
אורית סטרוק: אז במחילה מכבוד המבקר.
אורית סטרוק: אני רוצה לומר שלא אותי צריך ללמד מה זה לימוד תורה ומהי חשיבות של לימוד תורה.
אורית סטרוק: אני הייתי במשך קרוב לעשר שנים אשת אברך בעניות מאוד מאוד גדולה.
אורית סטרוק: אני שטפתי רצפות כדי שבעלי יוכל להמשיך ללמוד תורה.
אורית סטרוק: אני לא יודעת כמה נקודות אנחנו קיבלנו אבל אלה היו גרושים.
אורית סטרוק: לא אותי צריך ללמד כמה חשוב שיהיה לימוד תורה בעם ישראל בכל הזרמים.
אורית סטרוק: אם הדיון כאן היה על למה באים ומקצצים בתקציבים של הישיבות בכלל בסדר גודל של שלושים אחוזים ---
אמנון כהן: 45 אחוזים.
אורית סטרוק: יותר משלושים אחוזים.
אורית סטרוק: אם הדיון היה על איך אפשר לבוא בכלל למוסדות נתמכים כלשהם ובאמצע שנת תקציב לקצץ להם בצורה כזאת, אז יכול להיות שהייתי מצביעה יחד עם יוזמי הדיון, אבל לבוא ולדבר על זה שהישיבות שמעודדות גיוס, כאשר בסך הכול כל התקציב שלהן - אחרי כל מה שדיברתם על כפל תמיכות או לא כפל תמיכות - בסוף מתוך כלל התקציב של הישיבות, אדוני היושב ראש וגם אדוני המבקר, הדיון הוא על חמישה אחוזים מכלל תקציב הישיבות שזה חלקן של הישיבות מעודדות הגיוס בתוך כלל תקציב הישיבות.
אמנון כהן: זה אותו אברך שאשתו שוטפת את הרצפה.
אמנון כהן: זה אותו אברך ב-240 שקלים.
אמנון כהן: זה חמישה אחוזים אבל זה עולם ומלואו.
אורית סטרוק: לא, כי מהחמישה אחוזים האלה לא ייבנו כל ה-95 אחוזים.
אורית סטרוק: לבוא ולהתנפל על חמשת האחוזים האלה, זה לא במקום.
אורית סטרוק: עוד לפני שאני נוגעת בקריטריונים לגופם ולמרות שקטונתי מקטון ליד הרבנים שדיברו על ערך לימוד התורה, אני בכל זאת רוצה לדבר גם על ערך הגיוס.
אורית סטרוק: מכיוון שאנחנו נמצאים בכסלו ואנחנו מתקרבים לחנוכה ויודעים שאנחנו חוגגים את חנוכה עד היום הזה בגלל שאנשים שרצו לשמור על לימוד התורה, הם גם ידעו לקחת חרב ביד ולהילחם.
אורית סטרוק: העניין של גיוס לצה"ל והגנה על המדינה הוא ערך חשוב ואני חושבת שאני לא צריכה להסביר לך, גפני, כי אני כבר דיברתי על ערך לימוד התורה בדיון אחר ושמעת אותי ושיבחת אותי.
אורית סטרוק: לא באתי לומר כאן מה מעל מה.
משה גפני: למה פי שבע?
משה גפני: מספיק 1.35.
ישראל אייכלר: אני לא יודע למה אני הייתי צריך לומר רק משפט אחד וגברת סטרוק מדברת פי ארבע?
ישראל אייכלר: רק בגלל שהיא בישיבת הסדר?
ישראל אייכלר: כל הדוברים הם חובשי כיפות שהסבירו את הצד שלה.
אורית סטרוק: מצדי, תדבר אחרי כמה שאתה רוצה.
ישראל אייכלר: הייתי כאן לפניך.
אורית סטרוק: תדבר גם לפני כמה שאתה רוצה, אבל עכשיו תורי.
אורית סטרוק: אני רוצה לומר שהביטוי ששמענו לאחרונה, וכל עם ישראל שמע גם מעל גלי האתר, הביטוי המזעזע שנקרא גזרת הגיוס, גיוס הוא לא גזרה.
אורית סטרוק: לא מתגייסים כאן לצבא של הצאר.
אורית סטרוק: הסבא שלי חתך את האצבע שלו כדי שלא יגייסו אותו לצבא של הצאר אבל כאן זה לא הצבא של הצאר.
אורית סטרוק: כאן זה הצבא של עם ישראל וזאת זכות להתגייס לצבא.
אורית סטרוק: זאת לא גזרה.
מנחם אליעזר מוזס: גדולי ישראל לא יודעים את זה?
אורית סטרוק: כל הילדים שלי מתגייסים לצבא.
משה גפני: אם אתה לא רוצה, אל תשמע אותה.
אורית סטרוק: אני חושבת שהדוגמאות ששמענו כאן מהרב בן פורת, שמענו את הדוגמאות שמחדדות מאוד עד כמה שהעניין הזה הוא לא מגזרי.
אורית סטרוק: אני רוצה לומר שבעלי מלמד במכון מאיר וזה לא עניין של טרמפים, סליחה כבוד הרב בן פורת.
אורית סטרוק: זה לא עניין של טרמפים.
אורית סטרוק: גם מכון מאיר לא מקבל וזה לא בסדר שהוא לא מקבל, אני מסכימה, אבל זה רק מראה שזאת לא שאלה איזה כיפה יש על הראש של הבן אדם.
אורית סטרוק: זאת לא שאלה מגזרית.
אורית סטרוק: אי אפשר להיתמם עד כדי כך.
אורית סטרוק: איילת שקד עזבה את הישיבה כאן כדי ללכת לדון בוועדה שהיא עומדת בראשה על חוק הגיוס ואנחנו יודעים שבחוק הגיוס אתם כולכם באים ויושבים אתה, בשביל מה?
אורית סטרוק: ומבקשים ממנה מה?
אורית סטרוק: שלא יהיו, ובצדק אגב ואנחנו תומכים בזה, סנקציות פליליות.
אורית סטרוק: אז במקום סנקציות פליליות צריכות להיות סנקציות כלכליות.
אורית סטרוק: בואו לא ניתמם.
אורית סטרוק: במקום שיהיו סנקציות כלכליות, עושים כמה שיותר כך שבמקום סנקציות כלכליות יהיה עידוד כלכלי להתגייס.
אורית סטרוק: גם זה לא בסדר?
אורית סטרוק: הממשלה הזאת החליטה, וטוב שהחליטה, לעודד גיוס לצבא הגנה לישראל.
אורית סטרוק: לכן היא משתמשת גם באלמנטים כאלה.
אמנון כהן: חבר הכנסת אשר.
יעקב אשר: המבקר שאל מה המטרה.
יעקב אשר: אני חושב שמה שהוכח כאן מהנתונים שהציג הרב גפני, שיש בעצם איזשהו מנגנון שאומר מה קורה כאשר יש קיצוץ במדינה ואמורים לרדת סעיפים מסוימים, איך מצילים מגזר אחד על חשבון מגזר שני.
יעקב אשר: יש כאן שיטתיות שהולכת לאורך כל הדרך, דרך קריטריונים כאלה ואחרים, דרך כפל תמיכות כזה ואחר.
יעקב אשר: לא באה הממשלה ואמרה שהיא רוצה להוסיף לאותם מקומות שמעודדים שירות צבאי אלא באה הממשלה וקיצצה.
יעקב אשר: ישבו עכשיו אנשי הקואליציה ומצאו דרך משפטית וחוקית כביכול איך בעצם לוקחים מאותו תקציב, מורידים מאחד ומחילים קיצוץ על סוג אחד של אוכלוסייה.
אורית סטרוק: למה מכון מאיר לא מקבל?
יעקב אשר: אני לא אענה.
יעקב אשר: קיבלתי שלושים שניות ואני אמצה אותן.
יעקב אשר: אני חושב שכאן צריכה להיות גם הבדיקה וגם התייחסות מבקר המדינה, האם כשיטה זה יכול ללכת כך שלוקחים אידיאולוגיה בתוך משחק תקציבי מציבור אחד על פני ציבור שני.
פנינה תמנו: זאת שיטה שאתם המצאתם בכנסות הקודמות.
יעקב אשר: פנינה, לא מתאים לך.
אמנון כהן: אנחנו מבקשים ממבקר המדינה, על פי סעיף 21 – אני לא אצביע כי כבודו השתתף בדיון ושמע את הדברים – לקבל חוות דעת.
אורית סטרוק: למה לא תצביע?
אורית סטרוק: אם יש חברים שמתנגדים?
אמנון כהן: לא מצביעים.
אמנון כהן: את יכולה להתנגד.
אמנון כהן: יש דברים עליהם אנחנו לא מצביעים.
אמנון כהן: המבקר שומע והוא מקבל החלטה.
אמנון כהן: גם בדיון הבא נדון בנושא מסוים והוא ישמע את הדברים ויכניס את זה בהמשך לתכנית העבודה.
אמנון כהן: גם כאן אנחנו מבקשים ממנו.
אמנון כהן: לא צריך להצביע על כל דבר.
אמנון כהן: הוא שומע.
אמנון כהן: אנחנו אומרים, כבוד המבקר, שיש כאן בניית קריטריונים מובנית על מנת לגרום שיהיו כפל תקציבים.
אמנון כהן: תפירת תקנות ונהלים על מנת לתת כפל תמיכות מגזרי מסוים, היכן שרוצים.
משה גפני: לא רק כפל.
אמנון כהן: הדבר הראשון הוא כפל.