GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
פנינה תמנו: ההחלטה הטובה ביותר שמדינת ישראל לקחה על עצמה, ואנחנו יכולים למדוד אותה מבחינת תוצאות, זו הוראת השעה הזאת.
אמנון כהן: למדתי מהוראת השעה שלכם ועשיתי לעדה הבוכרית.
אמנון כהן: סטודנטים בוכרים נהנו מהוראת שעה.
אמנון כהן: דרך אגב, יש גם עולי קווקז שזכו בזכותכם, הקהילה האתיופית.
עודד פורר: הבעיה מה קורה כשנגמרת הוראת השעה.
אמנון כהן: אנחנו לא צריכים כל החיים הוראת שעה – זו גם תשובה לגברת – התפקיד של הוראת שעה, שלא כמו חוק, לבחון אותה כל הזמן.
אמנון כהן: כל שנה לבחון כמה צריך ואיך צריך.
אמנון כהן: גם אצלנו, כשאני עשיתי הוראת שעה, עשינו את זה לשנה אחת עם השר לשעבר אדלשטיין, בחנו אותה.
אמנון כהן: לאחר שהוא אמר שהוא לא יכול לטפל במי שלא עולה, הגבלנו את זה ל-10 שנים מהעלייה, כי ההגדרה היתה שלוש שנים.
אמנון כהן: אין עליות יותר, אז טבעי שאין סטודנט אחד מהקהילה שלומד ומקבל תמיכה, אבל היו תקופות שהיו 400 ו-500 סטודנטים שהמדינה טיפלה בהם ונתנה פוש לקהילה.
אמנון כהן: זו המטרה, לתת פוש לקהילה.
<זיוה מקונן-דגוי: אוקיי.
פנינה תמנו: זו המטרה, אבל גם צריך להעיר על נקודה אחת ועל נתון שהוא לא אמר.
פנינה תמנו: אם אנחנו מחשבים מ-1996 ועד היום כמה בסך-הכול אקדמאים יש לנו, עדיין זה טיפה בים, זה פחות מ-3,000, לכן אסור להפסיק עם הוראת השעה הזאת.
אמנון כהן: הוא לא מפסיק.
עודד פורר: לא אמרתי שאני מפסיק.
פנינה תמנו: אבל כל שנה באים באיומים.
אמנון כהן: בשביל מה את פה?
אמנון כהן: שתהיה לך עבודה.
עודד פורר: חשוב לי לציין עוד דבר, שהוראת השעה הזאת מתייחסת גם לילידי הארץ שהוריהם עלו אחרי שנת 1980.
אמנון כהן: בני עולים.
עודד פורר: הם נולדו בארץ ומקבלים את המימון לתואר.
עודד פורר: זאת הבקשה שלי מהוועדה.
עודד פורר: יושב פה נציג של המועצה להשכלה גבוהה.
עודד פורר: לנו, כמשרד העלייה והקליטה, שמממן את התואר הזה, יש קושי לקבל נתונים מהמוסדות על הנשירה ולדעת באמת מי המשיך ומי נשר ולמה הוא נשר.
עודד פורר: זאת נקודת הכשל, כי לא כל מי שמתחיל שנה א' ממשיך לשנה ב', והנתונים האלה מאוד חסרים אצלנו.
עודד פורר: שיתוף פעולה מהמועצה להשכלה הגבוהה יכול להיטיב עם התקציב שהמדינה נותנת לעניין הזה, כדי שהוא ינוצל כראוי.
פנינה תמנו: אמנון, נעבור לנושאים יותר בעייתיים, אולי?
אמנון כהן: את לא נותנת, על כל דבר את רוצה לדבר, מה נעשה.
אמנון כהן: כל דבר צריך התייחסות ואנחנו מתקדמים לאט-לאט.
אמנון כהן: את רוצה להעלות משהו, אין בעיה.
אמנון כהן: איזה נושא את רוצה?
אמנון כהן: אני אעשה את זה קצר אחרי משרד הביטחון.
פנינה תמנו: חשוב לי להתעסק בדיני נפשות.
אמנון כהן: הכול פה דיני נפשות.
פנינה תמנו: יש דברים שהם דיני נפשות.
פנינה תמנו: כאשר משפחה של חייל מתקשרת אלי אחרי שהוא קפץ מקומה שלישית, בגלל שהוא יתום והוא ברח מצה"ל בגלל קשיים כלכליים, כשכל הנורות כבר הבהבו לפני זה וצה"ל לא עשה כלום, יש לי בעיה.
<חמדה מרק: יש צה"ל ויש הקרן להכוונת חיילים משוחררים.
<חמדה מרק: מה אתה רוצה?
אמנון כהן: כל אחד בתחומו ידבר.
אמנון כהן: יש לנו אינפורמציה, אני לא אפיץ אותה, שיש המון נשירה מהצבא.
אמנון כהן: כמו שגם אמר חבר הכנסת אוחיון, יש מוטיבציה גדולה מאוד להתגייס, אבל באיזה שלב של הגיוס וטירונות וקצת אחר-כך משהו שם קורה ויש נשירה לא טבעית.
אמנון כהן: יש נשירה בכלל צה"ל של אחוז מסוים ופה יש ממדים מדהימים ומפחידים.
אמנון כהן: מי שכבר נכנס לבית הסוהר בצבא, אני לא יודע איך הוא יצא משם, כי אין לו סיוע, לפעמים יש לו בעיות ת"ש, לפעמים בעיות כלכליות כמו שאמרו כאן, או בעיות שהוא בודד, יכול להיות שהמשפחה שלו נשארה שם.
אמנון כהן: יש מיליון בעיות.
אמנון כהן: לכן צריך חשיבה אחרת.
אמנון כהן: גם אמרנו שמי שיטפל באותה קהילה אלה צריכים להיות אנשים מהקהילה.
אמנון כהן: תהיה יחידת סמך מיוחדת שמכירה את המנטליות.
אמנון כהן: גם כששולחים משקית ת"ש לבית צריך שיהיה מישהו מהקהילה, לפעמים הם סגורים והם לא יודעים את השפה והם לא מבינים את המנטליות, לפעמים הם מפחדים להגיד את האמת.
אמנון כהן: פה צריך לעשות עבודת מטה חשובה ביותר.
אמנון כהן: מי יכול לתת לנו אינפורמציה בוועדה?
<שמואל גולן: דיברנו על זה בפעם הקודמת שהמערכת הצבאית הבינה שכל המערך סביב העניין הזה מצוי בפיקוד הזוטר.
<שמואל גולן: כל הבעיות האלה שנוצרו פה הן בפיקוד הזוטר.
<שמואל גולן: ולכן הקימו מנגנון שלם, כבר ב-2012, כדי להתחיל לטפל בכל הסוגיה הזאת.
<שמואל גולן: הנשירה נובעת מחוסר הבנה בפיקוד הזוטר, לא בפיקוד הבכיר.
אמנון כהן: יש לנו נתון שלפני שלוש שנים היו 400 קצינים בקהילה וירדנו ל-200 קצינים.
אמנון כהן: עם כל מה שאתה מספר, אז משהו לא עובד.
<הילה הלפרן: אני ראש מדור שילוב יוצאי אתיופיה בצה"ל.
אמנון כהן: חשבתי שמישהי אתיופית תענה.
אמנון כהן: תהיי בריאה.
אמנון כהן: אנחנו מכבדים אותך.
<הילה הלפרן: קודם כול, המדור וצה"ל עשו עבודה שהתחילה כבר ב-2011 לאור הנתונים שכבר הוצגו בוועדה הקודמת.
<הילה הלפרן: אני לא אחזור עליהם, אני אגיד שכל עבודת המטה שנעשתה עם כל הגופים בצה"ל שמטפלים ביוצאי אתיופיה הגיעה לתובנה, כמו משרדי ממשלה אחרים, שצריך לעסוק בזה בצורה מאוד-מאוד מעמיקה.
<הילה הלפרן: המדור הזה הוקם ומתעסק בכל שלבי השירות של החייל בצה"ל, מרגע שהוא מועמד לשירות בצה"ל, בהיותו בבית הספר התיכון, עד לרגע שהוא משתחרר מצה"ל, ובשיתוף פעולה עם גופים, כשהמרכזי בהם הוא הקרן להכוונת חיילים משוחררים, מתוך רצון לראות את ההמשכיות וההשפעה שלנו על ההשתלבות שלו בחברה הישראלית.
<הילה הלפרן: נתון אחד לגבי הקצינים.
<הילה הלפרן: אין 200 קצינים יוצאי אתיופיה בצה"ל, כיום יש 335 או 350.
פנינה תמנו: יש ירידה כמעט ב-50%, וזה אני שומעת מפגישה עם בכירים.
אמנון כהן: בתחילת הקצונה?
פנינה תמנו: יש ירידה של 50%.
<הילה הלפרן: אני אומרת שיש מגמת עלייה דווקא.
<הילה הלפרן: גם צה"ל הנחה מדיניות, אני לא רוצה להגיד מקלה, אבל בהקשר של יציאת חיילים יוצאי אתיופיה לקצונה.
<הילה הלפרן: המדיניות הזאת קיימת, לא באופן שבו ממיינים אותם, אלא באופן שבו נותנים להם הזדמנות, לא על-פי נתוני דפ"ר וקב"א כמו לשאר האוכלוסייה, כדי לשלב אותם טוב יותר.
<הילה הלפרן: לגבי עניין הנשירה וליקויי השירות, מה שאנחנו קוראים לו "נפקדים, כלואים ועריקים בצה"ל", כמו שעלה, ודיברנו על זה גם בישיבה הקודמת, יש כאן גם עניין של קושי בטיפול בפרט בחיילים, גם בהבנת התרבות בקרב המפקדים ויחס המפקדים, וזה משהו שאנחנו מטפלים בו בצורה - - -
אמנון כהן: האם אתם עושים הדרכות למפקדים?
<הילה הלפרן: כן, זה בדיוק מה שאני אומרת, אנחנו עושים את זה בצורה מאוד מעמיקה ורחבה לכל אוכלוסיות המפקדים, מרמת מפקד הכיתה הזוטר ועד רמת מפקדים בכירים ברמת רב-סרן, סא"ל, אל"מ.
אמנון כהן: שקלתם אולי שיהיה חונך, שלכל חייל יהיה חונך שידע לתקשר אתו וללוות אותו, אם הוא מתבייש לדבר עם מש"קית הת"ש או לא רוצה לגלות מה שיש לו בבית?
פנינה תמנו: הבנתי שהם מקבלים עלון שמדבר על הנושא, אבל אני רוצה שתפרטי איפה אתם עושים את זה.
פנינה תמנו: האם בקורס קצינים?
<הילה הלפרן: אני אחלק את זה לכמה נושאים.
<הילה הלפרן: בהקשר של הסברה למפקדים זה נעשה בכל הרמות, יש הדרכות גם בהכשרות יסוד וגם בהכשרות תוך כדי התפקיד והכנות סגלים בבסיסים.
<הילה הלפרן: היום לכל ב"ח בצה"ל יש מומחה תוכן שמבצע את הכנות הסגלים ומייעץ למפקדים.
<הילה הלפרן: זה פעם אחת ברמה הזאת.
<הילה הלפרן: פעם שנייה בקורסים שהחיילים עוברים, ובאמת בין 50% ל-60% מהחיילים שמתגייסים בשנה עוברים בקורסים בבסיס מחווה אלון - - -
פנינה תמנו: נפגשתי עם פורום קצינים יוצאי אתיופיה, מעולם לא השתמשו בהם לצורך הדרכות.
פנינה תמנו: מי מדריך, את?
פנינה תמנו: את מספרת להם על התרבות האתיופית?
<הילה הלפרן: סליחה?
פנינה תמנו: גם היתה לי פגישה עם פורום קצינים וגם דנו לפני שבוע בוועדת הקליטה והעלייה על נושא התאבדויות של חיילים בצה"ל, גם רן שוסטר אמר במפורש שמי שמעביר את ההדרכה הזאת זה בכלל לא יוצאי אתיופיה, כך שאני מנסה להבין.
<הילה הלפרן: יש מומחי תוכן שמעבירים, לרוב גורמים אזרחיים, שמעבירים את ההדרכות, חלקם יוצאי אתיופיה וחלקם לא יוצאי אתיופיה.
<הילה הלפרן: לגבי הקצינים, יש לנו דווקא שיתוף פעולה מהרבה קצינים שמשרתים בצה"ל וגם קצינים במילואים.
<הילה הלפרן: לנו יש צוות של 38 קצינים במילואים שמסייעים לנו.
פנינה תמנו: הם הגיעו בשבוע שעבר ואמרו שאף אחד מהם לא זומן לשום הדרכה כזאת, זה מה שאני מנסה להסביר.
פנינה תמנו: תבדקי את הנושא.
פנינה תמנו: כדאי שתעשו שיעורי בית מי מעביר את ההנחיות האלה.
פנינה תמנו: אני לא חושבת שמי שלא יוצא אתיופיה יכול ללמד על התרבות שלנו ועל ההווי ועל כל התהליך הפסיכולוגי.
אמנון כהן: תזמינו את פנינה להדרכה.
פנינה תמנו: אל תוסיף לי עבודה.
אמנון כהן: יש לך מה לתת.
פנינה תמנו: בשמחה.
פנינה תמנו: אם אני יכולה לעזור, תמיד בשמחה.
אמנון כהן: גם אני אצטרף ללוות אותך.
פנינה תמנו: אמנון, בנושא צה"ל, אתה יודע איפה זה מתחיל?
פנינה תמנו: כששמים אותם באוטובוסים נפרדים בבקו"ם.
פנינה תמנו: אני אספר לכם משהו שיזעזע אתכם, נכון שהמחשבה היתה טובה, אבל כאשר בא חייל - - -
<הילה הלפרן: - - -
פנינה תמנו: למה את מסתכלת עלי כך?
<הילה הלפרן: אני לא רוצה להגיב.
פנינה תמנו: גברתי, עם כל הכבוד, ועם האנחה הזאת, אנחנו שמים את הדברים על השולחן, כי זו השליחות הציבורית שלנו.
אמנון כהן: אל מי דיברת עכשיו?
פנינה תמנו: לגברת.
אמנון כהן: פנינה, אנחנו מכבדים כל מי שנמצא פה, ואני מעריך כל מי שהגיע על האכפתיות ועל החשיבות שהוא רואה בנושא.
אמנון כהן: אנחנו לומדים את הנושא, אנחנו רוצים להקל, אנחנו רוצים לשפר ולשלב כמה שיותר טוב בכל התחומים.
אמנון כהן: אתם עוסקים במלאכת קודש, יישר כוח לכם.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להשתפר בכל דבר ועניין.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לדבר בסגנון יפה, כי אנחנו רוצים ביקורת בונה, אנחנו לא מחפשים פה אשמים.
אמנון כהן: גם אני אשם, כולנו אשמים, אבל אנחנו צריכים למצוא פתרון כרגע לצאת לדרך חדשה, ואודי פראוור שומע כל מילה.
אמנון כהן: להעיר?
אמנון כהן: אתה תדבר עכשיו, אני תיכף אתן לך.
<אהוד פראוור: אני רוצה לומר משהו.
אמנון כהן: אני עוד באמצע דיבור.
<אהוד פראוור: קודם כול, אני מציע שחלוקת העבודה בממשלה תהיה של הממשלה.
<אהוד פראוור: אני גם מציע - - -
אמנון כהן: אתם נכשלתם.
אמנון כהן: נכשלתם בממשלה חמש שנים, תוכנית החומש לא יצאה לדרך, אז אל תגיד לי "ממשלה" עכשיו.
<אהוד פראוור: אם הכנסת רוצה להיות רשות מבצעת - -
אמנון כהן: אנחנו יכולים לעזור לכם.
<אהוד פראוור: - - אני חושב שאין לה הכלים.
<אהוד פראוור: זה יכול להיות רעיון מעניין לעשות את הניסוי.
<אהוד פראוור: הנושא הזה קצת יותר מדי חשוב בשביל לעשות את הניסוי פה.
<אהוד פראוור: אני אומר ברצינות, אני חושב שהממשלה היום נמצאת במקום אחר, כמעט בכל ההיבטים.
אמנון כהן: פנינה לא מרגישה את זה.
אמנון כהן: היא אומרת שצריך להחליף את הממשלה הזאת, היא לא מטפלת בדברים האלה...
פנינה תמנו: אתה מחכה לי, אני מבינה.
פנינה תמנו: הוא בונה פה מהלכים.
<אהוד פראוור: מדובר פה ברגשות, אבל המפנה שמתחולל היום במשרד הקליטה, שלא ניתן לו ביטוי כרגע, איך מתייחסים לנושא, לא נאמר.
<אהוד פראוור: 80% ממה שנאמר פה נמצא בהיערכות אחרת שאנחנו רואים לנגד העיניים, ואולי כדאי לתת לה פתח.
<אהוד פראוור: צריך יהיה להתייחס בכבוד אחר לשאלה איך הממשלה רוצה לחלק את העבודה בתוך עצמה.
<אהוד פראוור: יש לנו תפיסה איך לחלק.
<אהוד פראוור: הדמות המרכזית, לא כי אני מתחמק, כי זה המודל שאנחנו בונים, הוא כרגע משרד הקליטה, לא יצאנו מהתמונה.
<אהוד פראוור: אני מציע שמשרד הקליטה יקבל את הבמה, כי שם העלילה כרגע.
אמנון כהן: יש לנו בעיות גם במשרד הביטחון, לא רק שם.
אמנון כהן: רצית להשלים משהו?
פנינה תמנו: רציתי להשלים את עניין האוטובוסים.
פנינה תמנו: היה רצון לעזור, אולי לחזק ולהפנות למקומות נכונים מבחינת תפקידים בצה"ל והגיעו למסקנה שצריך את קורס אמיר, רק שביום הראשון שמגיע חייל אתיופי לצה"ל, מעלים אותו על אוטובוס נפרד וזה מזעזע בעיני, כי לא כל דבר משרת את המטרה.
אמנון כהן: אולי הם נוסעים לטירונות באזור מסוים.
פנינה תמנו: זה לא צחוק.
פנינה תמנו: אם מחר יבואו ויגידו לי: פנינה, בסוף השנה תקבלי את כל התלמידים האתיופים עם ממוצע 100, אבל כולם לומדים בכיתות נפרדות, אני אגיד, "לא תודה", ואותו דבר גם צריך להגיד על זה.
פנינה תמנו: אני לא צריכה שיעלו אותם על אוטובוסים נפרדים וייקחו אותם ביום המרגש של חייהם בתחושה שהם שונים.
פנינה תמנו: יש פה מסר כפול, אדוני היושב-ראש, לכולם, גם לחברה הישראלית, גם לחבר'ה שהם לא אתיופים שעולים על אוטובוס נפרד ורואים שהאתיופים עולים על אוטובוס אחר, וגם לאתיופים, שגם אם הם יקבלו את החיזוקים הנדרשים, בתת-מודע אנחנו אומרים להם: אתם שונים, אתם טעוני טיפוח, וזה לא עובד כך, צריך למצוא עוד דברים יותר יצירתיים.
<הילה הלפרן: ברשותך, חברת הכנסת, אני רוצה להתייחס, זה נכון שבעולם מתוקן ובעוד כמה שנים לא היינו רוצים לראות את קורס אמיר.
פנינה תמנו: אני לא רוצה לראות את זה כבר עכשיו, גברתי.
אמנון כהן: בואו נתקדם, חבר'ה, יש לי עוד דברים לטפל בהם.
<הילה הלפרן: תמונת המצב והמציאות הקיימת היום היא, שחיילים, לא כולם, זה נכון שלא כולם וטוב שלא כולם, חיילים יוצאי אתיופיה שמגיעים לשירות הצבאי בתהליכי הגיוס שלהם בצו הראשון ובלשכות הגיוס לא שיתפו פעולה, וכתוצאה מכך הם הגיעו לתפקידים שלא משקפים את היכולות שלהם.
<הילה הלפרן: קורס אמיר נותן להם במה מצוינת להזדמנות שנייה ומתקנת למה שקרה להם כשהם היו מלש"בים בבתי הספר.
<הילה הלפרן: קורס אמיר בא בשיתוף עם מכון פוירשטיין – לא אמרתי קודם, אבל כל התוכניות בצה"ל היא יחד עם תוכנית החומש ומשרד הקליטה – שמאבחן אותם על-פי היכולות שלהם, ואנחנו נותנים להם תפקידים בצה"ל כדי שהם יגיעו למקומות האיכותיים, שהם יצאו לקצונה.
פנינה תמנו: גברת, תפסיקו לאבחן אותנו, תודה רבה.
פנינה תמנו: אני אומר לך: לא יהיה.
פנינה תמנו: התוכנית הזאת לא תמשיך במתכונת הנוכחית.
פנינה תמנו: אף אחד לא יעלה אותם על אוטובוסים נפרדים.
פנינה תמנו: אתם תעשו את זה לפני שהם מתגייסים, ביום שהם מתגייסים הם יהיו כמו כולם.
אמנון כהן: רשמנו.
אמנון כהן: לגבי נשירה, האם יש לכם מדדים שאתם בוחנים?
אמנון כהן: האם יש לכם תוכנית מסודרת למה צה"ל רוצה להגיע ביום שחייל פורש?
אמנון כהן: איך הוא משתלב בחברה?
אמנון כהן: השילוב החשוב ביותר – גם אמרתי את זה – לעולה או לקהילה זה בצבא.
אמנון כהן: הוא פוגש שם פסיפס של כל החברה, הוא פוגש שם את כל המינים ואת כל העדות ולומדים אחד מהשני, לומדים אחד על השני, ולמעשה השילוב שלו בחברה מתחיל שם.
אמנון כהן: האם אתם עושים גם מבחינה חינוכית, מבחינה הדרכתית, גם לכלל החיילים הרצאות כדי שכל אחד ילמד על השני.
אמנון כהן: איזה פעילויות אתם עושים בנושאים האלה?
אמנון כהן: כמו שאמרתי צריך גם חונך לכל אחד מהם שיהיה לו חבר כזה שיגן עליו מתי שצריך או יעמוד מולו כשהוא חושב שהמפקד לא בצדק עשה לו איזה דבר, כי הוא לא הבין אותו, לא שהוא רצה לעשות משהו.
אמנון כהן: אלה דברים חשובים.
אמנון כהן: אנחנו רואים שאנחנו נכשלים בזה, כי הוא נושר.
אמנון כהן: הוא צריך להיות חזק מספיק בחברה.
אמנון כהן: החברה שלנו מאוד דורסנית, לא בכוונה.
אמנון כהן: אנחנו חוצפנים, ככה אנחנו.
אמנון כהן: הם ביישנים יותר, הם לא מכירים, מסתגרים בתוכם, ואם אין עוד מישהו מהקהילה שלו החייל מרגיש בודד, עוף מוזר.
אמנון כהן: אלה דברים שצריך לטפל בהם בראיית מקרו.
<הילה הלפרן: קודם כול, לגבי נושא הליווי והמנטורים, קצינים חונכים וגורמים נוספים שחונכים ומלווים את החיילים – יש אוכלוסייה של קצינים ברמת סרן, רב-סרן ומעלה וקצינים בכירים שמלווים, חלק מאוד גדול מהם יוצאי אתיופיה, הם מלווים וחונכים את החיילים.
<הילה הלפרן: כמובן, הכול בהתנדבות וברצון משותף של שני הצדדים, גם של החייל שמבקש את הליווי ונענה לו וגם לקצין שרוצה לעשות את זה.
<הילה הלפרן: בהקשר הזה אנחנו רק גדלים במספר המנטורים והרעיון הוא, יחד עם היחידה להכוונת חיילים משוחררים, גם לתת לזה איזה המשך לאזרחות, כדי שיהיה סיוע גם בהשמה וגם בהשתלבות בחברה הישראלית.
<הילה הלפרן: לגבי כל נושא הנשירה – גם כאן עשינו עבודה.
<הילה הלפרן: אני מסכימה עם מה שאמרת, בתחילת השירות אנחנו רואים שככל שהחייל יהיה בתפקיד שמתאים לו ומשקף את היכולות שלו, כך שביעות הרצון שלו מהשירות בצה"ל תהיה גבוהה יותר, וסביר להניח שתהיה נשירה קטנה יותר.
<הילה הלפרן: זה פעם אחת.
<הילה הלפרן: פעם שנייה זה נושא הטיפול וההבנה של המפקדים, גם כאן – דיברתי על כך קודם – יש הדרכות והסברות.
<הילה הלפרן: דבר נוסף זה נושא הטיפול בפרט – גם כאן, היום יש מדיניות בצה"ל שכל טיפול הפרט בחיילים יוצאי אתיופיה נעשה לפני הגיוס.
<הילה הלפרן: אגב, לא רק באוכלוסיית יוצאי אתיופיה, יש עוד מספר אוכלוסיות למיקוד שסימנו בצה"ל וכל האוכלוסיות האלה מסיימות את התהליך לפני הגיוס.
<הילה הלפרן: המענה קיים.
<הילה הלפרן: החיילים, המלש"בים רק צריכים לקחת את זה בשתי הידיים וליישם אותו.
<הילה הלפרן: הרבה פעמים אנחנו נתקלים לצערי בחוסר - -
אמנון כהן: צריך אכיפה לבחון ולבדוק שזה מתקיים.
<הילה הלפרן: - - שיתוף פעולה.
<הילה הלפרן: אנחנו עושים פעילות יזומה בהקשר הזה יחד עם תוכנית "זינוק בעלייה", יחד עם משרד החינוך, יחד עם "אחרי" ועם גורמים נוספים שפועלים בקהילה.
אמנון כהן: השם הזה טוב – "זינוק בעלייה".
<הילה הלפרן: דווקא אני מרגישה לפחות ויוכלו להגיד אחרים, שאנחנו כן לומדים יותר ונעזרים יותר בגורמים ובסוכני השינוי שנמצאים בקהילה, כי להם יש הרבה יותר - - -
אמנון כהן: האם מש"קיות ת"ש שהולכות לביקורי בית הן מהקהילה?
<הילה הלפרן: לא כולן.
אמנון כהן: יש פה מנטליות שצריך ללמוד.
אמנון כהן: הם באים הביתה והם פוחדים מהממסד.
אמנון כהן: יש עולים, במיוחד ממשטרים קומוניסטיים, שיש להם פחד מהממסד.
אמנון כהן: הם פוחדים להגיד מילה, הם פוחדים שאולי עוקבים אחרים.
אמנון כהן: לכן בקהילות האלה יש אפיון אחר לגמרי.
<דורית בר חי: הרכזים יוצאי אתיופיה.
פנינה תמנו: המוקדנים הם יוצאי אתיופיה.
<דורית בר חי: לא.
<דורית בר חי: אני הממונה על המכינות הקדם-צבאיות.
אמנון כהן: שמעתי שההצלחה משהו-משהו, ממש זינוק בעלייה.
<דורית בר חי: "זינוק בעלייה" זו אחת התוכניות.
<דורית בר חי: אני רוצה להתייחס לשני דברים: א', ההכנה לשירות הצבאי היא בחשיבות עליונה ואנחנו עושים אותה באמצעות "זינוק בעלייה" של כל הרכזים יוצאי אתיופיה.
<דורית בר חי: חבר'ה נהדרים אחד-אחד פרוסים - - -
אמנון כהן: הבנתי, אבל כשנכנסים לשם, יש בעיות ת"ש.
אמנון כהן: פה נופל דבר, כי אין לו מה לתת לאחים שלו לאכול, אולי אבא לא מרגיש טוב, אמא לבד, והוא מבולבל.
אמנון כהן: הוא רוצה לשרת בצבא, יש לו מוטיבציה, אבל הוא מסתכל על האחים שלו והוא הולך אולי לעבוד בלילה, למלצר או באבטחה.
<דורית בר חי: זה בדיוק העניין.
<דורית בר חי: המענה שאנחנו נותנים באמצעות התוכניות השונות הוא מענה בשתי רמות.
<דורית בר חי: ברמה אחת זה מענה של ליווי פרטני - -
אמנון כהן: עד הצבא.
<דורית בר חי: - - בשיתוף עם הצבא.
<דורית בר חי: גם בצבא אנחנו עובדים בשיתוף משרד השיכון וצה"ל עד אחרי השחרור.
<דורית בר חי: הליווי הוא גם בשירות הצבאי.
<דורית בר חי: הנושא של קורס אמיר, למשל, עלה כבר אצל המנכ"ל שושני להקדים אותו לגילאי י"א לחופשה.
<דורית בר חי: עשינו בדיקה והסתבר שהחבר'ה הצעירים בגיל התיכון לא מספיק רציניים לשבת במעין בקורס צבאי שנותן פקודות.
<דורית בר חי: בקורס הם יושבים מהבוקר עד הלילה ולומדים וההישגים משמעותיים.
<דורית בר חי: הניסיון שהיה נכשל בשלבים המקודמים יותר, כי הם היו תיכוניסטים.
<דורית בר חי: זה נושא שכבר נבדק.
אמנון כהן: דורית, חשוב לי בכל החוליות שאנחנו מלווים שלא יהיה מצב שהוא נופל, שהוא נשאר לבד.
אמנון כהן: אתם עושים פעילות מבורכת וטובה, נותנים להם את העוגן, את הביטחון, את ההשכלה, את הידע.
אמנון כהן: זה המשמעות של קדם-צבא, להכין אותו למקום, כמו מכינה אקדמית לאקדמיה.
אמנון כהן: חשוב לי לדעת אם החוליה הזאת ממשיכה ללוות אותו גם בצבא, כשיש בעיות כלכליות, ואתם כבר נחשפים לזה כשאתם בוחנים אותו שם.
אמנון כהן: אולי טרם גיוסו כבר צריך לבחון את הדברים האלה בבית, כדי שהראש שלו יהיה נקי לשרת את המדינה, שלא יהיו לו בעיות אחרות שימנעו ממנו לעשות את זה.
אמנון כהן: דבר שני, לפעמים עדיין קיימת בעיית השפה, לא מבינים אחד את השני.
פנינה תמנו: אדוני היושב-ראש, עלית על הנקודה, אמרת את זה קודם.
פנינה תמנו: בסוף אם לא ישתמשו כחונכים, כמנטורים, בקצינים האתיופיים, זה לא יעזור.
אמנון כהן: הם יגיעו לזה.
<דורית בר חי: הכול בתוך תהליך.
<דורית בר חי: אני חושבת כמוך, הקצינים וגם הגידול של מספר הקצינים קריטי כאן.
<דורית בר חי: אני יכולה להגיד שהגעה לאוכלוסייה זה אפילו באמצעות מודל שבוע גדנ"ע להורים.
<דורית בר חי: "זינוק בעלייה" עשו את זה, זה היה בשדה בוקר.
<דורית בר חי: אנחנו מנסים להגיע לאוכלוסייה דרך האוכלוסייה, דרך ההורים, ערבי הורים, רכזים יוצאי אתיופיה.
<דורית בר חי: אני חושבת שזה באמת הכיוון הנכון.
<דוד יאסו: עשו שניים.
פנינה תמנו: זו תוכנית נפלאה, אין ספק.
<יפעת סלע: רק צריך לזכור שהעניין הזה, כפי שאמרתי בהתחלה, עדיין מדברים עליו, הוא לא יצא לפועל, וצריך להחליט שהוא יצא לפועל.
עודד פורר: רק צריך לציין שהפעילות נעשית באמצעות המוקדים של משרד העלייה והקליטה.
אמנון כהן: אתם המנווטים, אתם מתכללים.
<דורית בר חי: זה לא נעשה דרך המוקדים.
<דוד יאסו: דורית, אני מאוד מצטער, לא רציתי להתפרץ, כל מה שנעשה, גם בנוגע להורים, אך ורק על-ידי עובדים ממשרד הקליטה.
אמנון כהן: לא מתפרצים אצלי.
<הילה הלפרן: משפט אחרון, ברשותך.
<הילה הלפרן: אני מחזקת את מה שאמר דוד יאסו.
אמנון כהן: לא שמעתי מה הוא אמר, מצדי הוא לא אמר כלום.
<הילה הלפרן: לשאלתך לגבי מש"קיות הת"ש, זה נכון שלא כולם יוצאות אתיופיה.
<הילה הלפרן: במקומות שבהם אנחנו לא מצליחים, אנחנו יודעים להיעזר במי שנמצא בשטח.
<הילה הלפרן: דיברתי על הגופים כשהפרעת לי קודם - -
פנינה תמנו: לא צריכות להיות כולן אתיופיות.
<הילה הלפרן: - - ובנוסף, כמובן במוקדי הקליטה, התחילו בשיתוף פעולה מאוד-מאוד אינטנסיבי בהקשר הזה, כבר לפני יותר משנה.
אמנון כהן: משרד הביטחון, תשלימו לי את התמונה.
אמנון כהן: מה ההסתכלות שלכם?
אמנון כהן: מה היעדים?
אמנון כהן: איך אתם מציעים לצה"ל להתמודד?
<חמדה מרק: קודם כול, אני שנה וחצי בתפקיד, ואני יכולה לומר שממש בשבועות הראשונים שנכנסתי לתפקיד הרגשתי שפה יש איזה תחום שצריך להיכנס אליו במלוא העוצמה ולשלב ידיים עם כמה שיותר אנשים.
<חמדה מרק: קודם כול, אני מברכת על הישיבה ועל המעקב שלך, זה ממש נראה לי משהו שיעשה את העבודה.
<חמדה מרק: אצלי זה יצר משהו, כבר יש לי כמה שמות שרשמתי שאני חייבת להיות אתם בקשר, כי אתה לא מכיר את כולם ואי-אפשר לנצח את כולם, כי הם רבים.
<חמדה מרק: אני רק מסתכלת מסביב לשולחן ואני אומרת כמה יוצאי בני הקהילה האתיופית יושבים מסביב לשולחן, זה אומר שמדינת ישראל עוד לא הצליחה לעשות את מה שהיא רוצה לעשות.
<חמדה מרק: כשבנושא כזה ישבו מחציתם בני העדה האתיופית, אני אבין - - -
אמנון כהן: אני לא רוצה שישבו, אני רוצה לפתור את הבעיות.
אמנון כהן: אני לא רוצה שישבו יותר בוועדת הביקורת.
<חמדה מרק: הם יבואו לספר את מה שפנינה כבר עשתה.
אמנון כהן: תעדכני אותנו לגבי משרד הביטחון.
<חמדה מרק: ראיתי את הקטע הזה שצריך לעשות חיבור בין צה"ל ומשרד הביטחון.
<חמדה מרק: מה זה צה"ל ומשרד הביטחון?
<חמדה מרק: החלק האזרחי שלנו.
<חמדה מרק: הקרן לקליטת חיילים משוחררים והיחידה להכוונת חיילים משוחררים, שפרוסה ארצית – איך אנחנו אוספים אותם אלינו ונותנים להם את כל הזכויות שלהם ומנגישים להם את המידע.
<חמדה מרק: קודם כול, ישבתי עם ראש אכ"א ואמרתי: נעשה פרויקט משותף, שיהיה פרויקט של מנטורים, גם אני חשבתי שהם צריכים להיות בני הקהילה, חלקם הגדול לפחות בני הקהילה, כי הם מדברים את השפה, והכי נוח לדבר אחד בשפה של השני.
<חמדה מרק: כרגע יש פעילות משותפת, כאשר צה"ל עשה את מה שהוא עשה, ואנחנו צריכים להמשיך את זה.
<חמדה מרק: הכוונה להמשיך את זה, ופעלתי מול הג'וינט, הם דיברו על סכום של 15 מיליון שקל שכאן המקום להזכיר אותו.
<חמדה מרק: תקצבו נושא לטיפול בקהילה האתיופית.
<חמדה מרק: נכון לעכשיו, כבר שנה, עד לרגע זה, שקל אחד לא התקבל בסיפור הזה.
אמנון כהן: עשיתם עבודת מטה - - -
<חמדה מרק: זה לא כסף שלי, זה כסף שהמדינה נתנה לג'וינט, 4 מיליון שקל - - -
אמנון כהן: למה לג'וינט?
אמנון כהן: למה לא לכם ישירות?
פנינה תמנו: הם היו צריכים לעשות שם מצ'ינג ולא נתנו את הכסף?
<חמדה מרק: לא נתנו את הכסף.
<חמדה מרק: הדבר הזה עוד לא יצא לפועל.
אמנון כהן: מה אומר הפרויקט?
<חמדה מרק: מה שאומר הג'וינט ומה שביקשתי ממנו, לי אין תקציב למנטורים, ומנטורים זה הדבר החשוב, כי זו החוליה המחברת אותם עם המידע.
אמנון כהן: הג'וינט לא פה, נכון?
<חמדה מרק: חבל, הם נבחרו על-ידי הממשלה.
אמנון כהן: בפעם שעברה הם היו.
<חמדה מרק: הם עוסקים מול משרד הכלכלה בעניין הזה.
פנינה תמנו: אפשר לפשט משהו?
<חמדה מרק: חברת הכנסת, אני כל כך מבינה אותך ואני רוצה להגיד לך שיש לך בת ברית בעניין הזה לאורך כל הדרך.
<חמדה מרק: מה אנחנו יכולים לעשות?
<חמדה מרק: איך שהם יוצאים מהצבא, אותה קבוצה - - -
אמנון כהן: אני עדיין בצבא.
<חמדה מרק: חצי שנה לפני השחרור, על-פי החוק אני כבר יכולה להתחבר אליהם, וזה מה שאנחנו מתכוונים לעשות עם אותה קבוצה, נגיד יוציאו 200, 400, 1,000, להעמיד מולם את אותו הכוח שיקבל אותם, שיעביר את האבוקה ואת הטיפול.
<חמדה מרק: קודם כול, בקטע הזה ינגישו את המידע.
<חמדה מרק: אני חושבת שלא בהכרח הם יודעים מה הזכויות שלהם.
אמנון כהן: אודי, מה קורה עם הג'וינט?
אמנון כהן: לא להפריע לי עכשיו.
אמנון כהן: אני צריך לגמור את הדברים כדי להתקדם הלאה.
אמנון כהן: מה קורה עם המנטורים, עם ה-15 מיליון מהג'וינט שזרקו פה?
<חמדה מרק: זה לא רק למנטורים, זה לעוד כל מיני דברים.
אמנון כהן: אתה ממשרד ראש הממשלה.
<אהוד פראוור: אני לא מכיר.
<אהוד פראוור: זה לא חלק מהחומש, אני לא יודע.
<חגי פורגס: אני נציג משרד הכלכלה.
אמנון כהן: אני אתן לך, אנחנו כרגע בג'וינט.
<חגי פורגס: אני עובד בשיתוף עם הג'וינט.
<חגי פורגס: השאלה אם את מדברת על מרכזי ההכוון.
<חמדה מרק: זה מתחבר למרכזי ההכוון.
אמנון כהן: אתה תוקע את הכסף.
<חגי פורגס: הכסף קיים, שריינו אותו.
<חמדה מרק: הוא לא בפעולה.
<חגי פורגס: יש החלטת ממשלה של הקמת מרכזי הכוון בעלות של 15 מיליון שקלים.
פנינה תמנו: עבור בני הקהילה?
אמנון כהן: חבר'ה, אני רוצה ללמוד את הנושא.
<חגי פורגס: אני אחראי על האוכלוסיות המיוחדות במשרד, ביניהן יוצאי אתיופיה.
אמנון כהן: איפה זה תקוע כרגע?
<חגי פורגס: זה לא תקוע.
<חגי פורגס: התוכנית מתקדמת, יש צוות בין-משרדי שדן - - -
אמנון כהן: אם פראוור לא יודע, זה לא קיים.
<חגי פורגס: הוא יודע.
<חגי פורגס: יש נציג של משרד ראש הממשלה.
אמנון כהן: אודי, אמרת שאתה לא מכיר.
<חגי פורגס: לא אודי, אורי.
<חגי פורגס: יש נציג.
אמנון כהן: אודי אתה מרכז, אתה צריך לדעת.
<חגי פורגס: לא, אני מרכז את התוכנית הזאת.
אמנון כהן: במשרד ראש הממשלה יש מישהו שמחבר את כל משרדי הממשלה, אם לא, אני לא אצא ראש.
אמנון כהן: בגלל זה אני רוצה את אודי לידי כל הזמן.
אמנון כהן: אודי, איך אתה לא יודע על דבר חשוב כזה?
אמנון כהן: האם זה מתקיים?
פנינה תמנו: היא אומרת לך שלא.
אמנון כהן: חבר'ה, תנו לי לנהל את הדיון.
אמנון כהן: אתם רוצים, אני סוגר את הדיון.
אמנון כהן: תני לי לטפל בזה במקצועיות.
פנינה תמנו: אתה כל הזמן מאיים עלינו שתסגור את הדיון.
פנינה תמנו: אמנון, אני חברת הכנסת היחידה שיושבת פה, מכבדת אותך.
אמנון כהן: את מפריעה לי בדיון.
אמנון כהן: תני לי ללמוד את הנושא.
אמנון כהן: כל פעם צץ פה משהו חדש שאף אחד לא יודע עליו.
פנינה תמנו: כולנו רוצים ללמוד, אבל יש פה דברים שנאמרים שהם לא נכונים.
אמנון כהן: תוודא שהיא מדברת על אותו דבר.
<חגי פורגס: האם היא מהקרן להכוונת חיילים משוחררים?
<חמדה מרק: אני מסמסת למיכל צוק לשאול אותה איפה הכסף.
<חגי פורגס: אני הנציג של מיכל צוק.
אמנון כהן: טוב שיש ועדה לביקורת, שאתם נפגשים סוף-סוף.
אמנון כהן: קפה עלי.
<חגי פורגס: התוכנית הזאת כרגע מתקדמת לקראת הישורת התפעולית שלה.
<חגי פורגס: עד עכשיו גובשה התוכנית, היתה ועדת היגוי בין-משרדית שקמה מכוח החלטת הממשלה, שאני והג'וינט - - -
אמנון כהן: ממי מורכבת ועדת ההיגוי?
אמנון כהן: מי יושב בוועדת ההיגוי?
<חגי פורגס: משרד הקליטה כמובן.
אמנון כהן: מי יושב מטעם משרד הקליטה?
<חגי פורגס: הנציגה הרשמית, קלאודיה כץ.
<קריאה: היא לא בארץ.
אמנון כהן: אריה, אתה מכיר את הפרויקט הזה?