GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: אין חומרים שיכולים לטפל בזה?
אמנון כהן: חומרים כימיים כאלה?
<יהושע שקדי: כן, אבל מי רוצה כל-כך הרבה חומרים כימיים?
<יהושע שקדי: וגם זה יקר.
<יהושע שקדי: אבל הפיתרון האחר הוא להפעיל רעייה, על-ידי עדרים, שיתחזקו את קווי החיץ סביב סביב.
<יהושע שקדי: פה, עדיין, עוד פעם, רומא לא הוקמה ביום אחד, יש פה מהלך גדול ופה צריך עוד פעם את שיתוף הפעולה של משרד החקלאות, שלדעתי לא נמצא פה היום, בהקמה של מערך רעייה להחזיר - - -
אמנון כהן: לא צריכים אותם פה.
אמנון כהן: אתם יכולים לעשות פגישות עבודה גם במקום אחר.
<יהושע שקדי: יש, קיימות.
אמנון כהן: אם צריך – נביא אותם.
<יהושע שקדי: הפגישות קיימות, זה מתבצע.
אמנון כהן: אם יש קושי, תיידע אותנו.
<יהושע שקדי: יש קושי, משום שלהקים היום עדרים במדינת ישראל זה לא פשוט.
<יהושע שקדי: גם הרעייה של עיזים וכבשים זה מקצוע שהולך ונעלם מן העולם, למרות שזה היה מקצוע מהפופולאריים ביותר בקרב אבותינו.
<יהושע שקדי: הדבר האחרון, זה מה יקרה בעוד ארבע שנים.
<יהושע שקדי: התקציב שניתן כרגע ניתן לארבע שנים, אנחנו חייבים כבר להיערך.
אמנון כהן: בוא נעבור.
<יהושע שקדי: אני חייב להסתכל קדימה.
<יהושע שקדי: אני לא נבחר ציבור לארבע שנים.
אמנון כהן: שיהיה לנו את זה לחמש שנים, לא לארבע, חמש שנים ותמשיכו.
<יהושע שקדי: שנה אחת כבר עברה.
<יהושע שקדי: בעוד ארבע שנים.
אמנון כהן: אנחנו ביחד, ויש פה מדינה שצריכה בסוף להמשיך לטפל.
<יהושע שקדי: סליחה, עוד דבר חשוב מאוד, ענייני מים.
<יהושע שקדי: כתוב שצריך מים סביב כל קווי החיץ, אין לנו.
<יהושע שקדי: יש פה בעיה להשיג מים, המים האלה יקרים מאוד, ההקמה שלהם לא פשוטה.
<יהושע שקדי: המערכת הזאת דורשת התייחסות.
אמנון כהן: מול מי זה מטופל?
<שחר איילון: רשות המים.
אמנון כהן: הקמה, קודם כל, תשתית.
<שחר איילון: יש היום איגודי מים.
<שחר איילון: איגודי מים אחראים על התשתיות.
<יהושע שקדי: סיימתי, תודה רבה.
אמנון כהן: עוד משפחה, בבקשה, גברת.
אמנון כהן: זאב, בסוף כולם ידברו, אתה רואה?
אמנון כהן: אבל תן לנו לנהל את הדיון.
אמנון כהן: נשמע גם תשובות.
<סימה יפרח: אני אימא של איילה.
<סימה יפרח: אני לא יודעת עד כמה אתם יודעים, איילה היא האחרונה שדיברה.
<סימה יפרח: איילה כבר בשעה שלוש ו- 17 דקות, דיברה אתי בטלפון ואמרה לי – השריפה מאוד קשה ולמרות הכל, העלו אותם עם האוטובוס למעלה.
<סימה יפרח: בשעה 3:37, איילה התקשרה למשטרה לבקש עזרה.
<סימה יפרח: היא אמרה למשטרה, וזה הגיע אלי רק אחרי השבעה, הגיעו אלי מהמשטרה שאני אזהה את קולה, ואז היא אומרת למשטרה – אנחנו כבולים באש, תבואו להציל אותנו.
<סימה יפרח: ואף אחד לא בא.
<סימה יפרח: לא הביאו להם כוחות, לא הביאו להם כלום.
<סימה יפרח: עשר דקות אחרי זה, אף אחד כבר לא היה בחיים.
<סימה יפרח: יש פה מחדל, לא נעשתה חקירה.
<סימה יפרח: לדעתי, על אסון האוטובוס נעשתה ועדת ביקורת בהחלט רק בעקבות אסון האוטובוס ו- 44 שנהרגו.
<סימה יפרח: אבל לא נעשתה ביקורת על האסון, על המחדלים, על זה שנתנו להם להיכנס למעלה ועל זה שהם איבדו את חייהם לחינם, ולא באו להציל אותם, כשהיו שם באזור.
<זאב אבן חן: וגם על זה ששבע הבנות שהיו באוטובוס, בשעה אחת, כשהאוטובוס יצא מבית-הספר לקצינים, ב- 12 וחצי, כל העצורות פונו.
<זאב אבן חן: ושבע הבנות שנספו, ביניהם איילה ואושרת והבת שלי, טופז, אשתו של עמית שיושב פה, בן-אדם שהתאלמן בגיל 28, הם נסעו, איך אומרים?
<זאב אבן חן: הם התבזבזו, כי הן נשלחו בשביל לפנות עצורות.
<זאב אבן חן: אסור לגבר לנגוע באישה.
<זאב אבן חן: אסור לאישה לנגוע בגבר.
<זאב אבן חן: ואף אחד לא נתן את הדעת על זה שיושבות בחורות שנוסעות לטיול שנתי שם, בתוך האש, ומילאו פקודה מהמדינה?
<זאב אבן חן: מה, את זה לא בודקים?
<זאב אבן חן: המבקר לא בדק את זה.
אמנון כהן: את סיימת, גברת?
<זאב אבן חן: ועוד דבר אחד להגיד לך.
אמנון כהן: זאב, אתה עוד פעם מתחיל?
<זאב אבן חן: לא, אני - - -
אמנון כהן: אתה סיימת כבר, לא.
אמנון כהן: שנייה אחת, תן לגברת לסיים.
<קריאה: אנחנו מדברים מדם ליבנו, למה אתה סותם לנו את הפיות?
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע את הגברת.
אמנון כהן: תן לגברת לדבר.
<זאב אבן חן: רגע, היא מרשה לי.
<זאב אבן חן: ועוד להגיד לך דבר אחד, יש קצינה שצילמו, ראינו את זה, למה אתה עושה ככה?
<זאב אבן חן: תשמע משהו, תראה, אני אגיד לך, ותראה אם זה מתאים לך.
<זאב אבן חן: יש קצינה שצילמו, רוני סופר צילם אותה, אחת מהקצינות שהיו באוטובוס, בורחת מהאוטובוס עם שני חניכים.
<זאב אבן חן: אתה יודע שנציב שירות בתי הסוהר הקודם, חודש לפני שהוא עזב, הוא קידם אותה בדרגה?
<זאב אבן חן: אתה יודע שבצבא, קצין שעוזב חיילים שלו שנהרגו ונפצעו, אתה יודע מה עושים לו? שמים אותו במחבוש, מעמידים אותו למשפט, שולחים אותו לכלא.
<זאב אבן חן: איזה תרבות ארגונית?
<זאב אבן חן: למה נציב שירות בתי הסוהר הזה לא בא?
<זאב אבן חן: כדי שלא יצטרך להסביר את הדבר הזה.
<זאב אבן חן: ובגלל זה המפכ"ל לא בא, כדי שלא יצטרך להסביר למה הוא קידם את רוני עטיה.
<זאב אבן חן: אז מה, מה, מה - - -
אמנון כהן: המפכ"ל יבוא, המפכ"ל יבוא, תן לי לעבוד.
אמנון כהן: תן לי לעבוד, זאב.
<זאב אבן חן: למה כאילו מתייחסים אלינו כאל הטרדנים הלאומיים, כאילו מה, למה נותנים לנו רק לאסוף את הראיות ואף אחד לא בודק, למה?
<זאב אבן חן: ביקשתי מכם – תחליטו על ועדת חקירה ממלכתית, תבדקו את הדברים האלה.
<זאב אבן חן: אנחנו לא ציידי גולגלות.
<זאב אבן חן: אנחנו רוצים לדעת את האמת.
<זאב אבן חן: מה אנחנו שומעים את כל הסקירות האלה על רשות הטבע וכל הדברים האלה.
<זאב אבן חן: תדברו על 44 אנשים, מתייחסים אליהם כמו ג'וקים, זה לא ג'וקים.
<זאב אבן חן: מדינת ישראל שלחה 44 אנשים לעשות, ובצורה מאורגנת לא חוקרת שום דבר.
<זאב אבן חן: תשמע, אני אומר את זה ובשבילי זה קשה, אני יוצא נגד אנשים שהייתי המפקד שלהם, שהיינו חברים.
<זאב אבן חן: למה אומרים לנו כל הזמן תגמרו לדבר כבר, תגמרו לדבר.
<זאב אבן חן: בשביל מה הבאתם אותנו?
<זאב אבן חן: פעם אחת שישמעו אותנו.
<זאב אבן חן: לא נשמע את כל הדו"חות האלה כל פעם אני יושב פה כבר ועדה שלישית, אני שומע כל פעם את אותם דיבורים – עשינו, שמענו, רוממנו, אחד מודה – כל הכבוד למשטרת ישראל, וכל ממשלת ישראל בכלל לא דנה בזה.
<זאב אבן חן: אז מה כל הכבוד?
<זאב אבן חן: מה זה הדברים האלה?
<כרמל סלע: אני ראש המועצה האזורית חוף הכרמל ואירוע השריפה היה באזורנו, משתתף בצער המשפחות ומבין את כאבכם אבל מבקש מכל הפורום הזה, גם לדון בעצם גם בעתיד, לא רק בעבר, וגם בהווה.
<זאב אבן חן: בסדר, אל תסתכל עלי ככה, תכף תגיד לי גם כן שאתה משתתף בצערי ולא שופטים אדם בשעת צערו, לא צריך את הרחמים שלך.
<זאב אבן חן: אל תרחם עלי.
אמנון כהן: מספיק, זאב.
<כרמל סלע: אי-אפשר פה רק לדבר על העבר, עם כל הכבוד, ולהגיד שאזורי חיץ זה לא דבר חשוב.
<כרמל סלע: אי-אפשר לזלזל בדברים האלה.
<זאב אבן חן: אני לא מזלזל.
<כרמל סלע: אני רוצה להגיד שני דברים.
<כרמל סלע: אל"ף, יש טיפול ראוי כרגע, מטעם כל הגורמים השונים, ואני חושב שיתופי הפעולה של כיבוי אש ומשטרה והחלק המוטס, מה זה שריפה, שנתיים וחצי היו חמישה מקרי שריפה עם תגובה של המטוסים וכיבוי האש, תגובה מהירה וטובה.
<כרמל סלע: גם את זה צריך להגיד.
<כרמל סלע: בהחלט, לקחו לתשומת לב את כל נושא ביקורת המדינה, בחלק התפעולי ובחלק התגובה המהירה.
<כרמל סלע: אז יש תגובה טובה.
<כרמל סלע: אבל צריך להפריד בין המניעה.
<כרמל סלע: התגובה היא בסדר, אבל לגבי המניעה, יש פה שני לקחים שד"ר שקדי ציין אותם.
<כרמל סלע: אזורי החיץ ביישובים, צריך לטפל בהם, אין מספיק תקציבים לכך, ודבר שני, לתגבר את מערך רשות המים לגבי מילוי כבאיות.
<כרמל סלע: אלה שתי הנקודות העיקריות ואני עוד פעם חוזר, אני משתתף ואני מצטער אבל אנחנו צריכים לטפל גם בעתיד, ולחשוב איך למנוע מקרים כאלה, כי המקרה הזה היה מקרה מאוד קשה, אבל לבד מזה, בטוח שיקרו עוד אסונות.
<כרמל סלע: אני מצטער להגיד את זה עכשיו, בטבע, אבל הטיפול המיידי הוא טוב.
<כרמל סלע: לגבי ההמשך, אני מקווה שיימצאו תקציבים גם לאזורי חיץ.
אורית סטרוק: אחד הצעדים החיוניים שצריך לנקוט כדי לטפל בעתיד, זה שאנשים ישלמו על שגיאות העבר.
אורית סטרוק: כי כל זמן שכולם יודעים - - -
אמנון כהן: הבהרת את זה, הבהרת את זה.
פנינה תמנו: אבל אדוני יושב הראש, נדמה שיש פה שני דיונים.
פנינה תמנו: לא, באמת, אדוני היושב ראש.
אמנון כהן: אני מדבר עכשיו.
פנינה תמנו: אני חברת הכנסת תמנו שטה, נדמה, זה קשור לדברים.
אמנון כהן: אל תעזרו לי.
פנינה תמנו: אבל נדמה שיש פה שיח של חירשים, יש פה שני דיונים שצריך לעשות בהם הפרד.
פנינה תמנו: אחד זה האחריות של הדרג הפיקודי, ששומעים את הכל - - -
אמנון כהן: אבל זה בסיכום, תני לשמוע את כולם.
אמנון כהן: תני לשמוע את כולם.
פנינה תמנו: סליחה, אני באתי לייצג ציבור.
אמנון כהן: גברתי חברת הכנסת, תקשיבי, תקשיבי, תקשיבי.
אמנון כהן: אנחנו, יש לנו כמה שערות לבנות בוועדות האלה.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לשמוע את כולם.
אמנון כהן: גם את האמוציות, גם את הדברים החשובים שיש פה קרבן אמיתי.
פנינה תמנו: אבל זה לא נכון לעשות את זה באותו דיון, אנחנו מזלזלים במתים וגם בחיים, תסלח לי.
אמנון כהן: אז אני לא הייתי מזמין אותם, הייתי רוצה להתמקד בעשייה.
פנינה תמנו: לא, זה צריך להיות שני דיונים נפרדים.
אמנון כהן: אז לכן, זה דיון ראשון שלנו, של הוועדה שלנו.
אמנון כהן: היו דיונים קודמים, זה דיון ראשון שלנו כרגע, בהמשך, קראתי את הפרוטוקולים, ראיתי איפה זה עומד, יש כבר דו"ח חדש למבקר, עוד ארבעה תחומים בנושא כבאות והצלה.
אמנון כהן: גם בהם, סליחה, שנייה, תני לי, יש לי ניסיון איך לנהל את הדברים האלה.
פנינה תמנו: חלילה, אני לא מזלזלת בניסיונך, אבל אדוני - - -
אמנון כהן: רגע, אבל חייב להיות ממשק.
אמנון כהן: חייב להיות ממשק, אני חייב לשמוע אותם.
אמנון כהן: גם דרג מקבלי ההחלטות ישמע אותם, כי אנחנו רוצים לתקן.
אמנון כהן: בוודאי שצריכים לשלם את העונש, מי שעשה את העבודה.
אמנון כהן: אנחנו לא נעזוב.
פנינה תמנו: אבל יש פה שני דיונים שהם שונים.
אמנון כהן: שנייה, תני לי לסיים.
אמנון כהן: לכן, אני כבר כתבתי מה יהיה הדיון הבא.
אמנון כהן: אבל אני חייב לשמוע את הדברים.
אמנון כהן: דיון אחד, אנחנו צריכים לשמוע תיקון ליקויים, שאנחנו רוצים לשמוע, להתקדם, לתת בשורה לעם ישראל, על-מנת שזה מחר לא יקרה שוב.
אמנון כהן: צריך לעזור לגופים האלה שעוסקים במלאכה, יש פה הרבה ממשקים, לעזור להם, מול הממשלה ואתם בממשלה.
אמנון כהן: אני באופוזיציה ואני אעזור.
אמנון כהן: כי זה, אין, זה פה חוצה מפלגות, כי אנחנו רוצים מחר לצאת עם בשורה לציבור.
אמנון כהן: בוודאי הכאב הזה, של משפחות, שלא מוצה.
אמנון כהן: טייחו, לא קיבלו אחריות.
אמנון כהן: מדרג א', עד כל הדרגים, לא קיבלו שום אחריות.
אורית סטרוק: זה לא בקטע של כאב, זה בקטע איך אנחנו, כחברה, דואגים.
אמנון כהן: ודאי, ודאי, אבל תני לי לקדם.
אורית סטרוק: זה לא אמוציות.
שמעון אוחיון: אפשר לבקש רשות דיבור.
אמנון כהן: אני עוד אין לי זכות דיבור, אתה רוצה לדבר?
אמנון כהן: אני רוצה לדבר.
שמעון אוחיון: אני אומר את זה לחבריי.
משה מזרחי: סליחה, אדוני היושב ראש, סליחה שאני מתערב לך.
אמנון כהן: אתה לא צריך להתערב.
משה מזרחי: לא לא, אני כן אתערב.
משה מזרחי: אנחנו נרשמנו כדת וכדין אבל אתה נוגע עכשיו בליבה של הדברים שאנחנו רוצים לדבר עליהם.
אמנון כהן: אז ניתן לך, שנייה.
אמנון כהן: תן לי קודם.
משה מזרחי: אבל עכשיו אתה נוגע בליבה, אז תן לנו גם להתבטא כדי שההתייחסות תהיה בהתאם.
אמנון כהן: אתן לך, אתן לך להתבטא.
משה מזרחי: אני רוצה להגיד משפט אחד.
אמנון כהן: אתן לך, אבל לא עכשיו.
משה מזרחי: אבל זה נוגע עכשיו.
אמנון כהן: חבר הכנסת מזרחי, אתה לא יכול ככה להתפרץ.
משה מזרחי: אני אומר לך למה.
משה מזרחי: רק משפט אחד.
אמנון כהן: אתה לא יכול לדבר עכשיו.
משה מזרחי: משפט אחד.
משה מזרחי: כי אתה עונה לכולנו - - -
אמנון כהן: לא עונה לאף אחד.
משה מזרחי: וזה אותו עניין.
אמנון כהן: לא עניתי לאף אחד כלום, עוד לא עניתי, זה העניין.
אמנון כהן: כשאני אענה, תגיד לי אני עונה לך.
אמנון כהן: עוד לא עניתי.
<זאב אבן חן: אנחנו לא נבוא לפה עוד פעם.
<זאב אבן חן: עולה לנו במאמצים.
משה מזרחי: פשוט, הדברים מתערבבים, סליחה, תן לי להעיר הערה אחת.
אמנון כהן: אני אתן לך להעיר עשר הערות, אבל תן לי.
אמנון כהן: אני אתבטא.
<זאב אבן חן: אנחנו לא נבוא לפה עוד פעם, חבר הכנסת אמנון כהן.
אמנון כהן: אין בעיה, אתה יכול לבוא.
<זאב אבן חן: לא לא, זה לא, אתה צריך להבין.
<זאב אבן חן: זה בסדר, אני אתן לך לדבר.
<זאב אבן חן: זה עולה לנו בריאות.
משה מזרחי: אדוני היושב ראש.
פנינה תמנו: אתם צריכים להגיע לדיון נפרד על מה שאתם אומרים.
<זאב אבן חן: אנחנו לא נבוא לפה יותר.
<זאב אבן חן: תחליטו היום.
משה מזרחי: צריך לייחד דיון על מה שאתה מעלה פה.
<זאב אבן חן: זה עולה לנו בבריאות.
משה מזרחי: תהי הועדת חקירה.
<זאב אבן חן: זה מקצר לנו את החיים.
משה מזרחי: אי-אפשר להביא אותם ולהגיד להם – שתי דקות לדבר.
משה מזרחי: זה לא מתחבר, הדיון הזה כך.
אמנון כהן: טוב, שמעתי אותך.
משה מזרחי: זה לא מתחבר.
<זאב אבן חן: חבר הכנסת אמנון כהן, אני רוצה להגיד לך, אני מאוד מכבד אותך - - -
אמנון כהן: אתה לא צריך להגיד לי, אני לא צריך שתגיד לי.
אמנון כהן: אתה לא צריך לבוא גם, תן לי לדבר עכשיו.
אמנון כהן: אתה לא צריך לדבר עכשיו.
<זאב אבן חן: - - - שאני מתריס כלפיך.
אמנון כהן: אתה לא צריך לדבר עכשיו, עם כל הכבוד.
<זאב אבן חן: אלא כי זה פוגע לנו בבריאות, אנחנו לא יכולים לבוא לפה כל פעם ולשמוע את הדברים האלה.
<זאב אבן חן: זה כמו סכין בלב.
<זאב אבן חן: קבלו החלטה, מה בסדר?
<זאב אבן חן: אבל מה בסדר?
<זאב אבן חן: למה אתה פוטר ככה אותנו?
אמנון כהן: אתה לא נותן לי לדבר, איך אתה רוצה שאני אפתור את הבעיה?
<זאב אבן חן: אז תקבל החלטה היום.
<זאב אבן חן: תקבל החלטה היום, אם אתה מקים ועדת חקירה.
אמנון כהן: ועדת חקירה היום לא יהיה.
<זאב אבן חן: למה לא?
אמנון כהן: תקשיב.
אמנון כהן: תקשיב למה.
שמעון אוחיון: תקשיב.
<זאב אבן חן: אני לא דיברתי אתך.
שמעון אוחיון: זאב, זה לא - - -
<זאב אבן חן: אני מכיר את ההשקפה שלך.
אמנון כהן: מספיק אבל.
אמנון כהן: אבן חן, אי-אפשר ככה להתנהל, עם כל הכבוד.
אמנון כהן: עם כל הכאב, זה בסדר.
אמנון כהן: בסוף אתה מביא נזק לדבר, בשביל מה?
<זאב אבן חן: מתי תהיה הוועדה?
אמנון כהן: לא יהיה שום ועדה.
<זאב אבן חן: אהה, הבנתי.
אמנון כהן: לכן תקשיב.
<זאב אבן חן: כבר שלוש שנים.
אמנון כהן: אני פעם ראשונה בוועדה פה, תן לי לעבוד.
<זאב אבן חן: אז מה?
<זאב אבן חן: צריך להמשיך מהמקום שהפסיקו.
<זאב אבן חן: כמה פעמים תביאו אותנו לפה?
<קריאה: תגלו סבלנות, קצת סבלנות.
<זאב אבן חן: אני לא רוצה לגלות סבלנות.
<קריאה: פה אנשים שילמו בחייהם.
<זאב אבן חן: אין סבלנות.
שמעון אוחיון: אמנון, אפשר לדבר?
אמנון כהן: אני שמעתי את הטיעונים של כולם, אני רציתי להגיד את זה בסיכום, אבל פה לא מפסיקים האמוציות לעבוד, להפריד דיון, לא להפריד.
אמנון כהן: אנחנו צריכים להגיע למצב מצד אחד לאזרחי המדינה להביא בשורה שאנחנו מתקנים את הליקויים, מצד שני, צריך למצות את הדין ואת הדו"ח של מבקר המדינה, שדיבר על אסון הכרמל, שהוא גם עדיין לא מושלם.
אמנון כהן: כפי גם ציינו, גם קראתי פרוטוקולים, לא טיפלו בנושא של הפקת לקחים מבחינת הדרג הביצועי.
אמנון כהן: שם אנחנו לא רואים.
אמנון כהן: לכן, עכשיו אני אלמד יותר לעומק והדיון הבא צריך להיות, הדיון הבא צריך להיות מופרד, אולי אפילו בוועדת המשנה שלנו.
אמנון כהן: כי אנחנו רוצים להתעסק במהות של הדרג הפיקודי שהיה ולא קיבל החלטות נכונות.
פנינה תמנו: לא, אל תעשה עם הראש ככה, זה לדעתי בשורה, מה שהוא אומר לך.
פנינה תמנו: לא, באמת, זה מאוד חשוב מה שהוא אומר לך.
אמנון כהן: בהשתתפות, מי שיהיה בדיון, מי שיהיה בדיון, אני לא צריך את המשפחות יותר, אני צריך ראש המחלקה לחקירת שוטרים, יועץ משפטי לממשלה, מפכ"ל המשטרה, נציב השב"ס, נציב כיבוי אש וזה הדרג בינתיים.
אורית סטרוק: ונציג המבקר, כמובן.
אורית סטרוק: מבקר המדינה.
אמנון כהן: ודאי שהם באים, הם חלק עיקר.
אמנון כהן: ואז המטרה שלנו היא למצות את הדין עם כל אלה שלא קיבלו החלטות נכונות.
אמנון כהן: מה עשו אתם?
אמנון כהן: אז כל עוד לא מיציתי אני, כוועדה, את הדברים, את הכלים העומדים לרשותי, אני לא אומר ועדת חקירה.
אמנון כהן: אבל תמיד זה עומד לרשותי.
אמנון כהן: אם אני רואה שיש טיוח ואני רואה שראש מח"ש אמר לי – אתה תביא את הטיעונים, מה ביקשת, מה עשיתם.
אמנון כהן: אנחנו לא יודעים מה עשיתם.
<זאב אבן חן: אז אני אבוא לדיון.
אורית סטרוק: התכתובת של מח"ש.
אמנון כהן: כל התכתובות, נכון.
אמנון כהן: וזה הדברים שאני יכול לבחון, כוועדה, כוועדת משנה.
אמנון כהן: יש דברים סודיים, לא בתקשורת.
אמנון כהן: בוא תגיד לי עכשיו, ועדת משנה סגורה, אני יכול לטפל.
אמנון כהן: אבל אל תכתיב לי מה לעשות, עם כל הכבוד.
אמנון כהן: אני נבחרתי בפריימריז כאלו או אחרים, אצל הרב עובדיה.
<זאב אבן חן: זה היה לפני הפגרה?
<זאב אבן חן: הדיון הזה.
אמנון כהן: אתה עוד פעם מכתיב לי מה לעשות?
<זאב אבן חן: אני שואל.
<זאב אבן חן: אני לא מכתיב.
אמנון כהן: בסוף הדיון, תדע.
אמנון כהן: תן לאנשים לדבר.
<זאב אבן חן: מה קרה?
<זאב אבן חן: שאלתי שאלה נכונה?
אמנון כהן: חבר הכנסת מזרחי, זה התור שלך עכשיו.
<קריאה: בעוד חצי שנה תקבל דיון.
משה מזרחי: אני רק אומר שהחיים של האנשים שיושבים פה שזורים בנושאים עכשיו שאתה דן בהם.
משה מזרחי: החלק הזה, שנוגע והוא צופה פני עתיד, הבקרה הזאת שאתה עושה על המערכות כרגע אם הם עומדים בזה, זה קשור במידה מסוימת זה גם לא קשור לדברים שעולים ולכאב שהם מביעים אותו.
משה מזרחי: אני לא מסתכל אחורה עכשיו.
משה מזרחי: אני מבין שהם יישארו באסון שהמבקר פה כותב באותיות קידוש לבנה, מי אחראי היה עליו לאורך הזמן, לא ניכנס לזה וכו', אבל סופו של דבר, הם נשארו בלי שורות תחתונות.
משה מזרחי: אני רואה גם איך מתנהל פה הדיון ואני אומר לך – לא מביאים משפחות עם כאב כל-כך עמוק, שנשאו גם את הדגל הזה שהם רצו לראות כאבן הנצחה וכאבן זיכרון, את השיקום של המערכות האלה שהאסון הזה לא יקרה.
משה מזרחי: שנייה, אלה הדברים שאני שמעתי מפיהם, אלף פעם.
משה מזרחי: זה יד הזיכרון שלהם, שהדברים האלה לא יחזרו ושהמערכות האלה, שטופלו בחידלון גמור ומחפיר, באמת, לא בשתי שורות פה שזורקים כאן, לזה הם מתכוונים, לא שזה לא חשוב, זה לא מעקב.
משה מזרחי: לכן אני אומר וזו יכולה להיות גם במה מה שאתה הצעת זה נכון, לא מביאים משפחות כדי לסמן וי כי הם חלק, הם חלק.
משה מזרחי: החלק הזה שאתה דיברת עליו ולהביא אותם וגם בלעדיהם, הוא, אני אומר, ועדת חקירה פרלמנטארית שמפה תצא או שתקים אותה, שתיתן לזה קשב גם במבט צופה פני עתיד ושהיא יכולה לייחד גם את הבמה הזאת שאתה מדבר עליה, שיש לה כלים אחרים מאשר לשבת פה ומה שהעלה חבר הכנסת צורי כאן, שהיה חשוב מאין כמותו, שהתחקירים האלה, שהסנכרון של המערכות והתחקירים המבצעיים שמעולם לא הונחו על השולחן, זה משהו שוועדת חקירה פרלמנטארית יכולה לבדוק אותו.
משה מזרחי: היא יכולה לתת להם במה ראויה ולא להביא אותם לשתי דקות, לא אותם כ-הם עצמם, אלא כמי שחלק שצריכים תשובות.
משה מזרחי: מעקב אמיתי אחרי יישום הדו"ח ומה שאתה תשמע גם מהנציב והאחרים, לא שתי שורות, ועדת חקירה תהיה צופה פני עתיד ותוודא שהדו"ח הזה והממשלה באמת מקימים את יד הזיכרון ל- 44 האלה שנפלו לחינם.
משה מזרחי: וזה אני רוצה שתשימו על הפרק, ועדת חקירה פרלמנטרית.
פנינה תמנו: אבל אין סמכויות לוועדה פרלמנטרית יותר מוועדה רגילה.
שמעון אוחיון: קודם כל, באמת, אני רוצה להצטרף יחד עם כולם באמת שהמשפחות השכולות נמצאות כאן, אי-אפשר להתעלם מכאבם ובוודאי ובוודאי יש מקום לשמוע אותם ויכול להיות שהיה מקום לעשות הפרדה לגבי השמיעה שלהם, לגבי הדיון שמבקר המדינה מציע, הדו"ח של המשטרה וכדומה.
שמעון אוחיון: אני תמיד חושש ויסלחו לי חבריי, מניסיון פופוליסטי.
שמעון אוחיון: אולי חס וחלילה פה כאילו כאבם נמצא פה וזה אמור לדחוף אותנו למשהו שבו יש איזה שהיא אמירה פופוליסטית וצריכים גם להיזהר.
שמעון אוחיון: לשמוע אותם, להקשיב לכאבם, להיות יחד אתם בעניין הזה, אבל לנסות גם להגיע למצב כזה שנצטרך להתנתק כדי לקיים דיון ראוי.
שמעון אוחיון: אין לי ספק שהם בוודאי קטליזאטור רציני לכל מעשה שייעשה בעתיד ופנינו לפחות, כוועדה, כחברי הוועדה לביקורת המדינה, היא קדימה, לעתיד, מה נעשה.
שמעון אוחיון: אני רוצה לשמוע את נציג המזרח לביטחון פנים, שהוא מתאר מה מספר, מה קורה כאן, מה התוכניות, כיצד הוא יישם אותן, מהן התוכניות שלו לעתיד.
שמעון אוחיון: אני למשל חרד ואני שומע את זה כל פעם וגם יחד אתך, אדוני היושב-ראש, בכל מיני נושאים, המשחק הזה של סמכות ואחריות.
שמעון אוחיון: ואני מבקש מהמבקר לתת את הדעת על זה.
שמעון אוחיון: אי-אפשר לבוא ולהגיד לי ניסוח של ללבן את המחלוקת.
שמעון אוחיון: תבקשו הכרעה, תבקשו הכרעה, זה לא סוגיה בתלמוד, ללבן את המחלוקת.
שמעון אוחיון: זה לא סוגיה בין קבוצות שרוצות לחיות בדו-קיום.
שמעון אוחיון: יש מצבים שאני נתבע להכרעה, למי יש את הסמכות ולמי יש את האחריות.
<שמואל גולן: זה הבית שצריך לקבוע.
שמעון אוחיון: אז אני בא ואומר לך, אני באמת, אנחנו נתבע את זה וזה הולך כחוט השני בכל ועדה שאני משתתף, החל מהשר, השר שבא ואומר – אני אחראי על האנרגיה ורשות החשמל עושה כבתוך שלה כי הסמכות בידה, ולי יש את האחריות, ואם זה בוועדת החינוך אתמול, מנהל בית-הספר, אומר – אני לא יכול לכפות, לא להכניס מזון לא בריא, משום שזה ברשות העירייה.
שמעון אוחיון: נו, אז קדימה, בואו ניתן לו את האחריות, למנהל בית-הספר, בואו נפסיק לשחק את המשחק הזה, ולהגיד שכאילו מדובר באיזה שהיא מחלוקת של עמדות.
שמעון אוחיון: אנחנו נתבעים גם להכרעה.
שמעון אוחיון: ככל שהדברים מנותבים וזה דבר טוב, עם רשות הכיבוי, הכבאות, עברה אל המשטרה, עברה אל ביטחון פנים, טוב מאוד, יש גם אחראי ויש גם סמכות ויש ריכוז בעניין הזה ואני יודע ויש לי כתובת מחר אני יכול לבוא ולהגיד – אתה גם בעל הסמכות ואתה גם בעל האחריות.
שמעון אוחיון: זה שיש לך שיתוף פעולה עם הרשות להגנת הטבע, עם משרד החקלאות וכל הדברים האלה, אלה הם דברים יפים.
שמעון אוחיון: אבל אתה בעל הבית.
שמעון אוחיון: אתה הכתובת.
שמעון אוחיון: ואת זה אני רואה כתפקידי בוועדה לביקורת המדינה, לוודא שלפחות בצד הזה, תהיה לנו תמיד כתובת ולהגיד – אנחנו רואים בך אחראי.
שמעון אוחיון: רק רגע אחד.
שמעון אוחיון: לגופו של עניין.
שמעון אוחיון: שמענו את הסקירה אבל שמענו גם את המשטרה כאילו זה משהו, עולם אחר.
שמעון אוחיון: זה בנפרד.
שמעון אוחיון: איפה כאן המפגש?
שמעון אוחיון: הייתי רוצה שגם משרד מבקר המדינה ידע מה המשטרה חקרה, מה הממצאים שלה.
שמעון אוחיון: היא הגיעה לעומק הדברים או לא הגיעה לעומק הדברים?
שמעון אוחיון: היא תבעה שם, היא נתבעה להציג אחראים או לא נתבעה להציג אחראים?
שמעון אוחיון: מה הממצאים?
שמעון אוחיון: זה כאילו שתי דרכים.
שמעון אוחיון: זה חקר את שלו, וזה חקר את שלו, ועל זה אנחנו בוכים.
שמעון אוחיון: על זה בדיוק אנחנו בוכים.
שמעון אוחיון: איפה המפגש, בעניין הזה?
משה מזרחי: תעשה את המפגש בוועדה.
משה מזרחי: לא בוועדת הביקורת, אלא בוועדה שתמונה לבדוק.
פנינה תמנו: נכון, זה ככה צריך להיות.
שמעון אוחיון: אני הייתי מציע, אני לא רוצה להיכנס כרגע - - -
משה מזרחי: אבל כל מה שאתה אומר הוא תשתית בדיוק ל-למה זה נדרש כדי שיתבצע.
שמעון אוחיון: אבל עוד לא מיצינו, משה, חבר הכנסת מזרחי, אני אומר לך, עוד לא מיצינו.
שמעון אוחיון: אם יושב-ראש אומר לך – יש לי עוד שלוש ישיבות לפחות, כדי למצות מה שקורה כאן, אני רץ וקופץ.
שמעון אוחיון: אני תמיד חושש מעניין הצד הפופוליסטי.
שמעון אוחיון: אני אומר – תחזיק את עצמך, אל תרוץ לתקשורת, תהיה נאמן קצת לתפקידך, תלמד לעומק, תקרא את הדו"ח הזה לאורכו ולרוחבו, תסתכל קדימה בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אם אומר לי היושב-ראש, מחכים לי עוד שלוש ישיבות, אז אני רץ מייד לעוד ועדה כזאת ועוד ועדה אחרת?
שמעון אוחיון: קודם כל שנלמד בצורה יסודית.
שמעון אוחיון: בואו נמלא את תפקידנו בעניין הזה.
אורית סטרוק: הכל כתוב שחור על גבי לבן.
שמעון אוחיון: אני רוצה שהמשטרה גם תביא לנו את הממצאים ושגם המבקר - - -
משה מזרחי: חבר הכנסת אוחיון, אתה מערבב.
משה מזרחי: זה בדיוק הנושאים שאתה מדבר עליהם, שמדברים עליהם פה, המעקב הוא אחרי, במבט צופה עתיד, לא עכשיו חיפוש.
משה מזרחי: רק לעתיד.
משה מזרחי: לא לערבב את הדברים.
משה מזרחי: שום דבר פופוליסטי אין.
שמעון אוחיון: משה, סליחה, אני חוזר, בסדר בעניין הזה.
שמעון אוחיון: אני לא יכול - - -
משה מזרחי: אם פה משני המשפטים שאתה שומע, אתה עוקב אחרי היישום, אז אתה לא יודע מה שאתה אומר.
שמעון אוחיון: לא, אני רוצה עוד.
משה מזרחי: אני אומר לך את זה.
משה מזרחי: מהשני משפטים שאתה שומע פה, לא תדע.
משה מזרחי: אם אתה רוצה לדעת באמת מה המצב בנציבות הכיבוי היום, הוועדה הזאת אתה תבדוק את זה.
אמנון כהן: המפליא הוא חבר הכנסת אוחיון, שאלה שהיו במערכת, שיצאו ממנה לפנסיה, הם לא מאמינים למערכת שלהם.
אמנון כהן: אלה שהיו המערכת.
אמנון כהן: הם היו המערכת.
אמנון כהן: אני אבדוק אתכם, גם אותך, גם אותו, את כולכם אני אבדוק.
אמנון כהן: אנחנו נבדוק את כולם, מה עשיתם בתפקידכם, מה כשלתם שם אז.
<קריאה: תבדוק, תבדוק, אין בעיה.
אמנון כהן: ראש המועצה דלית אל כרמל, בבקשה.
אמנון כהן: כל אחד פה נהיה לי, בסדר.
<כרמל נסרלדין: בוקר טוב לכולם.
אמנון כהן: אסור לשתות מהברז ששותים בו לפעמים, הברז ששותים בו, אסור לירוק שם.
<כרמל נסרלדין: כמובן, אני מרגיש את הבעייתיות בכל הדיון הזה, אבל אני אומר ככה – לגבי העבר, באמת לבי עם כל המשפחות באמת מתוך לב טהור שזה קשה מאוד וקשה מסבול, אבל מה לעשות, אנחנו במציאות של היום ושל המחר.
<כרמל נסרלדין: אנחנו, כמועצה מקומית שטבולה בתוך הפארק מכל הצדדים, נדרשנו לכמה אספקטים שהם גם של המדינה וגם שלנו ואני אומר כך – יש כמה בעיות.
<כרמל נסרלדין: יש את המזבלה שנחשבת למזבלה של דלית אל כרמל, היא מוכרת גם באקדמיה הישראלית וישנה בעיה מאוד רצינית שם.
<כרמל נסרלדין: אנחנו במשך שנה וחצי גם בתקציב ממשלת ישראל ואנחנו בימים אלה יוצאים לשיקום המזבלה תוך חצי שנה היא לא תהיה שם ויהיה במקומה ואדי שיחזור כלפי קדמא דנא, לפני 60 או 70 שנה, מה שהיה קודם, ולמעשה נפתור את הבעיה בצורה יסודית.
<כרמל נסרלדין: יש שם תקציב מאוד גדול.
<כרמל נסרלדין: נעשתה חקירה לפני שיוצאים שם, כי יש בתוך הסיפור הזה גם גז והיה צריך לעשות עבודה נכונה.
<כרמל נסרלדין: המועצה המקומית עצמה גם, היות והיא קשורה בכל האזור, למדה ורעננה את התיקים שלה ולעת חירום בצורה נכונה והמועצה יודעת לטפל בבעיות שאמורות להיות לעתיד, כי נדרשנו לזה בדו"ח מבקר המדינה, אנחנו למדנו ואנחנו נדע לעשות את הטיפולים בצורה נכונה, איפה שהיתה בעייתיות מסוימת.
<כרמל נסרלדין: בכיבוי אש נבנית עכשיו תחנת כיבוי אש בין דלית אל כרמל לעוספייה, היא בשלבים מאוד מתקדמים ובאמת נעשית בעניין הזה עבודה מאוד יפה.
<כרמל נסרלדין: כיבוי האש בכללו, מאוד רגיש היום לנושא של שריפות.
<כרמל נסרלדין: לפני שבועיים היתה שריפה בדלית אל כרמל במקום מאוד קרוב לפארק, שריפה הנחשבת קטנה ולא גדולה, עלו שני מטוסים במשך חצי שעה וכיבו אותה, כך שאנחנו רואים שהרגישות היא מאוד גדולה לנושא הזה.
<כרמל נסרלדין: ישנן שתי בעיות לא פשוטות.
<כרמל נסרלדין: בעיה של שטחי הפירוז בין היישוב לבין השטחים האחרים, שבאמת הולכת והופכת להיות בעיה רצינית, גם עניין המים וגם עניין הטיפול.
<כרמל נסרלדין: בעניין הכביש שבין דלית אל כרמל לניר עציון שלדאבוני הרב, בגלל, נקרא לזה במירכאות "תפישה לא ישירה", הוא גם כסף של שלושה מיליון שקל התקציב, קיים בממשלת ישראל, אין לו תקנה תקציבית.
<כרמל נסרלדין: השכנים שלנו, לדאבוני הרב, במקום שיתחברו איתנו, חוף הכרמל וכל האוכלוסייה היהודית שחיה שם, אז הם מעדיפים שאנחנו נישאר רחוקים מהם והם בשום פנים ואופן לא רוצים שנעשה את הכביש הזה ולדעתי זה מסוכן מאוד.
<כרמל נסרלדין: זה מביא לכך שבסופו של דבר אמבולנסים לא יגיעו בעת חירום בצורה נכונה ובמקומות שלא יהיה אפשרי להכניס מטוסים, לא נוכל להכניס משם כיבוי בצורה נכונה וכולם יודעים את זה והכתובת רשומה על הקיר וכמה פעמים מבקר המדינה כתב על זה בדו"חות בעבר, אבל בכל-זאת מדינת ישראל, ממשלתה, רשויות החוק למיניהן וגם השכנים שלנו, לדאבוני הרב, יוצרים מצב שאנחנו פה והם שם ולדעתי זה מאוד מדאיג, בצורה מאוד רצינית.
<כרמל נסרלדין: פה, לדעתי, זה אפילו נושק בקטע של גזענות.
<כרמל נסרלדין: כך אני קורא לזה.
<כרמל נסרלדין: ככה אני מרגיש.
<כרמל נסרלדין: אין מה לעשות.