GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<דליה רוזניק: ברשויות קטנות יותר, רכז הוועדה הוא גם האיש שקובע את תכנית הטיפול הראשונית, וגם האיש שנמצא בקשר השוטף עם הקשיש.
<דליה רוזניק: זאת אומרת, לכל קשיש יש בעצם - - -
אמנון כהן: יש תכנית עבודה מובנית, שבאים לביקור לאותם בתים סיעודיים שמקבלים עובד זר.
אמנון כהן: לא שמזמינים אתכם.
<דליה רוזניק: לא.
<קריאה: אני אפריע לך.
אמנון כהן: אתה לא צריך להסביר לי.
אמנון כהן: רגע, מה אתה קובע?
אמנון כהן: אתה משרד הרווחה?
<קריאה: אין דבר כזה, בחייך.
<קריאה: גם מבקר המדינה כתב שאין דבר כזה.
<קריאה: כבודו, אין דבר כזה.
<קריאה: - - - לא קיימת.
אמנון כהן: או שזה לא סטנדרטי בכל עיר ועיר?
אמנון כהן: יש תכנית שאת יודעת?
<דליה רוזניק: יש תכנית.
אמנון כהן: את אחראית.
<דליה רוזינק: כן, כן.
<דליה רוזינק: יש תכנית טיפול שהעובד הסוציאלי קובע ביחד עם הקשיש, בכל אחד מבתי הקשישים - - -
אמנון כהן: אחרי שהוא עבר את התהליך הסיעודי, יש לו עובד זר.
<דליה רוזניק: אחרי שהוא עבר את התהליך הראשוני של קביעת תכנית הטיפול, יש תכנית מעקב אחר - - -להיכנס אליו, לבית, ולעשות אצלו בקרות פעם - - -
אמנון כהן: למי אתם מדווחים על הביקור הזה?
<דליה רוזניק: על הביקור הזה?
<דליה רוזניק: יש היום תוכנה לרוב הרשויות – לחלק מהרשויות, לא לכולן – יש תוכנת מחשב, שבאמצעות תוכנת המחשב הוא מדווח למוסד לביטוח לאומי על ביקורי - - -
אמנון כהן: למוסד לביטוח לאומי הוא מדווח?
<דליה רוזניק: כן, הוא מדווח למוסד לביטוח לאומי על - - -
אמנון כהן: המוסד לביטוח לאומי, איפה אתם?
<חנה יזרעלוביץ: אז הדיון ביום רביעי.
אמנון כהן: לא, יש להם גם היום מה להגיד פה.
אמנון כהן: המוסד לביטוח לאומי לא פה?
יוסף שפירא: לא לפי הרשימה.
אמנון כהן: יש לנו דיון.
אמנון כהן: אני לא עוזב את הנושא הזה.
<שמואל גולן: זה ביום רביעי, אני יודע.
אמנון כהן: ביום רביעי יש דיון מפן אחר.
<שמואל גולן: אל תדאג, אנחנו פה.
אמנון כהן: אבל רציתי גם פה, כמו שאמר המנכ"ל, שהם - - -
<חנה פריידין: אז גם שם יהיה מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.
אמנון כהן: מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי יהיה, ויש לי שאלות קשות אליו.
אמנון כהן: אנחנו סיימנו בזה.
אמנון כהן: עדיין לא קיבלתי תשובה ממך, ולא שוכנעתי שיש איזושהי תכנית לאחר שהקשיש קיבל את הזכאות שלו, והמדינה קבעה, המוסדות הרלוונטיים קבעו שהוא זכאי לעובד זר.
אמנון כהן: האם עדיין משרד הרווחה או מחלקת הרווחה בעיר עדיין עושה ביקורים וסיורים.
<דליה רוזניק: - - - הייתה.
<דליה רוזניק: בהחלט.
<דליה רוזניק: לכל קשיש נקבעת תכנית טיפול ומעקב אחרי - - -
אמנון כהן: אני רוצה שאת הדבר הזה תבדקי, קודם-כל, ותתני לי בכתב, באיזו עיר זה עובד ובאיזו עיר זה לא עובד.
אמנון כהן: כי אני, עם הניסיון שלי – אני לא אומר סתם.
אמנון כהן: כל מה שאני אומר זה בדוק – אין תכנית כזאת, לא עושים ביקורים.
אמנון כהן: רק - - -
<דליה רוזניק: הכללה מאוד גורפת.
אמנון כהן: אם תרצי גם איזו עיר, אני אגיד לך.
אמנון כהן: אז תבדקי ותגידי לי איפה זה עובד ואיפה זה לא עובד.
<קריאה: תבדקי ברמת גן.
אמנון כהן: כי בנושא של יום רביעי, של המוסד לביטוח לאומי, גם בנושא הסיעוד, שר הרווחה והשירותים החברתיים ביקש להגיע, אבל הוא אמר שנתנו לו את הזימון מאוחר, והוא לא יכול תוך יום-יומיים.
אמנון כהן: הוא ביקש לבוא.
אמנון כהן: אז אני אמרתי: תשמע, אני עושה דיון ראשוני, ביום רביעי זה דיון ראשוני, ואנחנו נעשה עוד דיון עם השר לאחר מכן.
אמנון כהן: אנחנו, כרגע, לומדים את הדברים, ובדיון הבא נעשה דיון משולב בין הנושא הזה לבין הנושא של יום רביעי, ואז נזמין את כולכם.
אמנון כהן: עד אז יש לכם עוד זמן, שבוע-שבועיים, לתקן; לבדוק את הלשכות, 30 לשכות; לבדוק אם יש חקיקה חדשה, שנשב עליה, עד אז, ביחד, שניתן מענה לאותו זקוק, למי שזקוק, שיבוא ויתחתן איתו באהבה, כן?
אמנון כהן: לא בכוח.
אמנון כהן: אני בא בשליחות – גם כסף, אבל גם בשליחות – לטפל באותו בן-אדם שראיתי אותו בווידאו, ואמרתי כבר: רוצה אני.
אמנון כהן: והכול בהבנה הדדית.
<רון עוזרי: שמי רוני עוזרי.
<רון עוזרי: אני יושב-ראש אב"א – איגוד בתי אבות ודיור מוגן בישראל.
<יוסף ענתבי: יוסי ענתבי, מנכ"ל מט"ב – עמותה שנותנת שירותי סיעוד.
אמנון כהן: כן, אני מכיר אתכם.
אמנון כהן: מי את, גברתי?
<אירית זילברברג: אני רוצה רק כמה מילים, אם אפשר?
<אירית זילברברג: אוקי.
<אירית זילברברג: אני רוצה להגיד שבשלוש השנים האחרונות יש לנו בהחלט אוזן קשבת ברשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, ובהחלט מתבצע פיקוח, ובהחלט יש ביקורים של עובדים סוציאליים אצל כל מעסיק שצריך עובד זר.
<אירית זילברברג: יש פורמט מאוד-מאוד מפורט לגבי העובד, ואיזה סוג עובד צריך להביא.
<אירית זילברברג: והגברת רננה לוי, העובדת הסוציאלית, יצרה פורמט מאוד ברור, עם המון דפים, עם המון פירוט, לגבי איזה סוג עובד צריך להביא, ולמה, ואיך, ומדוע.
<אירית זילברברג: את אותו פורמט שולחים למשרדים בחוץ לארץ.
<אירית זילברברג: גם מראיינים ב-Skype את העובדים הזרים שאמורים להגיע, והעובדים, אכן, יודעים הכול.
<אירית זילברברג: אחרי שהעובדים מגיעים, אוספים אותם, עושים השמה במשפחה.
<אירית זילברברג: שוב יש ביקור בית של עובדת סוציאלית, לראות שהכול מתבצע כמו שצריך.
<אירית זילברברג: ובהחלט יש פיקוח ובקרה, וגם יש אוזן קשבת.
<אירית זילברברג: על כל דבר חריג אנחנו מדווחים.
<אירית זילברברג: אנחנו מדווחים גם לעובדת הסוציאלית של התאגידים, לגברת רננה לוי, וגם לרווחה.
<אירית זילברברג: מהגברת רננה לוי אנחנו מקבלים פידבקים מהירים, עם הנחיות מה לעשות; ממשרד הרווחה – בדרך-כלל, לא מתייחסים אלינו, אין אוזן קשבת, אני חייבת להגיד את זה.
אמנון כהן: את שמעת.
<אירית זילברברג: לנו יש הרגשה שרק רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול מטפלת בעובדים הזרים ובמשפחות; במשרד הרווחה אין לנו שום שיתוף פעולה.
<דליה רוזניק: - - -
אמנון כהן: אל תעשי הכללות, אולי באזור שאת עובדת.
<אירית זילברברג: בכל הארץ אנחנו עובדים.
<אירית זילברברג: אם זה הטרדה מינית של עובדת – שזה קרה – של עובדת זרה שהגיעה לארץ; ואם זה מקרה של עובדת שחולה בשחפת פתאום – מה לעשות עם הטיפול, ועם המשפחה, ומה לעשות עם העובדת, ומה לעשות עם הקשיש; ועם עובדת שפתאום בהריון, ועם עובדת שפתאום ילדה; או הרביצו לקשיש או הרביצו לעובדת – יש לנו פידבקים מהירים, יש לנו בקרה, יש לנו אוזן קשבת, יש לנו אבא ואימא, ויש מי שיקשיב לנו, בהחלט, ברשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<אירית זילברברג: זה כולל את העובדת הסוציאלית ואת כל המתווה.
<אירית זילברברג: במשרד הרווחה אין לנו מענים.
<אירית זילברברג: וב-90% מהמקרים אנחנו פונים גם וגם.
<אירית זילברברג: ב-100% אנחנו פונים גם וגם - - -
<אירית זילברברג: פקידות סעד.
<אירית זילברברג: פקידות סעד באזור המגורים של אותו קשיש.
אמנון כהן: תרכזי בבקשה את כל הפניות שעשית אז למשרד הרווחה.
<אירית זילברברג: אני אשמח מאוד.
אמנון כהן: לדיון הבא, עם שר הרווחה – שר הרווחה מאוד רגיש.
אמנון כהן: הוא מאוד רצה לבוא, הוא מאוד רגיש, והנושא הזה מאוד מדבר אליו.
<אירית זילברברג: אני ארכז את הפניות, - - -, ואת החוסר - - -
אמנון כהן: עוד פעם, אנחנו לא מחפשים את הראש של אף אחד – אנחנו, בוועדה.
<אירית זילברברג: נכון.
אמנון כהן: אנחנו רוצים לתקן, שבסופו של תהליך הקשיש יזכה להתחתן עם מישהו ראוי ומתאים.
<אירית זילברברג: נכון, נכון.
<אירית זילברברג: יש ביקורות, פעם בחצי שנה, העובדת הסוציאלית בבית הלקוח.
<אירית זילברברג: יש ביקורות לפי צרכים מיוחדים שצריך, ופתאום מזעיקים עובד סוציאלי כי יש חוסר תקשורת, חוסר הידברות.
<אירית זילברברג: ובאמת, אנחנו חושבים שיש לנו אוזן קשבת, וזה דבר נהדר.
<אירית זילברברג: הבעיה היא – עוד פעם – הבעיה היא עם העובדים.
<אירית זילברברג: אם אפשר לעשות כבילה בעניין אזור המגורים, שעובד - - -
אמנון כהן: לא, לא מגורים.
<אירית זילברברג: אזור שהוא הגיע אליו.
אמנון כהן: התחתן איתו, התחתן עם מוישה.
<אירית זילברברג: הגיע לאשדוד - - -
אמנון כהן: הוא התחתן עם מוישה.
<קריאה: אבל יש את זה, לא?
<אירית זילברברג: התחתן עם מוישה, אבל זה לא קיים.
אמנון כהן: אבל נעשה.
<קריאה: - - - בג"ץ בזה.
<קריאה: - - - בתקנות.
<אירית זילברברג: אני יושבת ומרגישה מתוסכלת.
<אירית זילברברג: מגיעים אליי עובדים למשרד, והמאגר שנמצא אצלכם בארץ - - -
אמנון כהן: אוקי, תודה.
אמנון כהן: אני לא התכוונתי בכוונה.
אמנון כהן: אני התכוונתי שהוא יבוא, אחרי שהוא בחן ב-Skype וראה, והוא רואה את הקשיים, והוא אומר: אם זה קושי כזה, אני מבקש מהמשפחה, תוסיפו לי עוד ככה וככה כסף, לא אכפת לי.
אמנון כהן: אבל - - -
<אירית זילברברג: אני לא - - -
אמנון כהן: לא, לי אין בעיה.
אמנון כהן: אבל אני רוצה שכשהוא בא, הוא יודע לאיפה הוא בא.
אמנון כהן: וכשאמרתי חתונה התכוונתי לשירות שייתן במהלך חמש שנים.
אמנון כהן: כמו שיש חוזה התקשרות בין כוח-אדם לבין עירייה בנושא ניקיון – חמש שנים הוא נותן - - -, כמה זמן שיש.
<אירית זילברברג: וכשהוא נמצא פה - - -
אמנון כהן: לכן, כשלא טוב, עוזבים, נכון?
אמנון כהן: תגידי, מהניסיון שלך, מגיעה בקשה חדשה, למה הוא צריך להמתין כל כך הרבה זמן?
אמנון כהן: הרי יש לך במאגר אנשים שנפטרו, למה אי אפשר לשייך מהר?
<אירית זילברברג: אתמול ישבו אצלי משהו כמו שמונה של אנשים שנפטרו.
<אירית זילברברג: הם בוחרים את העבודות, הם נרשמים בכל הלשכות, - -
אמנון כהן: כן, אני מבין, אבל למה הרבה זמן?
אמנון כהן: יש כאלה הרבה חודשים.
<אירית זילברברג: - - הם עושים סיבובים בכל הבתים, לבדוק מה מתאים להם, וכמה זמן הם יכולים לדבר ב-Skype ובמחשב, ולצאת לחופשה שלהם בצהריים או בערב, וכמה ירוויחו.
<אירית זילברברג: ואחרי שבדקו משהו כמו 60-50 בתים, הם בוחרים - - -
אמנון כהן: בינתיים, ההוא לא מקבל שירות.
<אירית זילברברג: נכון, בגלל המחסור הזה בעובדים.
<אירית זילברברג: וקיים היום מחסור של 11 אלף עובדים בסיעוד.
אמנון כהן: אבל יש לו הרבה עודפים, שהוא צריך להוציא אותם.
<אירית זילברברג: מאיפה העודפים?
אמנון כהן: הוא צריך להוציא אותם.
אמנון כהן: במקום שיכניסו.
<אירית זילברברג: שיוציא אותם.
<ירון בן גרא: שמי ירון, אני מעמותת "אחיעוז".
אמנון כהן: רק שנייה, אני רק שאלתי מי אתה.
אמנון כהן: מט"ב – רציתם לדבר, בבקשה.
<יוסף ענתבי: קודם-כל, עוד לפני שמשרד הרווחה קובע תכנית וכולי, אנחנו כעמותה, וגם החברות – עד כמה שאני יודע – נותנים שירותי טרום סיעוד, מה שאנחנו קוראים.
<יוסף ענתבי: עוד לפני שנקבע לבן-אדם שהוא מקבל סיעוד ממשרד האוצר, דרך המוסד לביטוח לאומי, למעשה, מרגע שהאחיות שלנו והעובדים הסוציאליים הגיעו למסקנה שמגיע לו, הוא מקבל.
<יוסף ענתבי: אמנם, מספר שעות מוקטן יותר, אבל הוא מקבל שעות.
אמנון כהן: מי משלם את זה, המשפחה?
<יוסף ענתבי: לא, העמותה.
אמנון כהן: מה זה "עמותה"?
<יוסף ענתבי: עמותה.
<יוסף ענתבי: אצלנו, במקרה, זה מט"ב.
<יוסף ענתבי: חברות אחרות, חברות.
<יוסף ענתבי: אנחנו עושים את זה כחלק מהתרומה - - -
<קריאות: זה המוסד לביטוח לאומי.
<יוסף ענתבי: לא, את הטרום סיעוד, המוסד לביטוח לאומי - - -
<חנה יזרעלוביץ: הם צדים את - - -
<יוסף ענתבי: ברגע שהוא יכיר, המוסד לביטוח לאומי, ברגע שהוא - - -
אמנון כהן: איך אתה יודע למה הוא זקוק?
אמנון כהן: אתה לא גוף מקצועי.
אמנון כהן: בא המוסד לביטוח לאומי, בודק - - -
<יוסף ענתבי: אני בהחלט גוף מקצועי.
<יוסף ענתבי: אנחנו, כעמותת סיעוד, אנחנו בהחלט גוף מקצועי.
<יוסף ענתבי: יש לנו אחיות, ויש לנו עובדים סוציאליים, שהם - - -
אמנון כהן: זה בליווי, אני מדבר באבחון הראשוני.
<יוסף ענתבי: לא רק בליווי, באבחון הראשוני.
<יוסף ענתבי: אותם עובדים - - -
אמנון כהן: אתה קובע אם הוא זכאי או לא?
<יוסף ענתבי: אני לא קובע.
<יוסף ענתבי: אני מעריך שהוא זכאי.
<יוסף ענתבי: אני נותן לו שעות טרום סיעוד, ומתחיל לטפל - - -
אמנון כהן: על מנת לשמור אותו אצלך, ואחר כך להביא עובד זר?
<חנה יזרעלוביץ: לא, זה מטפלים - - -
<יוסף ענתבי: חלק מהתפיסה, נכון.
<יוסף ענתבי: נכון.
<יוסף ענתבי: לאו דווקא עובד זר, גם לכל עובד ישראלי.
אמנון כהן: לא, בסדר, לי אין בעיה עם זה.
אמנון כהן: לי אין בעיה עם זה.
<יוסף ענתבי: בהחלט, כן.
אמנון כהן: העיקר שהוא מקבל טיפול בינתיים, זמני, כמו - - - ביניים.
<יוסף ענתבי: הוא פונה למוסד לביטוח לאומי לקבל את האישורים ואת ההכרה שמגיע לו חוק סיעוד.
<יוסף ענתבי: ברגע שהמוסד לביטוח לאומי אישר אותו – נניח שהוא אישר אותו, מה התאריך היום, ה-20 לחודש?
<יוסף ענתבי: אישר אותו ב-20 לחודש, אז הוא ישלם לנו את השעות שנתנו בחודש מאי.
<יוסף ענתבי: אם נתנו באפריל ובמרץ, קודם, את זה הוא לא ישלם לנו.
אמנון כהן: עכשיו, הוא קיבל את האישור.
אמנון כהן: אתה נתת לו שירות במשך חודשיים.
אמנון כהן: הוא קיבל את האישור.
אמנון כהן: עכשיו, הוא אומר: אני לא רוצה אצלך, אני רוצה אצל ההוא.
<יוסף ענתבי: זכותו, הולך.
אמנון כהן: אבל אתה תגיד: תשלם את כל הכסף.
<יוסף ענתבי: לא, לא, לא, לא.
אמנון כהן: מה תגיד?
<יוסף ענתבי: אני אגיד לו: זכותך.
<יוסף ענתבי: אני לא אומר לו לשלם את כל הכסף.
<יוסף ענתבי: ככה אנחנו מתנהלים.
<יוסף ענתבי: אנחנו רואים בזה, כעמותה שלא למטרות רווח, חלק מהתרומה שלנו לטובת הקשישים במדינת ישראל.
<יוסף ענתבי: זו התפיסה.
אמנון כהן: אבל זה לא תמיד עובד, כי אני מכיר – גם בחברה שלך – - - -
<יוסף ענתבי: לא חברה, עמותה.
אמנון כהן: העמותה שלך, שאני גם מכיר איפה היא עובדת, בכל הסניפים, ואחד קרוב אליי, ממש.
אמנון כהן: פנינו, פנו גם משפחות שבאות אליי אחר כך – אני חבר כנסת, באים אליי לקבלת קהל אחר כך, אתה מבין?
אמנון כהן: איפה שהמוסד לביטוח לאומי שם יושב.
אמנון כהן: המוסד לביטוח לאומי יושב באותו בניין, מחלקת הרווחה יושבת, וגם הגוף שלכם יושב שם.
<יוסף ענתבי: וגם עוד כמה חברות, באותו בניין.
אמנון כהן: עכשיו, האבסורד הוא שכולם רוצים להעניק, - - - לו שירות, אבל, בסוף, הבן-אדם לבד, בבית.
אמנון כהן: הוא רוצה את השירות ולא מקבל.
<יוסף ענתבי: קודם-כל, כאשר הוא זכאי - - -
אמנון כהן: למה אתה לא נותן לו, בינתיים?
<יוסף ענתבי: כאשר הוא זכאי לעובד ישראלי, כי, בדרך-כלל, הוא מתגלגל עם הזמן.
<יוסף ענתבי: כאשר הוא מתחיל את הטיפול, הוא לא מקבל 15 ו-18 שעות, - - -
אמנון כהן: קיבל 15 ומעלה.
אמנון כהן: הוא קיבל אישור.
<יוסף ענתבי: - - - לו.
<יוסף ענתבי: בהתחלה הוא מקבל - - -
אמנון כהן: קיבל אישור – אני אומר זמני, ביניים.
אמנון כהן: מצא חן בעיניי נושא הביניים שלך, אבל יש הרבה שלא מקבלים ביניים.
<יוסף ענתבי: ברגע שהוא מקבל אישור לעובד זר, פה מתחילות הבעיות.
<יוסף ענתבי: כי הזמן לקבל עובד זר, בגלל המחסור, הוא זמן ארוך מאוד-מאוד.
<יוסף ענתבי: תיקח את המקרים: בן-אדם קיבל איזשהו אירוע או משהו כזה, הוא שוכב בבית-חולים.
<יוסף ענתבי: בבית-החולים כבר אין מה לעשות איתו.
<יוסף ענתבי: אומרים למשפחה: תוציאו אותו, ותתחילו עכשיו לקבל עובד זר.
<יוסף ענתבי: גם שבוע-שבועיים, כאשר למשפחה אין מה לעשות - - -.
<יוסף ענתבי: אי אפשר להכניס אותו למוסד, צריך לטפל בו, אז מה הם עושים?
<יוסף ענתבי: הם לוקחים עובד ישראלי לכמה שעות כדי שיעזור להם.
<יוסף ענתבי: אבל לקחת ולהשיג את המטפל הזר, לוקח המון - - -
<יוסף ענתבי: מעל לחודש, בממוצע.
אמנון כהן: מעל לחודש.
אמנון כהן: וזמנית, אתה אמרת שאתה נותן שירות, לא?
<יוסף ענתבי: כן.
<יוסף ענתבי: לכולם.
<שמואל גולן: מי - - -
אמנון כהן: לא, לא לכולם.
אמנון כהן: לא מקבלים, לא מקבלים שירות.
<יוסף ענתבי: טרום סיעוד – אנחנו נותנים, נותנים, אמנם, שש שעות במקום 9.75 שעות, 15 שעות או 18 שעות, - - - שהמוסד לביטוח לאומי.
<יוסף ענתבי: אבל זה מה שאנחנו נותנים.
<יוסף ענתבי: הנושא הנוסף: הפיקוח.
<יוסף ענתבי: הפיקוח, היום, לפי דרישות המוסד לביטוח לאומי, נעשה, למעשה, על ידי העמותות.
<יוסף ענתבי: אנחנו מחויבים, ואנחנו מגישים דו"חות למוסד לביטוח לאומי, לביקורי בית של עובדת סוציאלית - - -
אמנון כהן: מי עושה את ביקור הבית?
<יוסף ענתבי: עובדת סוציאלית, אחות או בקרית.
<יוסף ענתבי: כאשר - - -
אמנון כהן: מה זה "בקרית"?
<יוסף ענתבי: בקרית זה מקצוע מטפלת, שעברה השתלמות של "אשל", שזו עמותה של הג'וינט.
<יוסף ענתבי: יש להם קורסים מיוחדים במרכז ההדרכה שלהם, מקבלים הסמכה.
<יוסף ענתבי: ולפי הדרישות של המוסד לביטוח לאומי, פעם אחת חייבת עובדת סוציאלית – זה הולך לסירוגין: פעם עובדת סוציאלית, ופעם שנייה יכולה לעשות את זה בקרית, שעברה את ההשתלמות ואישור של "אשל".
אמנון כהן: יש לכם תכנית, כל כמה זמן אתם עושים את זה?
<יוסף ענתבי: יש תכנית.
<יוסף ענתבי: אנחנו, בתוך 61 יום, חייבים לבצע, ואנחנו מגישים את הדו"חות האלה, ואנחנו מבוקרים גם על ידי מכון התקנים - - -
<שמואל גולן: תשים לב, זו עמותה, זה גוף וולונטארי.
<שמואל גולן: זה לא משהו - - -
<חנה יזרעלוביץ: זה גם חוק הסיעוד - - -
אמנון כהן: אבל הם מחויבים, כי יש להם הסכם.
<יוסף ענתבי: אנחנו מחויבים, בהתאם להסכם ולחוזה שלנו עם המוסד לביטוח לאומי, למתן שירותי סיעוד.
<יוסף ענתבי: אז אנחנו עושים, למעשה, נכון להיום, שישה ביקורים בשנה, מעבר לאותו ביקור או שניים שהלשכות אמורות לעשות.
<יוסף ענתבי: כלומר, נכון להיום, אותו קשיש, שיש לו עובד זר, מקבל שמונה ביקורים בשנה של עובדת סוציאלית.
אמנון כהן: משרד הרווחה פה, אתם מסונכרנים איתם?
<יוסף ענתבי: לא, לא, זה לא של משרד הרווחה.
אמנון כהן: אתם לא מסונכרנים, לא מדווחים, לא שום דבר?
אמנון כהן: גם הם לא יודעים מה אתם עושים.
<יוסף ענתבי: למשרד הרווחה – לא, למוסד לביטוח לאומי.
<יוסף ענתבי: למשרד הרווחה – לא.
<יוסף ענתבי: מבקר המדינה כתב בדו"ח שלו, שהביקורים של קופות החולים ושל לשכות הרווחה – הניסוח של מבקר המדינה: "לא מתבצעות בתדירות הנדרשת".
<יוסף ענתבי: זה הניסוח של מבקר המדינה.
<יוסף ענתבי: אז אני לא יודע כמה היא נעשית וכמה היא לא, אבל לגבי - - -
אמנון כהן: משרד הרווחה, אין איזשהו גוף שמרכז את כל הביקורים האלה?
אמנון כהן: לא כדאי שמשרד הרווחה ירכז את הדברים?
<דליה רוזניק: משרד הרווחה, כרגע, לא ממוחשב במערכת הביקורים.
<דליה רוזניק: כל המערכת עובדת בין לשכות הרווחה לבין המוסד לביטוח לאומי, כי לשם מדווחים כל ביקורי הבקרה בגלל נושא התשלום.
<דליה רוזניק: המוסד לביטוח לאומי מממן את ביקורי הבקרה פר דיווח לכל אחד מהאנשים שאצלו התבצע ביקור.
אמנון כהן: אז הוציאו אתכם מהתמונה לגמרי.
<חנה יזרעלוביץ: הם יצאו לבד.
<דליה רוזניק: אנחנו מקבלים דיווח מהמוסד לביטוח לאומי.
<שמואל גולן: לשכות הרווחה העירוניות כפופות - - -
אמנון כהן: הזמנת את קופות החולים לדיון הבא?
<שמואל גולן: לא, זה ביום רביעי – קופות החולים.
אמנון כהן: ליום רביעי – הזמנת?
אמנון כהן: כן, בבקשה, משפט אחרון כי אני צריך לסיים.
<יוסף ענתבי: הדבר האחרון זה הצעת התקציב שנמצאת על השולחן, היום.
<יוסף ענתבי: היא, להערכתנו, - - -
אמנון כהן: ראיתי שם שרוצים לעשות לכם בעיות, ראיתי.
<יוסף ענתבי: הבעיות הן לא לנו, הבעיות הן לקשישים, וזה מה שאני רוצה להתריע.
<יוסף ענתבי: ההצעה, כפי שהיא עומדת היום – במקום שמונה ביקורים, שהזכרתי קודם, הקשיש יקבל ארבעה ביקורים בשנה.
אמנון כהן: לחסוך כסף.
<ירון בן גרא: שישה ביקורים.
<ירון בן גרא: סליחה, שישה ביקורים.
<יוסף ענתבי: ארבעה.
<ירון בן גרא: שישה ביקורים, תדייק.
<יוסף ענתבי: אני מדייק.
<ירון בן גרא: בחודש הראשון - - -
אמנון כהן: רגע, תן לו לדבר.
<ירון בן גרא: צריך לדייק בדברים.
אמנון כהן: אתה לא חייב לדייק.
<יוסף ענתבי: יש לי אותה פה, יש לי - - -
<יוסף ענתבי: אני חייב לדייק, כי אני דייקן, אבל זה ארבעה ביקורים.
<יוסף ענתבי: יש עוד כמה דברים, של כל הנושא של הדרכות וכולי.
<יוסף ענתבי: רמת השירות לקשיש במדינת ישראל – אנחנו, כעמותה שהקשיש - - -
<יוסף ענתבי: כסף?
אמנון כהן: כי כל ביקור זה כסף, בשביל זה הם רוצים לקצץ.
אמנון כהן: משרד האוצר מסתכל רק על החור של הגרוש, אני מכיר אותם.
<יוסף ענתבי: אני לא יודע, לא רוצה להעריך את זה בכסף.
<יוסף ענתבי: הלשכות אמורות לקבל כסף עבור הדבר הזה.
<יוסף ענתבי: שהן תערכנה, והן תטפלנה בנושא הזה.
יוסף שפירא: תודה רבה, ותשמרו לנו על הקשישים.
<קריאה: תודה, תודה.
<חנה פריידין: תודה רבה.
אמנון כהן: אדוני רצית לדבר, אתה בזכות דיבור.
<רון עוזרי: שלום, שמי רוני עוזרי.
<רון עוזרי: אני רוצה לדבר על אנשים סיעודיים ועל הפן הסיעודי, שלא דיברו עליו, פה.
אמנון כהן: לא, אני אגיד לך, אנחנו דנים - - -
<רון עוזרי: על עובדים זרים.
<רון עוזרי: על זה אני מדבר.
אמנון כהן: לא, לא, אנחנו מדברים על דו"ח מבקר המדינה שהצביע על כל מיני ליקויים שאנחנו צריכים לתקן.
אמנון כהן: זה לא נגע בכם, לא ראיתי שם.
אמנון כהן: יש שם משהו עליהם?
<נירית אלקלעי: יש שם גם התייחסות לנקודה - - -
<רון עוזרי: תנו לי לומר.
אמנון כהן: בוודאי שאני אתן לך, אבל רק שתדע שאנחנו מתעסקים פה בדו"ח מבקר המדינה, לתקן את הליקויים.
אמנון כהן: ואם תגיד לי שהמבקר הצביע על ליקוי כזה וכזה, תיקנתי אותו, מאה אחוז – אז גמרת את הסיפור.
<רון עוזרי: כמובן שיש לברך בכלל על כל מה שקרה בעשורים האחרונים, עצם העובדה שישנם מטפלים אישיים לאנשים סיעודיים.
<רון עוזרי: אנשים שמצבם הרפואי קשה יותר או שיש להם בעיות סוציואקונומיות, לא מסתדרים בבית גם עם עובד זר, והם נאלצים להגיע לבית אבות, למחלקה סיעודית, שהזכירו את זה פה מספר פעמים.
<רון עוזרי: באותם מקרים, זה אנשים שקשה להם יותר, ויש בארץ 20 אלף איש כאלה – סיעודיים ותשושי נפש – כאשר ל-14 אלף מהם אין אפילו כסף לשלם את המימון עבור המחלקה הסיעודית, והמדינה עוזרת בכך.
<רון עוזרי: בעשורים האחרונים היו מטפלים ממדינות חבר העמים או אתיופיה.
<רון עוזרי: אנשים, שברוך ד', ככל הנראה, התקדמו מקצועית, וכיום יש מחסור - - -
אמנון כהן: הם באו מחוסר ברירה, לא הייתה להם פרנסה.
<רון עוזרי: נכון, הם היו עדיין בלתי מקצועיים, והם עבדו והתפרנסו, ועכשיו הם התקדמו, ואני רואה את זה באור חיובי.
<רון עוזרי: והיום המצב הוא שישנו מחסור גדול מאוד של מטפלים.
<רון עוזרי: אנחנו מוצאים מחלקות סיעודיות עם מטפלים שעובדים או שהמחלקות לא יכולות למלא את המשמרות.
<שמואל גולן: זה החלק השני, זה הנושא - - -.
<שמואל גולן: הדיון פה היה אמור להיות על העובדים הזרים, ולא על הסיעוד.
<שמואל גולן: כל מה שאנחנו מתעסקים כרגע זה בנושא הסיעוד: - -
אמנון כהן: זה בסדר, זה בסדר.
אמנון כהן: בסוף, - - -
<שמואל גולן: - - הבקרה על הסיעוד, והפיקוח על הסיעוד, שהוא סיפור אחר.
<שמואל גולן: צריך גם לבחון אותו.
<שמואל גולן: אל תדאג, השנה אנחנו "מתלבשים" על כמה - - -
אמנון כהן: - - - סיעוד.
<שמואל גולן: אלה עובדים זרים שמיועדים לסיעוד.
אמנון כהן: כן, ודאי, על זה אנחנו מדברים.
<שמואל גולן: אם שמת לב, הדוברים האחרונים עסקו, וגם השאלות שלך היו, על איכות הסיעוד, על זה.
אמנון כהן: גם, גם, גם.
<שמואל גולן: אז אוקי.
אמנון כהן: אני אמרתי שבשביל זה אני צריך את ההשתתפות הערנית שלכם.
<שמואל גולן: אנחנו ערניים.
אמנון כהן: אנחנו לא דנים רק בדו"ח.
אמנון כהן: דנים בדו"ח, בבקשה, ודאי.
אמנון כהן: אבל אמרתי – בשביל זה גם רציתי שהמבקר יהיה – תוך כדי הדיון בדו"ח על הנושא, אתה פתאום גולש למשהו אחר שהוא גם לא מטופל.
אמנון כהן: ואז אני מצפה, כי אני - - - לא צריך להגיד: בקשה לחוות-דעת, מבקר המדינה, בנושא סיעוד שזה יטופל.
<שמואל גולן: על חלק מזה נדבר ביום רביעי, - -
<שמואל גולן: - - והחלק הזה - - -
אמנון כהן: לכן, אני צריך את ההשתתפות שלכם, שתראו איפה עדיין לא טופל, ואתם תוך כדי יכולים.
<רון עוזרי: תן לי רק שלושה משפטים, אני כבר עובד על זה בהדרגתיות.
אמנון כהן: שלושה משפטים.
אמנון כהן: רק תיקח לתשומת לבך שאולי אנחנו נצטרך לבדוק את זה לעומק.
<רון עוזרי: המתנתי בסבלנות שעה ושלושה רבעים עד עכשיו בשביל הנקודה החשובה הזאת, - -
<רון עוזרי: - - ונאמרו פה דברים חשובים מאוד.
<רון עוזרי: רבותיי, אותם 20 אלף סיעודיים, שמתוכם אמרנו ש-14 אלף הם במצוקה הכי גדולה – יותר גדולה מאלה שבבית – משרד הכלכלה לא מאשר עבורם תקן של עובד סיעודי – לא אחד על אחד, אפילו אחד על עשר לא.
<איריס מעיין: לא משרד הכלכלה, רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<רון עוזרי: רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
אמנון כהן: המדינה לא יכולה לשלם פעמיים.
אמנון כהן: היא כבר משתתפת בהחזקה שלו - - -
<רון עוזרי: אני לא מבקש מימון, אישור תקן.
אמנון כהן: אבל היא משתתפת.
<רון עוזרי: בלי מימון, שלא תשתתף בכלום.
אמנון כהן: נותנת קוד, נותנת קוד, נותנת - - -
<רון עוזרי: שלא תיתן.
<רון עוזרי: שלא תיתן כסף עבור המטפל, ולא תסבסד אותו בשקל.
<רון עוזרי: אלא תאשר לו לעבוד באופן חוקי.
<רון עוזרי: כפי שהוא עובד חוקי בבית, אז אחד על עשר יוכלו לעבוד במחלקה הסיעודית.
<רון עוזרי: לפחות הקלנו על אותם 14 אלף היום - - -
אמנון כהן: לא יודע, זה - - -
<שמואל גולן: כל מה שהוא מציג פה זה שהוא אומר להרחיב את היריעה של העובדים הזרים גם למוסדות הסיעודיים.
<חנה יזרעלוביץ: בדיוק, בדיוק.
<חנה יזרעלוביץ: כמו לבניין.
<שמואל גולן: זה נושא שצריך להיבחן.
אמנון כהן: פרנסה לעם ישראל, מה קרה?
<רון עוזרי: זו מצוקה של אנשים סיעודיים.
<רון עוזרי: לא מדברים על פרנסה, מדברים על מצוקה.
<רון עוזרי: מצוקה של אנשים - - -
אמנון כהן: תן פרנסה, תשלם קצת יותר טוב, יבואו אנשים טובים, תאמין לי.
<רון עוזרי: אין - - -
<רון עוזרי: אדוני היושב-ראש, - - -
אמנון כהן: אני מכיר בתי אבות, ביקרתי משפחות שישבו שם.
<רון עוזרי: אני מוכן לפרסם אתך מודעות בעיתון שדרושים מטפלים, ולתת 30 ו-35 שקלים לשעה, שזה עשרות אחוזים מעל שכר המינימום - - -
אמנון כהן: יעמדו בתור.
<רון עוזרי: לא יעמדו בתור.
<רון עוזרי: כבוד היושב-ראש, אנחנו, שנינו, נפרסם.
<רון עוזרי: עובדת ניקיון, ב-60-50 שקלים לשעה לא מוכנה לעבוד.
<רון עוזרי: בן-אדם - - -
אמנון כהן: טוב, זה נושא אחר שלא קשור לדיון, אבל העלית את זה.
אמנון כהן: אבל אני מציע שתעלה את זה לפורום אחר, של שרים.
אמנון כהן: תעלה את זה בכתב, תעלה את הבקשה, והם ישקלו את זה בפורום האחר.
אמנון כהן: פה העלית, המבקר שמע, משרד מבקר המדינה שמע - - -
<רון עוזרי: - - - סעיף בדו"ח של המבקר.
אמנון כהן: לא, פה לא ראיתי משהו על בתי אבות.
<נירית אלקלעי: כבוד היושב-ראש, מה שכן הופיע בדו"ח המבקר זה הנושא של מתן היתר – כמו שהאדון אמר פה – מתן היתר לסיעודי שעובר לבית אבות, להמשיך את - - -
<שמואל גולן: ללוות אותו במידה - - -
<נירית אלקלעי: ללוות אותו במהלך שהותו.
<נירית אלקלעי: זה היתר פרטני למעסיק פרטני בבית - - -
אמנון כהן: נכון, זה בסדר.
<נירית אלקלעי: אבל זו לא אותה בעיה כפי - - -
<ירון בן גרא: שמי ירון, אני מייצג עמותה ששמה "אחיעוז".
<ירון בן גרא: היא מאגדת בערך כ-35 תאגידים מתחום העובדים הזרים או התיווך של העובדים הזרים.
<ירון בן גרא: ברשות היושב-ראש, אני רוצה לחזור טיפה אחורה לעניין ההיתרים שדיברנו בהתחלה, שזה לוקח כך וכך זמן לקבל היתר.
<ירון בן גרא: אז באמת הדברים לא כל כך מדויקים – נאמר פה חודשיים, נאמר פה יומיים.
<ירון בן גרא: דה פקטו, יש הרבה מטופלים שיוצאים מבית חולים או שנמצאים בבית וזקוקים לסיוע, ולא מקבלים אותו כי אין היתר.
<ירון בן גרא: כי הרשות לא הנפיקה היתר, וזה יוצר מצוקה ועומס על המשפחה, על משרד הרווחה ועל כל הגורמים.
<ירון בן גרא: הצעה אחת שהעמותה מציעה זה לתת, מה שנקרא: טרום סיעוד גם בצורה של מטפל זר.
<ירון בן גרא: זאת אומרת, אם יש אדם, אזרח ישראלי, - - -
אמנון כהן: מה אתה עושה כאשר קיבלת, על ידי רישיון, עובד זר, למשפחה פלונית, והוא אומר: לא נותן לו את השירות, עוזב.
אמנון כהן: מה אתה עושה איתו?
<ירון בן גרא: מי, המטפל עוזב?
<ירון בן גרא: אתה מתכוון שהמטפל נוטש.
אמנון כהן: נוטש.
<ירון בן גרא: נוטש.
אמנון כהן: מה עשית איתו?
אמנון כהן: הוא נמצא עכשיו במאגר שלך.
אמנון כהן: הוא בינתיים מרוויח במקום אחר.
<אבנר עורקבי: קודם-כל, זה פלילי.
<אבנר עורקבי: "נטש" זה פלילי.
<ירון בן גרא: מה אני עושה עם המטפל?
<ירון בן גרא: יש היום דרך מאוד מסודרת של התאגידים מול רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, לדווח על עובד זר שנטש חסר ישע: מגישים תלונה במשטרה, מעבירים לרשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
אמנון כהן: אז איך הוא ייתן לך עכשיו עוד היתר לאותו פונה?
<ירון בן גרא: הוא לא נותן עוד היתר.
אמנון כהן: לא ייתן, בשביל זה אני אומר.
אמנון כהן: אתה אומר לי: אני מחכה.
אמנון כהן: הוא לא ייתן, כי הוא כבר הקצה.
<ירון בן גרא: ההיתר הוא בתוקף לשנתיים.
<ירון בן גרא: אפשר להחליף מספר רב של עובדים.
<ירון בן גרא: ההיתר הוא על שם המטופל, והעובד לא לוקח איתו את ההיתר כשהוא הולך.
<ירון בן גרא: ההיתר הוא על שם המטופל.