GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף שפירא: המילה קשיש, אם אפשר קצת בבדיחותא, באה להחליף את המילה זקן, כי זקן זה קצת מעליב את אוכלוסיית המבוגרים, ולכן באה המילה קשיש.
אמנון כהן: עכשיו זה אזרח ותיק.
<זוהרה כהן: אזרח ותיק, אזרח ותיק.
אמנון כהן: אזרח ותיק, כן.
יוסף שפירא: ועכשיו יש אזרח ותיק, נכון.
<זוהרה כהן: נכון, אזרח ותיק.
יוסף שפירא: אני נולדתי ב-1945, ולפני כ-11 חודש מלאו לי 67, קיבלתי תעודת אזרח ותיק.
יוסף שפירא: הנה, שזה גם שדרוג של המילה קשיש, ולא רוצים להעליב אותי ולהגיד עליי זקן.
יוסף שפירא: אבל מאחורנית, מהצד השני של התעודה, כתוב: המוצא הישר של תעודה זו, מתבקש להעבירה למועצה למען הזקן.
<חנה פריידין: זקן זה בחוכמה.
יוסף שפירא: אז אולי זקן בחוכמה, כמו שהגברת חנה פריידין אומרת.
אמנון כהן: כתוב בתנ"ך הרי: "זקן ושבע ימים".
יוסף שפירא: "ושבע ימים", כן.
אמנון כהן: יש לנו את המקורות.
<שמואל גולן: אדוני, אני אעבור בקצרה רק על ראשי הפרקים בתחומים שעסקנו בהם: אחד, הנושא של הנגישות לקבלת היתר.
<שמואל גולן: אני מזכיר שבעצם לאחר שהמוסד לביטוח לאומי הכיר בו כאחד שזקוק, הוא צריך לגשת ללשכה.
<שמואל גולן: במועד הביקורת היו ארבע לשכות כאלה, והשיטה הייתה שיטה של דואר, והיא הייתה שיטה לא קלה לקשיש, לישיש - - -
אמנון כהן: כן קיבלנו, לא קיבלנו.
<שמואל גולן: וזה קצת הפריע לנו, כי יש בערך 30 ומשהו לשכות של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, ולא ברור למה רק בארבע עסקו בעניין הזה.
אמנון כהן: הם תיקנו את זה, אני מבין.
<שמואל גולן: הדבר השני הוא כמובן התאמת העובד הזר לקשיש.
<שמואל גולן: לעניין הזה, נקבע מהו טיב הטיפול.
<שמואל גולן: לעניין הזה, צריך להיות מנגנון בקרה.
<שמואל גולן: מנגנון בקרה הוא גם מחברות הסיעוד, שהן מייצגות בעצם את המוסד לביטוח לאומי.
<שמואל גולן: אם העובד הזר באמת נותן לו את הטיפול שהוא צריך לקבל.
<שמואל גולן: והן מטעם רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, בכדי לדעת בכלל האם העובד הזר הזה מתפקד או לא מתפקד.
<שמואל גולן: למועד הביקורת הדבר הזה לא היה מושלם, לא היה מנגנון של פיקוח מושלם – לא מטעם המוסד לביטוח לאומי, ולא מטעם רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, שעדיין לא נכנסה לעניין הזה.
<שמואל גולן: ואני מניח שהיום אנחנו נמצא דברים אחרים.
<שמואל גולן: וכמובן כל הסוגיה שהזכרת פה מקודם, של הבאת העובדים הזרים, בדיקת כשירותו, יכולתו, הבדיקות הרפואיות – כן עושים, לא עושים.
<שמואל גולן: חלק מהדברים האלה עדיין לא היו מטופלים בצורה מוסדרת, כפי שאנחנו הצגנו את זה בדו"ח.
<שמואל גולן: הנושא השני הוא כמובן – אני אזכיר את זה בכל זאת – כל סדרי ההעסקה של העובדים הזרים בסיעוד, תבנית ההעסקה – אמרתי את הנושא של לגמור את שעות העבודה, ומה מגיע להם, ומה לא מגיע להם.
<שמואל גולן: אז נכון שהם יודעים את זה, אבל, בכל זאת, במדינה מסודרת זה צריך להיות על פי תקנות מסודרות.
<שמואל גולן: ואם הבנתי נכון, חלק מהתקנות האלה עדיין לא הועברו ולא יצאו, וצריך כמובן להתאים אותם לזה.
<שמואל גולן: הדבר השני הוא כמובן חוזה העסקה.
<שמואל גולן: בעצם, אני מזכיר לך שמי שמביא את האנשים האלה הן חברות, ובעצם היה צריך להיות חוזה אחיד אחד שהוא משרת את כל החברות האלה.
<שמואל גולן: יש מעל 130 חברות כאלה, שמייבאות אנשים, ובחלקן לא היו חוזים אחידים.
<שמואל גולן: לכן, התרענו על העניין הזה, שצריך לעשות בזה סדר.
<שמואל גולן: הדבר השלישי, הוא הנושא של מיצוי העובדים הזרים.
<שמואל גולן: פה הזכרתי תמונה של מועד הביקור – היו כמעט 10,000 עובדים זרים שלא היו מועסקים.
<שמואל גולן: מצד שני, היו גם - -
<חנה יזרעלוביץ: זקנים שלא - - -
<שמואל גולן: - - קשישים שהיו להם היתרים, ולא יכלו או לא קיבלו, ורצו.
<שמואל גולן: מתוך ניסיון שאני עובר אותו, עכשיו, אז אני יודע מה זה לרוץ, ולחפש ולכתת רגליים בין החברות האלה, ולחפש, כי אין.
<שמואל גולן: מצד אחד, אתה יודע, אתה רואה אותם מסתובבים – כמו שאתה אומר – הרבה ברחוב, והם קיימים פה, וכנראה שצריך לקחת אותם ולהכניס אותם לתוך בתים או לחילופין, להוציא אותם מפה - - -
אמנון כהן: החוצה, ושיבואו חדשים.
<שמואל גולן: בדיוק, ושאפשר להביא חדשים, כי לא מביאים חדשים.
<שמואל גולן: יש מחסור היום בעובדים זרים.
<שמואל גולן: מספרית, יכול להיות שיגידו שאין מחסור היום, אבל יש היום, נכון להיום, מתוך ניסיון אישי אני אומר לאדוני, יש היום מחסור בעובדים זרים, ויש הרבה קשישים שמחפשים תקופות ארוכות בכדי לקבל את העניין הזה.
<שמואל גולן: הדבר האחרון הוא, כמובן, כל הנושא של הפיקוח בתחום הלשכות.
<שמואל גולן: התרענו פה מה צריך לעשות מבחינת פיקוח: גם על הסיעוד, גם על החברות עצמן, גם על הסכומים שהם לוקחים מהקשיש.
<שמואל גולן: בחלק מהדברים, מאנשים מסוימים לקחת 3,000 שקל מקשיש, אחת לשנה, או 70 שקלים כל חודש, יש כאלה שזה קשה להם, - -
<שמואל גולן: - - כאשר הוא מקבל בקושי שש או שמונה שעות מהמוסד לביטוח לאומי, ואת כל השאר הוא צריך להביא.
<שמואל גולן: כמובן שמי שיש לו – מידת הסיוע היא פונקציה של מה מידת היכולת האישית שלך.
<שמואל גולן: כלומר, קודם-כל, בודקים אותך, אחרי זה בודקים את המשפחה שסביבך, יש ילדים - - - שמסוגלים להחזיק את הדבר הזה, הם אלה שמשלמים.
<שמואל גולן: בסוף, רק המדינה באה ועוזרת.
<שמואל גולן: ויש כאלה, שאני אומר לך, שקשה להם לממש את הדבר הזה.
<שמואל גולן: אל"ף, אנחנו חושבים שמבחינת סיכום של הנושא – לפני שאתה עובר לדיון, אדוני – צריך פה, קודם-כל, לבחון ולראות מה השתנה מאותה תקופה שאנחנו עשינו את הביקורת.
<שמואל גולן: האחריות עכשיו נמצאת בידי רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול כבר מספר שנים, ואני חושב שחלק מהדברים האלה הוא היה צריך כבר, כמובן, לקבע אותם בצורה יותר מוסדרת.
<שמואל גולן: בי"ת, כמו שאמר המבקר, צריך לתת את הדעת שזאת האוכלוסייה החלשה בחברה, שהיא גודלת כל הזמן, וצריכים לתת את כל השירותים הקלים ביותר שהם צריכים, על מנת שיהיו מוטעמים בתוך החברה.
<שמואל גולן: תודה.
אמנון כהן: מר בן-עמי, אתה רוצה לשמוע קודם את הגופים האחרים או קודם אתה?
<אמנון בן עמי: מה שתחליט.
<אמנון בן עמי: טוב.
אמנון כהן: גם תגיד לנו את הסיפור שלך עם המוסד לביטוח לאומי, עם המחלקה לשירותים חברתיים.
<אמנון בן עמי: אז אתה נותן לנו להתייחס עכשיו.
אמנון כהן: כן, כן, כן.
אמנון כהן: אתה מתייחס מאל"ף ועד ת"ו, גם לדו"ח וגם לדברים שאני העליתי.
אמנון כהן: גם תתייחס בבקשה לגבי נתונים, כמה יש לנו היום – בסיעוד אני מדבר, לא הכול – בסיעוד, כמה עובדים יש לנו עם רישיון, כמה עובדים יש ללא רישיון.
אמנון כהן: כמה קשישים יש בהמתנה שזקוקים כרגע, ואנחנו עדיין לא מצאנו להם.
אמנון כהן: ופרק זמן מיום שעשיתי את הבקשה, הקשיש עשה את הבקשה.
אמנון כהן: גם לגבי סניפים, כמה מקומות יש – כי דיברו על ארבע, ויש 30.
אמנון כהן: כמה זמן המתנה לוקח עד שקשיש זוכה, בסופו של דבר, לעובד.
<אמנון בן עמי: בוקר טוב, אדוני היושב-ראש, כבוד מבקר המדינה, כל החברים שיושבים פה.
<אמנון בן עמי: אין ספק שזה הנושא הרגיש ביותר שנמסר לטיפול של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<אמנון בן עמי: אנחנו מטפלים בקשת רחבה של נושאים, אבל אין ספק שזה הנושא הרגיש ביותר, המורכב ביותר.
<אמנון בן עמי: אני לחלוטין חושב שצדק מבקר המדינה שהדיון צריך להיות מערכתי יותר.
<אמנון בן עמי: אנחנו פה ואנחנו ניתן תשובות, אבל אנחנו לבד לא יכולים לתת את התשובות לכל הבעיות שמתעוררות בסיפור הזה.
<אמנון בן עמי: ובהחלט גם יש חבלי קליטה, כמו שהוא אמר.
<אמנון בן עמי: אנחנו עדיין רשות חדשה.
<אמנון בן עמי: אני מזכיר לכולם, את השלד הארגוני שלנו, העברת יחידות, קבלת סמכויות, העברת יחידות מאצלנו למשרדים אחרים – סיימנו רק בסוף 2011.
<אמנון בן עמי: כך שאנחנו בהחלט עדיין רשות חדשה עם חבלי קליטה, כמו שאמר מבקר המדינה.
<אמנון בן עמי: ואני אומר את זה מכיוון שממועד ביצוע הביקורת – כמו שנאמר, הדו"ח יצא במאי 2011, הביקורת בוצעה ב-2010 – אכן אנחנו תיכף נפרט ונראה שבוצעו תיקונים: חלק הם חלקיים, חלק לא, חלק אנחנו עדיין בקשיים.
<אמנון בן עמי: אבל אני חושב שישנה התייחסות מעמיקה והתייחסות רצינית שלנו, ברשות, לליקויים שהוצבע עליהם בדו"ח, שאנשי מבקר המדינה הציבו בפנינו.
<אמנון בן עמי: המינהל, ויושבים איתי, פה, חברים מהמינהל הרלוונטי, הוא מינהל שיושבים בו אנשי מקצוע מהמעולים שיש בשירות המדינה.
<אמנון בן עמי: אני 25 שנה בשירות המדינה, זה המשרד השישי שאני מכהן בו, וזה בהחלט אנשים עם מקצועיות לעילא ולעילא.
<אמנון בן עמי: אני מזכיר, התופעה הזו התרחבה מאוד בשנים האחרונות.
<אמנון בן עמי: היום יש כ-56 אלף היתרים – 45 אלף עובדים חוקיים, ו-11 אלף לא חוקיים.
<אמנון בן עמי: המספר של הלא חוקיים מצטמצם.
<אמנון בן עמי: הזכיר קודם מבקר המדינה את הביקור שלו בדרום תל אביב, ב"בנגלדש".
<אמנון בן עמי: למעשה, היום – רק בסוגריים, כדי שתהיה תמונה רחבה יותר – יש כ-160 אלף שוהים בלתי חוקיים בכלל, בשלוש קטגוריות עיקריות: מסתננים – כ-56 אלף; תיירים שאשרתם פגה – כ-92 אלף; ועובדים זרים, בין היתר, שעבדו בסיעוד, והם לא חוקיים, ההיתר שלהם תם או שהם בחרו ללכת ולנקות בתים במקום, ולנטוש את הקשישים – 14 אלף.
<אמנון בן עמי: בשתי הקטגוריות, של תיירים שאשרתם פגה ועובדים זרים שהם לא חוקיים, אנחנו מראים בשנתיים-שלוש האחרונות ירידה דרמטית במספרים.
<אמנון בן עמי: במסתננים, מכיוון שהרוב המכריע, נכון להיום, הוא מאריתריאה ומסודן, שלשם אנחנו לא יכולים להרחיק, אז המספר נשאר די יציב בשלב הזה עד שיחליט היועץ המשפטי לממשלה לגבי יציאה מרצון, אבל לא זו סוגיית הדיון.
<אמנון בן עמי: אני רוצה להתייחס לעוד מספר נקודות לפני שאני אבקש מאנשיי להתייחס בפירוט לדברים שעלו, כל דבר מהם חשוב.
<אמנון בן עמי: אני רוצה שבאמת יובן: ליבנו לקשישים, תמיד; לנכים, תמיד; אני רוצה שהפורום המכובד הזה יזכור שחובתנו גם לבצע אכיפה למען שמירת הזכויות של העובד.
<אמנון בן עמי: לא תמיד פופולארי.
<אמנון בן עמי: אנחנו נתקלים, הרבה פעמים רואים בתקשורת את המקרים האחרים.
<אמנון בן עמי: אבל בעקבות ההערה של היושב-ראש, אנחנו, למעשה, צריכים להפעיל את המידתיות, ולתת מענים לתופעה שהתרחבה וגדלה, ואנחנו כל הזמן מעלים הצעות.
<אמנון בן עמי: אם אנחנו רוצים להתמודד עם הנטישה, אז יש את העניין של התקנות הגיאוגרפיות, והתקנות של בקרה על מספר מעברים שנמצא היום, בכנסת.
<אמנון בן עמי: ואתם יודעים מה זה דיון ציבורי, ומה זה דיון בכנסת, וכמה פעמים זה הולך לבתי-משפט וחוזר.
<אמנון בן עמי: אני מקווה שהכנסת תאשר את הדברים האלה, זה דבר שיעזור לנו להתמודד יותר עם התופעות האלה.
<אמנון בן עמי: הסכמים בילטראליים: אמר היושב-ראש, לגבי דמי תיווך – אין ספק, עוולה אדירה.
<אמנון בן עמי: עוולה אדירה בקטע של גבייה מהעובד הזר, אבל זה מביא גם את העובד הזר לרצות לנטוש, וללכת לעבודה אולי מכניסה יותר, בבתים בצפון תל אביב.
<אמנון בן עמי: וזה מביא אותו גם לתופעה של רצון לשהייה בלתי חוקית, מעבר לשנות ההיתר, כדי להחזיר את הכסף שהוא שילם.
<אמנון בן עמי: אנחנו הצלחנו, ברשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, להוביל למהלך שהוא לא פחות ממהפכה, וזה ההסכמים הבילטראליים בבניין ובחקלאות.
<אמנון בן עמי: אני מאמין שכולם קוראים עיתונים ושומעים חדשות, מהם הלחצים שמופעלים עלינו לחזור לשיטות הישנות.
<אמנון בן עמי: יש לנו היום הסכם בבניין עם בולגריה ומולדובה.
<אמנון בן עמי: יש לנו הסכם בחקלאות עם תאילנד.
<אמנון בן עמי: אנחנו מנסים להרחיב את ההסכמים כדי שבענפים האלה יגיעו עובדים, לא ישלמו דמי תיווך.
<אמנון בן עמי: המדינות יבחרו אותם, יכשירו אותם, ואנחנו נבצע פה פיקוח.
<אמנון בן עמי: לגבי סיעוד: אנחנו, למעשה, נמצאים במגעים מתקדמים מאוד עם ממשלת נפאל, לחתום פיילוט.
<אמנון בן עמי: סיעוד, אין ספק שהוא הנושא – אמרתם כולכם, וגם אני אמרתי – נושא יותר רגיש, יותר מורכב, מחייב התאמה של מטפל למטופל.
<אמנון בן עמי: זה לא הסכם רגיל.
<אמנון בן עמי: אבל גם פה, אני חושב שבתקופה הקרובה אנחנו נצליח לחתום על פיילוט עם ממשלת נפאל, כדי לנסות לקדם הסכם בילטראלי גם בנושא סיעוד, וזה באמת יהיה פריצת דרך.
אמנון כהן: אבל יש עוד מדינות שמייבאים משם, למה דווקא נפאל?
<אמנון בן עמי: אנחנו, קודם-כל, מנסים.
<אמנון בן עמי: יש חלק מהמדינות, כמו הפיליפינים, שהצענו להם, משם יש כ-15 אלף.
אמנון כהן: יש בהודו, אני יודע, המון עובדים.
<אמנון בן עמי: יש הרבה מהם.
<אמנון בן עמי: חצי מהעולם מייצא לחצי מהעולם.
אמנון כהן: מישהו עובד מול הודו?
<אמנון בן עמי: אנחנו עובדים מול כל מדינה שמוכנה לקבל את המתווה שקבעה ממשלת ישראל, של הסכם בילטראלי, שהעקרונות הבסיסיים של ההסכם אומרים שמדינת המקור תכשיר, תגייס ותמיין באופן רנדומאלי; לא חברות פרטיות שגוזרות לא מעט דמי תיווך.
אמנון כהן: לכשזה יאושר, ממדינות אחרות לא נייבא?
אמנון כהן: אם יש - - - ממדינה - - -
<אמנון בן עמי: ממשלת ישראל קבעה, ואנחנו, רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, תוכל להביא עובדים זרים רק ממדינות שאיתן נחתם הסכם בילטראלי.
<אמנון בן עמי: כמו שאמרתי, כך זה כבר בבניין ובחקלאות, ואנחנו מרחיבים את זה גם לסיעוד.
<אמנון בן עמי: אבל מכיוון שסיעוד - - -
<אמנון בן עמי: אמרתי, אנחנו לפני חתימה על פיילוט עם ממשלת נפאל, אני מקווה ממש בשבועות הקרובים.
<אמנון בן עמי: אנחנו רוצים, קודם-כל, לעשות פיילוט כדי לראות, בגלל המורכבות של הנושא, שזה עובד טוב, ואז נוכל להרחיב את זה לעוד - - -
אמנון כהן: פיילוט זה גם כמות?
<אמנון בן עמי: כמות של 300 אולי.
<אמנון בן עמי: אבל מכיוון שמדובר באוכלוסייה שאנחנו כולנו רגישים כלפיה, לא העיקר לחתום על הסכם.
<אמנון בן עמי: אנחנו צריכים לראות מה ההשפעות על הטיפול.
<אמנון בן עמי: אני רוצה לומר דבר נוסף, לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, ברשותכם, לאנשי רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול, שיתייחסו יותר פרטנית לדברים שנאמרו: השר החדש נכנס, קבע כבר סדרה של דיונים בנושאים האלה, של סיעוד.
<אמנון בן עמי: אנחנו נעלה ונציג בפניו את כל, כולל את הדו"ח הזה, את המשמעויות שלו, איפה אנחנו נמצאים, איפה אנחנו נמצאים מבחינת תיקון הליקויים, מה נותר לנו עדיין לעשות.
<אמנון בן עמי: יש דברים שבהחלט השר החדש כבר התחיל להתמודד איתם.
<אמנון בן עמי: ואני מאמין שממש בשבועות הקרובים, כבר ביום שלישי הקרוב יש דיון מאוד רחב בנושא, ויהיו עוד סדרה של דיונים, שאנחנו נציף את כל הנושאים שקשורים למדיניות.
<אמנון בן עמי: אבל ברשותכם, אני אבקש מהגברת נירית אלקלעי, היא המבקרת הפנימית שלנו.
<אמנון בן עמי: היא ריכזה את העבודה מול הדו"ח, מול אנשי מבקר המדינה; יושבים איתי גם ראש המינהל הרלוונטי, מר אהרון ברזני; מר משה נקש, הוא ראש אגף הסיעוד.
<אמנון בן עמי: הוא, יחד עם היועצת המשפטית לנושא הזה, עורכת-הדין שושנה שטראוס; העובדת הסוציאלית שלנו, שגייסנו, ללוות את הנושא הזה, העובדת הסוציאלית רננה.
<אמנון בן עמי: האנשים יתייחסו פרטנית.
<אמנון בן עמי: לא את הכול תיקנו, יש לנו עוד עבודה.
<אמנון בן עמי: אבל אני חושב שאנחנו מצביעים על התקדמות, בוודאי לעומת 2010.
<אמנון בן עמי: הגברת נירית אלקלעי, בבקשה.
<נירית אלקלעי: שלום לכולם.
<נירית אלקלעי: אז באמת לקחנו את הדו"ח, כמו - - -
<אמנון בן עמי: סליחה, סליחה, לא ראיתי את יפעת, היא התחבאה לי.
<אמנון בן עמי: עורכת-הדין יפעת חן, היא הממונה על אכיפה על לשכות.
<אמנון בן עמי: ושאלת גם אתה על זה - - -
אמנון כהן: יש לך הרבה תשובות לתת לנו.
<נירית אלקלעי: אני אציג את עיקרי הליקויים כמו שאנחנו הוצאנו מהדו"ח.
אמנון כהן: לא, את הליקויים אנחנו מכירים.
אמנון כהן: תגידי מה תיקנת.
<נירית אלקלעי: אני אפרט לפי הסדר, ואני אתן לגורמים המקצועיים להתייחס כל אחד בתחום שלו לתהליכים שנעשו ברשות.
<נירית אלקלעי: אז לעניין המעבר לשיטה חדשה: בתקופת הדו"ח, רוב המרכיבים של השיטה החדשה עדיין לא נכנסו לפעולה.
<נירית אלקלעי: היום אנחנו רוצים להגיד שהושלמה השיטה החדשה.
<נירית אלקלעי: זאת אומרת, מיושמת במלואה.
<נירית אלקלעי: היה צוות בין-משרדי שליווה את השיטה החדשה.
<נירית אלקלעי: אני רוצה שעורכת-הדין שושנה שטראוס תפרט פה.
<נירית אלקלעי: יש את משרד המשפטים ומשרד הכלכלה שאמורים לתת עכשיו תשובה לגבי – תפרטי את לגבי - - -
אמנון כהן: תני לי, קודם-כל, להבין כשקשיש פונה, הדו"ח דיבר על ארבעה מוקדים, ויש לכם 30 מקומות.
אמנון כהן: אני רוצה לדעת מה עם הפריסה הארצית, איפה - - -.
אמנון כהן: אחד משדרות, אופקים, צריך להגיע לתל אביב או איפה הוא?
<שמואל גולן: יש שתי שיטות: או להגיע או לשלוח מכתב.
<אמנון בן עמי: או בדואר.
<קריאה: אפשר גם באינטרנט.
<שמואל גולן: אפשר באינטרנט.
<שמואל גולן: - - - קצת קשה להם - - -
<משה נקש: אני אענה על העניין הזה.
אמנון כהן: כמה מוקדים יש?
<משה נקש: היום יש ארבעה מוקדים.
אמנון כהן: נשארו ארבעה מוקדים?
<משה נקש: נשארו ארבעה מוקדים.
<משה נקש: רגע, אני אתייחס גם לעניין הזה.
<משה נקש: לפני זה, במשפט קצר, אנחנו כל הזמן אומרים קשישים-קשישים, ואל לנו לשכוח שמדובר פה גם על נכים, גם על ילדים נכים – הם חלק מכול האוכלוסייה הזאת.
אמנון כהן: כל מי ששייך למשפחת הסיעוד.
<משה נקש: בדיוק.
אמנון כהן: אנחנו - - - משפחת הסיעוד.
<משה נקש: זהו, זה חשוב להגיד - - - אומרים סיעוד, - - - קשישים, ובעצם מדובר גם על נכים וגם על ילדים נכים.
<משה נקש: לגבי המוקדים: יש לנו היום ארבעה מוקדים.
<משה נקש: המוקדים האלה, ניתן להגיע אליהם לקבלת קהל, להגיש טפסים ולקבל תשובות.
אמנון כהן: אבל הדו"ח ציין שהם נמצאים גם אפילו במקומות לא שלכם, לא של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול שיושבת שם.
<משה נקש: לא, לא, זה כבר השתנה.
<אמנון בן עמי: זה השתנה.
<משה נקש: זה כבר - - -.
<משה נקש: הם נמצאים במקומות של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<משה נקש: זה היה בתקופת המעבר, כמו שציינו לפניי.
<משה נקש: הם נמצאים במשרדים של רשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
<משה נקש: יש לנו ארבעה מוקדים, עדיין.
<משה נקש: ההגעה במקרים של המטופלים הסיעודיים היא לא חובה.
<משה נקש: אפילו רצוי למנוע את ההגעה של האנשים אלינו.
<משה נקש: אין צורך.
<משה נקש: אנחנו מקבלים בקשות בדואר.
<משה נקש: שאלת לגבי משך הזמן של התהליך, של הטיפול בהיתר: אז היום לטיפול בהיתר, בקשה חדשה להיתר, זה עניין של עד שבעה ימים והבן-אדם מקבל תשובה.
<משה נקש: בקשה להארכה – זה יומיים-שלושה לקבל את ההיתר.
אמנון כהן: תשובה למה הוא מקבל?
<אמנון בן עמי: - - -
<משה נקש: להיתר, להיתר העסקה לעובד זר.
אמנון כהן: זאת אומרת, אתה מקבל בקשה, תוך שבעה ימים אתה נותן לו תשובה – כן או לא.
<משה נקש: אני מקבל טפסים, בדרך כלל, - - -
אמנון כהן: גם יכול להיות לא.
<משה נקש: בדרך-כלל, - - -
אמנון כהן: או שרק כן, כי אין לך פה שיקול דעת, כי הוא כבר עבר את הקריטריונים.
<משה נקש: יש, יש שיקול דעת.
<משה נקש: אני אגיד: יש קריטריונים קבועים, יש קריטריונים ברורים.
<משה נקש: יש מקרים שנדחים.
<משה נקש: תראה, הדחיות אצלנו – אם אני אציג מספרים – בשנה מדובר על מאות בודדות של דחיות מתוך 36,000-35000 בקשות בשנה, בסדר?
<משה נקש: מתוך זה אנחנו דוחים 300, 400, 500 בקשות.
<משה נקש: למה המספר כל כך מעט?
<משה נקש: אז כמו שאמרת, כל הציבור יודע את הקריטריונים.
<משה נקש: מי שלא עומד בקריטריונים מראש ימנע מעצמו להגיש את הבקשה, ולכן אנחנו לא דוחים הרבה בקשות.
<משה נקש: חלק מהדחיות האלה זה גם בקשות לעובד נוסף, ככה שבאמת - - -
<אירית זילברברג: בתל אביב לוקח 60 יום.
<משה נקש: סליחה?
<משה נקש: לטפל בבקשה זה מגובה בנתונים - - -
<אירית זילברברג: - - - האפשרות, אחרי הכול - - -
אמנון כהן: רק שאני אדע.
<אירית זילברברג: אני מהתאגידים לעובדים זרים.
אמנון כהן: התאגידים לעובדים זרים.
<משה נקש: יכול להיות שסופרים ב-60 הימים האלה גם את התהליכים המוקדמים מול המוסד לביטוח לאומי, אבל זה לא רלוונטי אלינו.
<משה נקש: אנחנו, מהיום שאנחנו מקבלים בקשה ועד שאנחנו נותנים תשובה, בדרך כלל, התשובות ניתנות תוך שבוע, ובהארכות זה גם תוך שבועיים-שלושה.
אמנון כהן: בכל ארבעת הלשכות זה אותו דבר?
אמנון כהן: בכל הלשכות זה אותו דבר?
<משה נקש: כן, כן, כן, בכל הלשכות.
<משה נקש: דיברתם על ארבעה מוקדים.
<משה נקש: יש כוונה של ראש הרשות, יש כוונה - - -
אמנון כהן: איזה מוקדים?
אמנון כהן: איזה ארבעה?
<שמואל גולן: איפה שהם היו.
<משה נקש: יש לנו בחיפה, בתל אביב, בירושלים ובעומר.
<שמואל גולן: איפה שהם היו עד עכשיו, במועד הביקורת.
<שמואל גולן: מקריית שמונה צריך להגיע בדואר.
אמנון כהן: מי שבא, נגיד, מקריית שמונה.
<קריאה: לא צריך להגיע.
<משה נקש: אתם כל הזמן חוזרים ואומרים בוא, אין צורך לבוא.
<אמנון בן עמי: אין צורך לבוא אלינו.
<משה נקש: אפשר לשלוח את זה בדואר.
אמנון כהן: אבל בדואר אומרים: כן קיבלנו, לא קיבלנו.
אמנון כהן: לא קיבלנו, בדואר, - -
<אמנון בן עמי: היום הממשלה בכלל רוצה שירותים - - - להכריח את - - -
<שמואל גולן: זו לא אוכלוסייה שיכולה לעבוד - - -
<אמנון בן עמי: אנחנו נרחיב את המוקדים, אבל אין צורך - - -
אמנון כהן: - - הכול בסדר.
אמנון כהן: משפחה שלחה, לא קיבלת.
אמנון כהן: עוד פעם, לא קיבלת, לא קיבלת, אז הוא בא.
<משה נקש: האמצעים היום משוכללים: אנשים שולחים בדואר רשום, יש מעקב אחרי דברי הדואר.
<משה נקש: זו לא בעיה שאנחנו נתקלים בה ביומיום.
אמנון כהן: מה הבעיה, אדוני המנכ"ל, שיהיה יותר נגיש?
אמנון כהן: מה הבעיה שכל מי באזור מגוריו – יש לך 30 מוקדים.
אמנון כהן: יש לכם גם דואר פנימי, שאתם יכולים לעבוד ביניכם.
אמנון כהן: מה הבעיה, בשביל לתת שירות לאזרח, אחד שנמצא באופקים ושדרות צריך לבוא עד עומר.
אמנון כהן: אם הוא רוצה לבוא, בשביל מה?
אמנון כהן: אני רוצה - - - אז אני אומר, אנחנו רוצים להנגיש.
אמנון כהן: אמרתי, יבואו ארבע בקשות, חמש בקשות, ואז בדואר הפנימי תעשה שירות לתושב.
אמנון כהן: ברוך השם, המדינה משקיעה המון כסף במשרד הפנים, ברשות האוכלוסין, ההגירה ומעברי הגבול.
אמנון כהן: אז הדואר הפנימי שלכם יסתובב קצת, לא נורא.
אמנון כהן: אבל אתה גם נתת למישהו, למי שדיבר איתו, למי שהפנה אותו.
אמנון כהן: פתאום היה חסר לו איזשהו טופס.
אמנון כהן: בדיקה ראשונית, מישהו יעבור על זה.
אמנון כהן: אז במקום שיבוא לשם, תחזיר ותבוא – חסר טופס אחד מתוך 40 שהוא מסר.
אמנון כהן: אז אולי לשקול לפרוס את זה, ואז בדואר הפנימי תעביר אותם לאותם ארבעה מוקדים, כי הם הגוף המקצועי.
אמנון כהן: הם הרי יפתחו מחר את התיק.
אמנון כהן: אז לדיון הבא שנעשה בעוד שבועיים-שלושה, אני רוצה להבין שיש ב-30 המוקדים נגישות לאזרח, כל מי שרוצה ייתן שם.
אמנון כהן: ובדואר הפנימי תעשו - - - שלכם.
<משה נקש: אני מניח שהמנכ"ל ישקול את הרעיון הזה.
אמנון כהן: המנכ"ל רשם.
אמנון כהן: אני כבר כותב לי שבפעם הבאה אני צריך לבדוק את זה.
<משה נקש: בנוסף, יש היערכות ארגונית ברשות, כמו שציינו לפניי, ויש כוונה להרחיב את המוקדים.
<משה נקש: אנחנו לא רוצים לעשות, כמו שאתה אומר, אדוני היושב-ראש, להגיד לבן-אדם לבוא – בוא, תגיש, לא משנה באיזו לשכה.
<משה נקש: שים את הטפסים, יעבירו בדואר פנימי.
<משה נקש: אני חושב שהשירות שיינתן, אם הוא יגיע לבן-אדם מקצועי, והוא יוכל להדריך אותו ולהגיד לו: פה חסר, לא חסר, הכול בסדר.
<משה נקש: יסביר לו את המשך התהליך - - -
אמנון כהן: אנחנו ניתן אפילו עוד יומיים.
אמנון כהן: אנחנו ניתן לכם עוד יומיים, שיהיה תשעה ימים, בסדר?
<אמנון בן עמי: אדוני היושב-ראש, אמרת, ונשקול את זה.
<אמנון בן עמי: אנחנו נראה איך אנחנו נערכים.
אמנון כהן: ניתן עוד יומיים, אפילו.
אמנון כהן: עוד משהו, תגיד לי, מיום שנתתי את הבקשה, אתה תוך שבעה ימים – עכשיו יהיו תשעה ימים, תבדקו אתם – - -
<משה נקש: בדרך-כלל.
אמנון כהן: - - מאותו הרגע, מה קורה עם הקשיש המסכן?
אמנון כהן: מאותו הרגע.
אמנון כהן: יש לו את האישור ביד, מה הוא עושה עם זה?
אמנון כהן: הוא בא לחברה המפעילה – מט"ב או זה או זה, כן?
<משה נקש: כשיש למטופל סיעודי היתר, הוא פונה לאחד מ-103 או 105 לשכות פרטיות שישנן, ומבקש מהן שימצאו לו עובד זר מתאים, אם מישראל ואם מחוץ לארץ.
אמנון כהן: מישהו מפקח על זה שהוא מחכה חודשיים לפעמים, שלושה חודשים?
<רננה לוי: הוא לא מחכה.
אמנון כהן: אני מכיר, אל תגידי לי לא.
אמנון כהן: כל מה שאמרתי אני אחראי.
אמנון כהן: תביאי מקרים, אני אביא לכם עד הבית.
אמנון כהן: אל תגידו לא אף פעם.
אמנון כהן: אני לא ממציא שום דבר, הכול מוכח.
אמנון כהן: רוצים?
אמנון כהן: אני אקח אתכם לבית, ואני אוכיח לכם בבית.
אמנון כהן: לא אחד, עשרות.
<משה נקש: יענו לך, יש פה - - -
אמנון כהן: לא, תענה אתה.
<משה נקש: יש את נציגי הלשכות הפרטיות שהם מכירים את התהליך, אפילו יותר טוב ממני, כמה זמן לוקח להביא עובד זר מחוץ לארץ.
<משה נקש: אבל ישנם מקרים – נכון, אדוני היושב-ראש – שאנחנו שומעים, גם אנחנו מקבלים פניות של אנשים שלוקח זמן רב - - -
אמנון כהן: הדיון הזה נולד בגלל מקרה, שלא תחשוב.
<משה נקש: אין לי ספק.
<משה נקש: אנחנו גם מקבלים את המקרים האלה, של אנשים שלוקח זמן עד שהם מצליחים למצוא עובד זר, והתייחסו לזה - - -
אמנון כהן: מי בודק אם יש במאגר מישהו שהתפנה?
אמנון כהן: מישהו היה אצל מישהו, עבד יפה, שנתיים, הבן-אדם נפטר, הלך לעולמו.
אמנון כהן: הוא פנוי במאגר.
אמנון כהן: ההוא כבר דחוף, יש לו את האישור ביד.
אמנון כהן: מי בודק את הסינכרון הזה – בדיוק הרגע התפנה לי מישהו, במחשב; בוא, תנסה אותו, כמו שאמרנו: לא יודע אם מתאים או לא מתאים, לפחות תנסה אותו יום-יומיים-שלושה.
<משה נקש: יש מאגר - - -
אמנון כהן: יש משהו כזה?
אמנון כהן: אז למה עדיין מחכים חודשיים-שלושה?
<משה נקש: יש מאגר שאנחנו מפרסמים מידי שבוע, ומעדכנים אותו מידי שבוע – יש בו כ-600-550 עובדים.
<משה נקש: שמידי שבוע, 150 מתוכם משתבצים, כמו שאתה אומר, לעבודה אצל מעסיק, אצל מטופל סיעודי אחר, חדש, ומתווספים אליו 150 אחרים.
<משה נקש: זה, פחות או יותר, סדר הגודל של המאגר.
<משה נקש: וחוץ מעניין המאגר, ללשכות יש את המאגר הפנימי של כל לשכה.
<משה נקש: הרי אנחנו מכלילים במאגר הזה עובדים זרים, שהמעסיק שלהם נפטר, 30 יום לאחר פטירת המעסיק.
<משה נקש: כי במהלך 30 הימים האלה, בדרך-כלל, יש לעובד את ימי ההתארגנות שלו, ולפעמים גם חלק מהאבל, - -
<שמואל גולן: הוא גם סועד - - -
<משה נקש: - - ויש להם את ימי ההתארגנות.
<משה נקש: מגיע להם את ימי החופשה שאולי הם צברו, ורוצים לנצל אותם.
<משה נקש: ואנחנו נותנים הזדמנות ללשכות הפרטיות, שהעובדים האלה רשומים אצלם, לנסות ולמצוא אצל הלקוחות שלהם, כמובן, - - -
אמנון כהן: אז תוך 30 יום קורה הדבר הזה.
<משה נקש: ובהנחה והם לא מוצאים, הם נכללים במאגר הארצי, שכל לשכה מכל הארץ יכולה, באמצעות קוד גישה, להיכנס לאתר האינטרנט, ולמצוא את העובד שאולי יתאים למטופל שלהם.
<אורלי ארז: אז למה התחושה היא שהמשפחה - - -
אמנון כהן: מי הגברת?
אמנון כהן: ככה אי אפשר, אני לא מסכים ככה.
אמנון כהן: מי שרוצה לדבר, תשבי ליד השולחן, תשבי, תרימי יד, בזכות דיבור, מכובד.
אמנון כהן: ותציגי את עצמך, שנדע, שנדע עם מי אנחנו מדברים.
אמנון כהן: וכל שאלה תקבל תשובה, אני מתחייב.
אמנון כהן: כי אנחנו פה בדיון מאוד חשוב ורגיש, ואנחנו פה מייצגים למעשה את כל אלה שיש להם זכאות לסיעוד, כמו שאמרנו, גם קשישים, גם נכים, כל מי שנכלל במשפחה הזאת.
אמנון כהן: ואנחנו רוצים לצאת עם פתרונות, - - - מה אפשר לעזור למערכת החשובה הזאת, שהם נכנסים לחבלי קליטה עכשיו, לראות מה אנחנו עוד יכולים לייעל לטובת המערכת.
אמנון כהן: ואם צריך שינוי חקיקה, אני גם פה, שוקל איתו ביחד.
אמנון כהן: ואני גם חבר טוב של השר, שאני יכול גם לשבת איתו, לעשות נהלים, צו של שר, ותקנות מהר, חוזר מנכ"ל הוא יכול להוציא ולתקן את הדברים, לתת לכם כלים.
אמנון כהן: אז לכן, אל תראו לי שהכול יפה.
אמנון כהן: איפה יש קושי, תגידו לי איפה יש קושי – אני רוצה אבל לא יכול, ידיי כבולות.
אמנון כהן: גם אני רוצה לשמוע.
אמנון כהן: כן, תמשיך, בבקשה.
<משה נקש: כמו שאמרתי, זה בעצם התהליך.
<משה נקש: אחרי שהמטופל פונה ללשכה פרטית, הם דואגים להשמת העובד המתאים עבורו.
אמנון כהן: מר נקש, התחושה שלי היא שאנחנו לא משדרים על אותו גל.
אמנון כהן: אתה מראה שהכול יפה, - -
אמנון כהן: - - ואני, בתחושה שלי, ובניסיון – איפה שהלשכה הפרלמנטרית, לידי יש חברה כזאת, שהיא גם רווחה למעלה, משרד הרווחה, ופה, את הגוף הזה שנותן את השירות.
אמנון כהן: ואני רואה את האנשים שמגיעים לשם, ואני מידי פעם שואל.
אמנון כהן: למה נולד הדיון?
אמנון כהן: הלכתי לחפש דו"ח לפני שנתיים, עד היום לא טיפלו בו.
אמנון כהן: אפילו דיון אחד לא עשו.
אמנון כהן: היו איזה עשרה - - - יושב-ראש ועדה – לא עשו דיון, לא מעניין.
אמנון כהן: אין תקשורת.
אמנון כהן: אפילו חברי כנסת, אתה רואה?
אמנון כהן: הלכו עכשיו לאיפה שיש תקשורת.