GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<הלל שמגר: אם נתחיל עכשיו לעסוק בעבודת ביקורת, לא נוכל לטפל בעוד אלפי אנשים שמתדפקים כדי לפתור את הבעיות.
<הלל שמגר: אבל אנחנו מעבירים.
<הלל שמגר: הייחוד של מבקר המדינה בישראל הוא שהתפקידים שלו משלימים זה את זה.
<הלל שמגר: הוא מקבל מידע על ההתנהגות של המנהל הציבורי דרך הטיפול בתלונות ובהרבה מקרים הוא משתמש באמצעים שלנו לצורך הטלת ביקורת.
<הלל שמגר: השנה היתה שנת שיא, מצד שני הצלחנו השנה לסיים את הטיפול ביותר תיקים מאשר אלה שנפתחו.
<הלל שמגר: אנחנו כל העת משתדלים ויש פה מתח בלתי פוסק בין מצד אחד הצורך לתת מענה מהיר לפרט שפונה אלינו, ומצד שני גם לא לחטוא לאמת ולברר את התלונה באופן יסודי ולא להחמיץ שום עניין שיכול בסופו של דבר לסייע לתלונה.
<הלל שמגר: אני שבע רצון שבזכות התייעלות הצלחנו לעשות את זה.
<הלל שמגר: הלשכות לקבלת קהל, דיברנו עליהן.
אמנון כהן: תגיד את השמות, כדי שהציבור גם ישמע.
שמעון אוחיון: זה מעניין שהמשרד לשירותי דת, בניגוד למה שמקובל כנראה בציבור, איננו מככב כאן.
מיקי רוזנטל: או שהציבור השלים עם המציאות המרה.
מיקי רוזנטל: זו אופציה.
מיקי רוזנטל: אני לא נוקט עמדה, אני לא נזקק לשירותים האלה.
אמנון כהן: גם אתה נזקק.
אמנון כהן: אין אחד שלא נזקק.
אמנון כהן: בר-מצווה, חופות לילדים שלך.
<הלל שמגר: יש לשכה בנצרת-עילית, קריית-שמונה, לוד, באר-שבע, חיפה, ירושלים ותל-אביב.
<הלל שמגר: אלה המשרדים הראשיים.
<הלל שמגר: הן לא לשכות שאנחנו קוראים להן לשכות פריפריאליות, זו פשוט אילוסטרציה.
<הלל שמגר: הכתובות מופיעות גם באתר האינטרנט, גם בדף הפייסבוק, גם בדוח, גם בעלוני הסברה שאנחנו מחלקים ברשויות מקומיות, בגופי רווחה, בעמותות, בשפות השונות.
<הלל שמגר: מיד נראה דוגמה שלהם.
<הלל שמגר: הלשכה בבאר-שבע והלשכה בנצרת נפתחו בשנת 2007.
<הלל שמגר: הלשכה בלוד נפתחה לפני שנה ושמונה חודשים.
<הלל שמגר: הלשכה בקריית-שמונה נפתחה בדצמבר 2012.
אמנון כהן: יש כבר תלונות בקריית-שמונה?
<הלל שמגר: בוודאי.
אמנון כהן: עשיתם פרסומת במקומונים באזור?
<הלל שמגר: עשינו פרסומת במקומונים והרצאות.
<הלל שמגר: בנצרת יש לנו לשכת נצרת – נצרת-עילית עם שלוחה שלה, של רכזת שמקבלת גם תלונות בשפה הרוסית בנצרת-עילית כדי לתת מענה לאוכלוסייה שדוברת בשפה הרוסית.
<הלל שמגר: דיברתי על העלונים בשפות השונות: עברית, ערבית, רוסית, אמהרית, אנגלית.
אורית סטרוק: איפה זה מחולק?
<הלל שמגר: העלונים הללו מחולקים בדרך כלל ברשויות המקומיות במבני הציבור השונים, במשרדי העירייה, במתנ"סים, מעבירים אותם לעמותות שפועלות למען הציבור.
אורית סטרוק: לפי דעתי זה לא מספיק מחולק.
אורית סטרוק: עובדה שאני מעולם לא נתקלתי בכזה עלון.
אורית סטרוק: רוב האנשים לא נתקלים.
אמנון כהן: ברדיו האזורי של קריית-שמונה, מדי פעם צריך להגיד שיש לשכה לפניות הציבור.
<הלל שמגר: צריך בהחלט גם ברדיו, ואנחנו היום גם מתכננים במסגרת מסע הגברת המודעות בהסברה גם לחשוב על תשדיר שירות לפרט, כדי שידע קודם כל שקיים המוסד, וכן איך הוא יכול לפנות אליו.
אמנון כהן: תצטרך מחר עוד עובדים.
<הלל שמגר: אין ספק, אנחנו קיימים כדי לטפל בכל מי שחושב שהוא נפגע.
<הלל שמגר: אנחנו יודעים שיש יותר אנשים שחושבים שהם נפגעו מאלה שיודעים על קיומנו, ולכן אנחנו צריכים להגיע אליהם.
<הלל שמגר: זה לא רק עניין של תוספת עובדים, אנחנו גם משתדלים להתייעל במסגרת דפוסי העבודה שלנו.
<הלל שמגר: זה המבנה הכללי של נציב תלונות הציבור.
<הלל שמגר: יושבים כאן רוב המנהלים של הנציבות, גם מנהלות הלשכות – מנהלת לשכת לוד, מנהלת לשכת נצרת ושלוחת קריית-שמונה ומנהלת לשכת באר-שבע.
<הלל שמגר: לדאבון הלב לא יושבת אתנו כאן מנהלת אגף בכירה שלנו, עו"ד ברכה טל זיכרונה לברכה, שהלכה לעולמה בשלהי שנת הדוח.
אמנון כהן: הקדשתם את הדוח לזכרה.
<הלל שמגר: היא טיפלה באגף שמופקד על הביטוח הלאומי בעיקר, וחלק ניכר מהפעילות זו פעילות שהיא היתה מופקדת עליה והדוח הזה הוקדש לזכרה.
אמנון כהן: אני בטוח שמקומה בגן-עדן עליון, כי היא טיפלה בציבור.
אמנון כהן: אני רוצה לברך את הסטודנטים שנכנסו כרגע, ממכללת אשקלון.
אמנון כהן: אם יש לכם שאלה תוכלו להרים את היד ולהשתתף בדיון אתנו.
מיקי רוזנטל: אגב, בנושא הפרסום.
מיקי רוזנטל: אני לא מבין שום דבר בתקשורת.
מיקי רוזנטל: אבל יכול להיות שאתם צריכים להתמקד בתוצאה ולא בעצם העובדה.
מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אזרח אלמוני פנה וכך קרה.
מיקי רוזנטל: החברות המסחריות עובדות כך, ואתם יכולים לאמץ את זה בקלות.
מיקי רוזנטל: אני חושב שזה יהיה הרבה יותר אפקטיבי.
אורית סטרוק: לא פחות מ"זכותי".
אורית סטרוק: תפרסמו כמו ש"זכותי" מפרסמת.
מיקי רוזנטל: אני לא רציתי לפרסם אותם, אבל חברת הכנסת סטרוק הבינה מיד למה אני מתכוון.
<הלל שמגר: חבר הכנסת רוזנטל צודק, מעניין למה.
<הלל שמגר: משום שאנחנו פרסמנו לאחרונה מקרה של מתלונן שלנו, עיוור, שרשות השידור נקטה נגדו הליכי הוצאה לפועל לצורך גביית אגרה, שהוא היה כמובן פטור ממנה.
<הלל שמגר: בעקבות התערבות שלנו לא רק שהחוב בוטל, אנחנו גם חייבנו את הרשות לשלם לו פיצוי של כמה אלפי שקלים.
<הלל שמגר: כשפרסמנו את הנושא הזה כמקרה בודד הוא זכה לתהודה גדולה מאוד.
<הלל שמגר: מבחינת כוח-אדם בנציבות, על המלאכה הזאת מופקדים היום 75 עורכי-דין בארץ כולה, עם עובדת סוציאלית אחת.
<הלל שמגר: אנחנו עכשיו בהליכי מכרז לגיוס עובד סוציאלי נוסף, כי אנחנו חושבים שהדיסציפלינה הזאת היא חשובה גם לצורך עבודה אל מול גורמי רווחה, גורמים מקצועיים בקרב הגופים המבוקרים, וגם כדי לסייע מול הציבור עצמו.
<הלל שמגר: יש אנשים עם מצוקות קשות שעורך-דין לא תמיד יודע את הדרך כיצד לגשת אליו מבחינה מקצועית.
אורית סטרוק: האם אתם עומדים על כך שעורכי-הדין והעובדים הסוציאליים יהיו נגישים לציבור גם מבחינת האוצר הלשוני שלהם?
אורית סטרוק: זאת אומרת, כמו שהעלונים הם בשפות שונות.
<הלל שמגר: השפות המדוברות בנציבות הן עברית, ערבית, אנגלית, רוסית, אוקראינית, אמהרית, טיגרית, צרפתית, ספרדית, איטלקית ופורטוגזית.
אמנון כהן: הם עוברים הכשרות?
<הלל שמגר: לא.
<הלל שמגר: יש לנו עובדים דוברי השפות האלה.
<הלל שמגר: אגב, יש קשר.
<הלל שמגר: המתלונן יודע מי מברר את התלונה שלו.
<הלל שמגר: כאשר נפתח תיק, זה לא שהוא מקבל רק אישור קבלה שהתלונה התקבלה, אלא יש עורך-דין מסוים עם מספר הטלפון, הוא יודע את שמו, הוא מתקשר אליו ויכול לדבר אתו.
<הלל שמגר: זה חלק מהמגע האישי.
<הלל שמגר: השקף האחרון.
<הלל שמגר: מבחינת השנה הזאת אנחנו בהחלט נתרכז, גם לאור ההערות שנשמעו כאן, בהגברת המודעות והנגישות למוסד גם על-ידי הרחבת פעולות הסברה בדרכים השונות.
<הלל שמגר: אנחנו עוסקים כל העת בטיוב תהליכי בירור התלונות.
<הלל שמגר: יש לנו היום אגף רימון, שהוא עוסק במיון של התלונות ובאיתור התלונות הדחופות, ושדרוג מערכת המחשוב.
<הלל שמגר: אנחנו בתוך פחות משנה מחליפים את המערכת הקיימת במערכת חדשה שתיתן לא רק אפשרות לקצר את משך הטיפול בתלונה עצמה, אלא תיתן לנו כלי ניהול וגם מידע שיוכל לשמש אחר כך בדוחות שאנחנו מגישים מבחינת נתונים שהיום קשה לנו להגיע אליהם.
<הלל שמגר: למשל, גופי משנה בגופים מסוימים.
<הלל שמגר: משטרת ישראל, באילו מחוזות או באילו מרחבים יש יותר תלונות לעומת מרחבים אחרים.
אמנון כהן: אנחנו נפתח את זה כרגע לדיון חברי הכנסת, והאורחים שנמצאים כאן יכולים להשתתף.
אמנון כהן: חברת הכנסת אורית סטרוק, בבקשה.
אורית סטרוק: אני רוצה מאוד לשבח אתכם.
אורית סטרוק: אני נעזרתי הרבה מאוד בשירות שלכם, ואני חושבת שאתם נותנים שירות מצוין לפונה.
אורית סטרוק: גם מהיר, גם מאוד אדיב, מאוד אכפתי ומאוד מקצועי.
אורית סטרוק: יש לי ניסיון של עשרות רבות של תלונות שנבדקו, ולא התאכזבתי אפילו באחת מהן.
אורית סטרוק: אתם גם יודעים לנער את המשרדים שמולם אתם עובדים ואותם אתם מבקרים ולהביא אותם לטיוב התוצאות שלהם.
אורית סטרוק: אבל מצד שני יש לי כמה שאלות שנוגעות לשיפור, לא בהיבט של מה קורה לפונה.
אורית סטרוק: ממה שאני מכירה, התלונה של הפונה מטופלת בצורה מיטבית, הוא מקבל מענה אם הוא צודק ובקשתו באה על תיקונה.
אורית סטרוק: אבל מה קורה מבחינת המעוול.
אורית סטרוק: לפי טעמי הטיפול במעוול לא מספק בכלל.
אורית סטרוק: איך אני יודעת את זה?
אורית סטרוק: הגשתי הרבה תלונות, והתלונות שלי עסקו בעיקר במשטרת ישראל.
אורית סטרוק: יצא לי כבר כמה פעמים שנתקלתי באותם מעוולים, באותם שוטרים, ולפעמים אפילו לא סתם שוטרים, אלא האנשים שממונים על תלונות הציבור במשטרה, ששם יש תופעה מעניינת מאוד.
אורית סטרוק: מי בא להיות ממונה על תלונות הציבור במשטרה?
אורית סטרוק: שוטרים.
אורית סטרוק: אז הם עכשיו ממונים על תלונות כנגד החבר שלהם, שרק לפני חצי שנה הם ישבו אתו באותו משרד, והם הרבה פעמים מצדיקים אותו שלא בצדק, או נמנעים מלחקור בתירוצים שונים.
אורית סטרוק: אתם מאוד יפה מאתרים את זה ומאוד יפה עומדים על כך שהתלונה תיחקר ותתברר, אבל אתם לא פועלים מול אותו קת"צ, קצין תלונות הציבור, או מול אותו שוטר, ודואגים שהאיש הזה ייענש.
אורית סטרוק: אני לא מדברת על יינזף, כי בינינו זה קשקוש.
אמנון כהן: הערה לתיק האישי תמנע את הקידום שלו.
אורית סטרוק: הבאתי לפה תלונה אחת על קת"צ מסוים במחוז ש"י שפעם אחת בדקתם את התלונה נגדו ומצאתם שהיא מוצדקת, הוא לא ביקר כראוי את חבריו השוטרים שכמה חודשים לפני כן הוא עבד אתם במשטרה.
אורית סטרוק: לא וידאתם שהאיש הזה לא ימשיך לשמש כקת"צ או יקבל ניעור רציני ויתחיל לבצע את תפקידו כקת"צ.
אורית סטרוק: כתוצאה מכך אני מגיעה לתלונה נוספת כנגד אותו קצין תלונות ציבור.
אורית סטרוק: יותר מזה, הממצאים שהראית לנו בגרף, שאמרתי שהוא הגרף החשוב ביותר, של התלונות המוצדקות, מטילים צל כבד מאוד על הרעיון, על המותג של סבירות ההחלטה המנהלית.
אורית סטרוק: כי אם כל כך הרבה תלונות נמצאו מוצדקות זה אומר שיושבים הרבה מאוד פקידים במשרדי הממשלה השונים, ובשרירות לב – או לפעמים אפילו בצורה של חבירה עם עורך-דין כזה או אחר כדי לצ'פר אותו כדי שהוא יקבל את השכר שלו – ועושים את מלאכתם פלסתר, ותפקידכם לפי טעמי צריך להיות או לשנות את ההתנהלות שלהם או להעיף אותם מהשירות הציבורי.
אורית סטרוק: אנחנו צריכים לדאוג שההחלטה המנהלית של מי שעסוקים בכל משרדי הממשלה במתן מענים לציבור תהיה החלטה סבירה, ולא החלטה שנובעת משרירות לב או מאינטרסים או חלילה מדברים הרבה יותר גרועים מזה.
אורית סטרוק: פה אני חושבת שנדרשת איזושהי עבודת עומק שלכם מול הגופים המבוקרים כדי לוודא לא רק שהפונה יקבל את המענה, אלא שהמעוול יתקן את דרכו או אפילו יסור הצדה.
אורית סטרוק: דבר נוסף, יש אצלכם נוהל, אולי הוא מעוגן בחוק, שאם במקביל לפנייה מתנהל הליך משפטי, אז אתם לא בודקים.
<הלל שמגר: זה החוק.
אורית סטרוק: צריכים למצוא איזושהי דרך לתקן את זה, אדוני היושב-ראש.
אורית סטרוק: אדם פונה ומתלונן, לא הוא פתח בהליך משפטי מקביל אלא פתחו מולו בהליך משפטי – נגמר הסיפור, הוא כבר לא יכול להתלונן אצלכם עד שייגמר המשפט שלו בכל הערכאות, ואז אתם כבר לא תוכלו לדון בזה כי זה כבר סיפור ששייך לשנה הקודמת ואתם בודקים רק תלונות ששייכות לאותה שנה.
אמנון כהן: שני גופים לא יכולים לבדוק.
אמנון כהן: יש כבר ערכאה משפטית.
אמנון כהן: זה כמו גישור, הוא יכול היה למנוע, לעצור את ההליך המשפטי.
אורית סטרוק: הוא לא יכול.
אורית סטרוק: כי אם הגוף המבוקר הוא המשטרה, המשטרה פותחת נגדו בהליך משפטי שהוא הליך משפטי שקרי.
אורית סטרוק: הוא הליך משפטי שהומצא רק כדי למנוע את התלונה הזאת, אבל ידיו של האדם כבר נקשרו, וגם ידיכם כבר נקשרו.
אורית סטרוק: אי-אפשר לברר את התלונה מול המשטרה, והמשטרה היא זו שיזמה.
אורית סטרוק: אמרת שכאשר אתם מזהים תופעה, אתם פונים למבקר על מנת שהמבקר יבדוק אותה כתופעה, ואתם אכן עושים את זה.
אורית סטרוק: אבל לפי טעמי לא מספיק.
אורית סטרוק: לכל הפחות במה שנוגע למשטרת ישראל, בוודאי ובוודאי שלא מספיק.
אורית סטרוק: אני ממליצה שתעשו בדק בית בתחום הזה של תלונות נגד משטרת ישראל, תאתרו תופעות ותעבירו לבדיקת המבקר.
אמנון כהן: גם אני רוצה להגיד משפט לגבי משטרת ישראל.
אמנון כהן: היתה לי גם תלונה ואני גם שיתפתי.
אמנון כהן: זו התלונה שלמעשה נמצאת בדוח.
אמנון כהן: בא אלי אדם שמבחינתו עשו לו וידוא הריגה.
אמנון כהן: אדם בן 75, מכובד מאוד, חבר מועצה לשעבר, תרם רבות לחברה, לציבור.
אמנון כהן: הוא הגיע אלי, כי הלשכה הפרלמנטרית שלי היא גם מול המשטרה.
אמנון כהן: הוא הגיע אלי רועד וסיפר לי את הסיפור.
אמנון כהן: מסתבר ששוטר השפיל אותו, עשה לו בדיקות של טביעות אצבע, כאילו הוא אחד הרוצחים הקשים ביותר.
אמנון כהן: היו שם דחיפות.
אמנון כהן: שוטר כזה מסמל משהו שלילי, ואני בטוח ש-99% מהשוטרים שם הם מצוינים.
אמנון כהן: השוטר הזה גרם לסטיגמה לא טובה על השוטרים, שעובדים במלאכת קודש יום אחר יום.
אמנון כהן: הוא דיבר עם מפקד התחנה, והכי פשוט היה שהוא יקשיב לו וירגיע את הרוחות.
אמנון כהן: אבל מפקד התחנה אמר לו ללכת למח"ש.
אמנון כהן: מח"ש בדקו ואמרו שאין פה עניין פלילי, התיק סגור מבחינתנו.
אמנון כהן: אבל אמרו לו שהוא יכול לערער, ללכת ליועץ המשפטי לממשלה.
אמנון כהן: מח"ש מפנה את האזרח הפשוט הזה בן ה-75 ליועץ המשפטי לממשלה.
אמנון כהן: עם המכתב הזה הוא בא אלי ושאל מי זה היועץ המשפטי לממשלה.
אמנון כהן: השוטר לא קיבל כלום, אף אחד לא דיבר אתו.
אמנון כהן: הוא קיבל מכתב גם מהמשטרה: תלונתך נבדקה, אין שום דבר, אין עניין לציבור.
אמנון כהן: לפעמים יש תפוח רקוב בתוך המערכת, ואנחנו צריכים או להוציא אותו או להסביר לו שהוא נמצא פה בשליחות.
אמנון כהן: המדינה נתנה לו את הכוח להגן על החלש, לא לדרוס את החלש.
אמנון כהן: אלה דברים שאנחנו צריכים לתת עליהם את הדעת.
אמנון כהן: אני חושב שגוף הגישור שפתחתם זה חשוב מאוד.
<מרב לוי: היה מקרה מאוד דומה למקרה הזה.
אמנון כהן: צריך לבדוק עם האדם שהתלונן מול אותו השוטר.
אמנון כהן: אולי היתה אי הבנה, אולי הוא עשה את זה ביצרים מיוחדים והשוטר הזה הוא בכלל לא אדם כזה.
אמנון כהן: צריך לתקן את הדברים, ואז גם הסטיגמה יורדת.
אמנון כהן: חבר הכנסת מקלב, תורך הגיע.
אורי מקלב: אני מברך אותך בפעם השנייה על כך שאתה עומד בראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה, ואינה דומה ועדת הביקורת שדנה בדוח המבקר לוועדה שאתה עומד בראשה עכשיו שדנה בדוח נציב תלונות הציבור.
אורי מקלב: זה מביא אותי גם לבקשה שלי.
אורי מקלב: אין ספק שהתקשורת גם מפרסמת ורואים שיש לה עניין בדוח נציב תלונות הציבור.
מיקי רוזנטל: בחלק הצהוב.
אורי מקלב: אבל אני חושב שכל עיתונאי או עיתון שיודע את רחשי הציבור, יודע שאת הציבור מעניינים מאוד החלקים האלה.
אורי מקלב: זה חלק מהשיח הגדול שמעיק היום על החברה בישראל.
אורי מקלב: אבל אין מה שיתחזק את הדוח הזה.
אורי מקלב: היום אנחנו דנים בזה, ויכול להיות שזה יישאר עד השנה הבאה.
אמנון כהן: כבר אמרתי שאני אקיים דיונים על חלקים בדוח.
אמנון כהן: יש לי כבר ראשי פרקים.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהסמכויות שיש למבקר הן מוגבלות.
אורי מקלב: חלק מהגורם שיש זה גורם ההרתעה שיש למשרד.
אורי מקלב: גורם ההרתעה יכול להיות באופן המוחשי ולפעול ולהיות דומיננטי במידה שנמשיך לדון בזה במקרים.
אורי מקלב: לקחת מקרה אחד וממנו לראות על הכלל.
אורי מקלב: מכיוון שאנחנו צריכים לדעת שעל כל תלונה יש 40 כאלה שלא מתלוננים.
אורי מקלב: אנחנו הרי יודעים שהמתלוננים הם אחוז קטן מתוך אלה שנעשה להם אותו העוול.
אורי מקלב: מתוך מה שקורה היום בציבור ובחברה בישראל, שיש מחאה חברתית – המחאה החברתית היא לא רק על עליית המחירים, אלא חלק מהמחאה החברתית זה המרמור, הייאוש, התרעומת, חוסר האונים שמרגישים בתוך השירותים בכלל וגם בתוך משרדי הממשלה.
אורי מקלב: אומנם אנשים לא מודעים להבדל בין חברות הסלולר למשרד התקשורת, אבל המרמור שיש והמחאה החברתית גם קיימת בנושא הזה.
אורי מקלב: אנחנו צריכים לדעת שמשרד המבקר או נציב תלונות הציבור הוא נקודת אור שיש עוד משהו בתוך החברות הכלליות.
אורי מקלב: אנשים מרגישים מאוד מטורטרים, חסרי אונים באופן אמיתי, מול כל המערכות שהם צריכים לעמוד מולם, ולא פעם גם במצבים הקשים.
אורי מקלב: יכול להיות שאצלכם במקום הראשון מככבת רשות השידור.
אורי מקלב: ברשות השידור יש אכיפה שלא ראויה.
אורי מקלב: אבל אינו דומה בקשה גבוהה לאגרת רשות השידור למול אנשים נכים שמטורטרים בביטוח הלאומי.
אורי מקלב: לפעמים האיכות של התלונה היא משהו הרבה יותר כבד, ואסור לנו לטעות.
אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, יכול להיות שספר כזה קטן, ככל שיש לו חשיבות מאוד מיוחדת, אולי מגמד את מה שקורה באמת בשטח.
אורי מקלב: בשטח הבעיה הרבה יותר חריפה, ואביא לכם דוגמה אחת.
אורי מקלב: בסך הכול התלונות שיש פה על משרד התחבורה הן 462 תלונות.
אורי מקלב: משרד התחבורה היו לפני כחודש בוועדת הכלכלה ושאלו אותם כמה תלונות הם קיבלו מהציבור בסך הכול בשנה.
אורי מקלב: הם השיבו 700.
אמנון כהן: משרד התחבורה מקבלים ישירות.
אמנון כהן: יש להם מחלקה של תלונות הציבור.
אורי מקלב: הפער הוא לא סביר.
אמנון כהן: מי שלא קיבל מענה שם, מגיע אליו.
מיקי רוזנטל: אם משרד התחבורה פתר את הבעיה, מצוין.
מיקי רוזנטל: לא צריך להציק להם.
אמנון כהן: חבר הכנסת מקלב, שלא נטעה.
אמנון כהן: הדוח מדבר על מי שפנה לנציבות תלונות הציבור.
אמנון כהן: גם כשיש תלונות על עיריית לוד, בוודאי קודם פנו לעירייה, ורק אחרי שנואשו מהעירייה פנו לנציבות תלונות הציבור.
אורי מקלב: זה אומר שהערכאה השנייה תמיד צריכה להיות פחות.
אורי מקלב: לא ייתכן שמשרד התחבורה אומר שיש לו רק 700 תלונות.
אורי מקלב: זה מעצים את מה שהתלוננתי אז.
אורי מקלב: אם יש לנציב תלונות הציבור 462 תלונות, זה אומר שבמקור זה צריך להיות הרבה יותר.
אורי מקלב: הם לא אמרו מוצדקות או לא מוצדקות, הם דיברו על פניות.
אורי מקלב: שאלתי איך זה יכול להיות, כי רק בעניין הרכבת הקלה העברתי להם מאות תלונות, שני קלסרים, וכל תלונה היא לא רק על הקנס, אלא על היחס, על הזלזול, על מה שגרמו להם בעקבות הרכבת הקלה.
אורי מקלב: לדוגמה, בתחבורה הציבורית, משרד התחבורה זה אפס קצהו בין התלונות שיש למה שמציגים כאן בפנינו או שמופיע בחוברת הזאת.
אורי מקלב: במשרד התחבורה אין היום שום גוף או שום פורום או שום מחלקה שאפשר להתלונן על נהג מונית שמציק, שמגדף.
אורי מקלב: היום זה על-פי חוק, נציבות תלונות הציבור לא יכולה לבקר את משרד התחבורה אם אני התלוננתי על נהג מונית שעשה עלי סיבוב, הכניס עוד נוסע, גידף אותי והכה אותי.
אורי מקלב: אם אני לא אגיש תלונה פלילית, אין היום גוף שמטפל.
אורי מקלב: לא זו אף זו, 4,000 תלונות שהיו כבר בהליכים נגד נהגים שביטלו אותם על-פי חוק.
אורי מקלב: זה אומר בדבר הכי אקוטי, בתחבורה הציבורית, שיש נגישות למול הציבור, אין היום למי להתלונן, אין מי שאוכף, ולכן הציבור גם מתייאש.
אמנון כהן: על נהג אוטובוס יש למי להתלונן?
אורי מקלב: אתה יכול להתלונן, אבל אין אכיפה על הנהג עצמו.
מיקי רוזנטל: למשרד התחבורה יש מחלקה מיוחדת שבה אפשר להתלונן על נהגי מוניות, על נהגי אוטובוסים.
אורי מקלב: אפשר להתלונן, אבל אין מי שפועל.
אורי מקלב: אין ועדת משמעת.
מיקי רוזנטל: יכול להיות שהם לא בודקים את זה בצורה ראויה, אבל יש כתובת.
אורי מקלב: אין כתובת.
אורי מקלב: היה לנו ויכוח פה, והדברים האלה הם ברורים.
אורי מקלב: הם ביטלו עכשיו 4,000 תהליכים שכבר היו.
אורי מקלב: אם תתלונן היום על נהג אוטובוס, לא יהיה שום בירור על הנהג עצמו.
אורי מקלב: המקסימום שיכול להיות, שהחברה הציבורית הזאת תיקנס בתוך ניהול או בחשבונות כספיים שיש בין משרד התחבורה שמשלמים סובסידיות, ואת כל זה נכניס בקל-וחומר.
אורי מקלב: היום כל חברות התחבורה הציבורית לוקחות בחשבון שאחוז מסוים הם צריכים להוריד במקור כבר עבור קנסות כאלה ואחרים של משרד התחבורה, ואני לא ארחיב איך נעשה התמחור או איך נעשה המשא-ומתן בין משרד התחבורה לבין החברה הציבורית, איזה קשר יש להם לפקיד שמשית עליהם את הקנסות לבין מה שהם משלמים בפועל.
אורי מקלב: אבל זה לא הנושא, זה אולי חומר של משרד המבקר.
אורי מקלב: אני מוכרח להביא עוד דוגמה של משרד אחד, משרד התמ"ת, על המעונות.
אורי מקלב: אתם יודעים כמה תלונות אנחנו קיבלנו בכל נושא המעונות?
אורי מקלב: זה טרטור של המערכת.
אמנון כהן: אנשים עד חודש אפריל לא יודעים לקבל את הזכאות, לא יודעים כמה לשלם.
מיקי רוזנטל: אני לגמרי אתך.
אורי מקלב: אנשים שילמו אלפי שקלים בגלל שלא ניתנה להם הדרגה.
אורי מקלב: אלה שערוריות מובנות שהיו כאן.
אורי מקלב: אני לא מדבר על כך שיש דברים שהם לא מדידים, טפסים מסורבלים.
אורי מקלב: כמה פעמים אדם נזרק מפקיד לפקיד, כמה פעמים הפקיד לא היה, כמה פעמים לא ענו לו לטלפונים במשך שעות רבות.
אורי מקלב: אנחנו יודעים שהתלונות הן הרבה יותר מעצימות.
אורי מקלב: הביטוח הלאומי זו פרשה בפני עצמה, לגמרי אחרת.
אורי מקלב: זו פרשה שבה באופן מובנה מתישים את האדם.
אורי מקלב: כבר אמרת, אדוני היושב-ראש, הם באופן מובנה דוחים אותך בכל הוועדות כדי שתבוא לערר או על-ידי עו"ד או על-ידי חברות, שתיתן לרופאים מקצועיים וליועצים שיעשו את זה.
אורי מקלב: השיטה היא איך להילחם אולי באלה שמתחזים, באחוז הקטן הזה, ב-4%.
אורי מקלב: בביטוח הלאומי זו שיטה בהתנהלות, לכן יכול להיות שהחוק מאפשר להם את זה.
אורי מקלב: אנחנו יכולים לקחת משרדים רבים שיש עליהם תלונות ציבור.
אורי מקלב: אבל אם אנחנו ניקח את זה רק כדוגמה, רק למנף להעצים, לתחזק את כל הנושא, ואתה אדוני היושב-ראש תקדיש לזה דיונים ואנחנו מבטיחים כמה שיותר להיות בתוך העניין הזה, אני חושב שזה יעצים את הדבר הזה שהוא היום צורך מאוד ציבורי, דרישה ציבורית.
אמנון כהן: חבר הכנסת מקלב, הוועדה הזאת לא תעבור על אף דוח שלא נדון בו.
אמנון כהן: יש לנו השלטון המקומי, ובכל פעם ניגע בעיר אחרת.
אמנון כהן: דנו בלוד-רמלה, מיד לאחר מכן דנו במועצה אזורית גזר, בשבוע הבא נדון בתל-אביב.
אמנון כהן: בכל פעם נקיים דיון כזה בשלטון מקומי.
אמנון כהן: אנחנו גם דנים בנושא של משרד הביטחון.
אמנון כהן: יש לנו דוחות חסויים ולא חסויים.
אמנון כהן: גם בזה, כמובן, אחרי שהמבקר עושה עבודה כל כך חשובה אנחנו נדון בה ונתקן את הליקויים.
אמנון כהן: קיבלנו ארבעה כרכים של הדוח השנתי של המבקר שנדון בו, וכמובן של נציבות תלונות הציבור.
אמנון כהן: בדרך כלל יושבי הראש היו עושים דיון אחד של היכרות וזהו, ויש כאלה שאפילו את זה לא הספיקו בגלל שנת בחירות וכדומה.
אמנון כהן: אני חושב שהמעלה העליונה שהאזרח הוא במוקד העניין הזה הדוח הזה.
אמנון כהן: אנחנו נקיים דיונים פרטניים בגופים האלה, נקיים דיון ממצה, קצר, באורך של שעה, וכך נעבור על רוב הדוח.
אמנון כהן: זה חשוב מאוד לידיעת הציבור, וגם אלה שתיקנו את הליקויים, שיראו שהם תיקנו.
אמנון כהן: ואלה שלא תיקנו, שיראו שלא תיקנו וידעו שיש עוד בדיקות.
אמנון כהן: כך כל הגופים ידעו שיש פיקוח פרלמנטרי על העבודה של נציבות תלונות הציבור.
אמנון כהן: לא משאירים אתכם לבד.
אמנון כהן: גם אתם תרגישו פה בית.
אמנון כהן: אם אתם רואים עוול משווע שצריכים לשנות את זה בחקיקה, אנחנו הבית.
אמנון כהן: כמובן אנחנו צריכים לתת לכם את כל הכלים כדי שתעשו את עבודתכם נאמנה.
אמנון כהן: חבר הכנסת מיקי רוזנטל, תורך הגיע.
מיקי רוזנטל: אני ארים את הכפפה של חברת הכנסת סטרוק ואני מציע לך לשתף פעולה, וגם לך אמנון וגם לך אדוני חבר הכנסת מקלב, להפוך את זה ממילים למעשים.
מיקי רוזנטל: למבקר המדינה יש סמכויות, גם לנו, אגב, כחברי כנסת, ולציבור יש סמכויות להתלונן על פקיד שסרח.
מיקי רוזנטל: דיברת על הנילונים, ובצדק רב.
אורית סטרוק: אני קוראת להם מעוולים.
מיקי רוזנטל: אני מציע שנשנה את החוק כדלקמן:
מיקי רוזנטל: נילון שיש עליו יותר מתלונה אחת או שתיים או שלוש, שזה מצטבר למצב שנציב תלונות הציבור רואה שיש אדם או גוף שאיננו מתפקד ואיננו משתפר, יוכל להגיש תלונה לנציבות שירות המדינה על האדם הקונקרטי, ויפעלו נגדו באופן משמעתי.
מיקי רוזנטל: זה תיקון חשוב מאוד בחקיקה.
אורית סטרוק: לא יוכל, יצטרך.
מיקי רוזנטל: יצטרך.
מיקי רוזנטל: נעמול יחד על החוק.
מיקי רוזנטל: אני מציע לכם לשתף פעולה.
מיקי רוזנטל: אני חושב שהדבר הזה, מעבר לדברים החשובים שייעשו פה בוועדה, ואני מבטיח שנעשה, גם שיהיה משהו שהוא מרתיע ממש.
מיקי רוזנטל: אני חושב שאנחנו יכולים לשנות את החוק כך שלנציב יהיו סמכויות.
מיקי רוזנטל: אגב, הן לא יהיו רק שלו, הן יהיו של כל אדם שיכול להתלונן על אדם מסוים שעשה מעשים לא ראויים.
מיקי רוזנטל: יש הבדל בין זדון לבין טעות, ואנחנו צריכים לעשות את ההבחנה.
מיקי רוזנטל: אם יש זדון, אז אדרבה.
אמנון כהן: יגאל אכטנברג מארגון "אמון הציבור", אמון הציבור נפגע כתוצאה מהדוח הזה.
<יגאל אכטנברג: להפך.
<יגאל אכטנברג: אני רוצה שהוא יגדל ויצמח.
<יגאל אכטנברג: אנחנו מטפלים באמון הציבור ב-25,000 תלונות של הציבור כנגד גם המוסדות הציבוריים בישראל.
<יגאל אכטנברג: אנחנו נמצאים פה בבעיה.
<יגאל אכטנברג: עלו פה שני גורמים מרכזיים מאוד שהם עתירי תלונות, כל אחד מהכיוון שלו.
<יגאל אכטנברג: חוסר היעילות של הביטוח הלאומי גורם שאנשים מנצלים דה-פקטו את הציבור הכי מוחלש שיש.
<יגאל אכטנברג: חברות כמו "זכותי", כמו לבנת פורן או עורכי-דין פרטיים – בלעדיהם אי-אפשר לעשות שום דבר.
אמנון כהן: אלה למעשה ה"מעכרים", כמו שיש במינהל, כמו שיש בוועדות התכנון, יש "מעכר" שמקבל את זה.
<יגאל אכטנברג: נכון.
<יגאל אכטנברג: אנחנו מדברים על 20% מהקצבה ועוד 2,000 שקלים פתיחת תיק.
<יגאל אכטנברג: בואו נבין על כמה כסף מדובר.
אורי מקלב: הם מחלקים להם כרטיס ביקור בפתח.
<יגאל אכטנברג: הכסף נלקח במקום.
אמנון כהן: אדם יוצא ביציאה, שואלים אותו: אתה מאוכזב?
אמנון כהן: תפנה אליו.
אורי מקלב: הם מייעצים אחר כך לאותן חברות.
<יגאל אכטנברג: מדובר פה על האוכלוסייה הכי חלשה שיש – נכים, קשישים, אנשים שמראש לא הולכים להתלונן.
<יגאל אכטנברג: אני ממליץ לנציב תלונות הציבור לפתוח מקום בתוך לשכות הביטוח הלאומי, שאנשים לא יצטרכו למצוא את הדרך אחר כך לאותם מקומות.
<יגאל אכטנברג: אפילו נציג הכי פשוט, שברגע שאתה כועס, פגוע, נפגע, תוכל לפנות אליו.
מיקי רוזנטל: זה גם ישפר את המערכת.
<יגאל אכטנברג: ואז תראו איך התלונות ימריאו כלפי מעלה.
אמנון כהן: יש גוף שיושב באותו מבנה שאני יושב שנקרא שי"ל, שירות ייעוץ לאזרח.
אמנון כהן: אני גם רואה שהם פעילים מאוד בנושא הזה.
<דוד דהן: זה קשקוש השי"ל האלה.
<יגאל אכטנברג: דבר שני, אני רוצה לדבר על רשות השידור.
אמנון כהן: האם נמצא פה נציג שלהם?
<דדי מרקוביץ: כן.
אמנון כהן: אתה תצטרך להתייחס אם שיניתם את הדברים, כי הרבה מאוד אזרחים שבכלל לא היו להם מקלטים התבקשו לשלם, כולל אחורה כמה שנים.
אמנון כהן: זה טרטור לא פשוט כאשר אתה מקבל מכתב מעורך-דין ומתחילים לעקל לך דברים בבית.
אמנון כהן: אתה אומר שאין לך כלום, בואו לבדוק, ואומרים לך שראו אנטנה בחוץ.
אמנון כהן: מדובר בבניין של תשע קומות, למי יש אנטנה?
מיקי רוזנטל: הכוחנות הזאת.
מיקי רוזנטל: למחבלים לא מתייחסים כך.
אמנון כהן: אנחנו בוודאי נקיים דיון בנושא הזה, לדעת אם תיקנתם את הליקוי, כי בסך הכול לנו חשוב השירות הציבורי.
אמנון כהן: רשות השידור חשובה לנו מבחינה ציבורית.
אמנון כהן: אבל בגלל שאתם עושים דברים כאלה, אתם מביאים על עצמכם גזירות שלא היינו רוצים להביא עליכם, כי בסך הכול זה החיים שלכם.
אמנון כהן: מי שיש לו מקלט צריך לשלם אגרה, אבל לא רוצים שמי שאין לו שישלם.
אמנון כהן: אנחנו לא רוצים לקחת כסף על משהו שאין.
<יגאל אכטנברג: לצערי בקלות יתרה מדי רשות השידור מעבירה את התלונות לידי עורכי-דין פרטיים.
<יגאל אכטנברג: הם לא רוצים להתעסק בזה.
<יגאל אכטנברג: הם לא מחויבים על-פי חוק אפילו לשלוח לך דרישת תשלום.
<יגאל אכטנברג: אתה חייב לשלם למרות שאין לך דרישת תשלום, ואנחנו מגיעים לבעיות קשות מאוד, עיקולים.
<יגאל אכטנברג: אני חושב שאנחנו מדברים פה באמת על עוול משווע.
<יגאל אכטנברג: יכול להיות שהוועדה הנכבדה הזאת צריכה לעשות שינויים אמיתיים בכל מה שקשור באופן שבו אגרת רשות השידור נגבית מהציבור.
<יגאל אכטנברג: התלוננו כ-1,500 איש כנגד רשות השידור, אבל צריך לפתוח דף פייסבוק הכי פשוט כנגד רשות השידור, חברים שם קרוב ל-5,000 איש.
<יגאל אכטנברג: אלה אנשים שסובלים ומתלוננים.
<יגאל אכטנברג: אפשר להגיע לאנשים האלה.
<יגאל אכטנברג: אני חושב שבאופן כללי טוב שיש פה נציג של רשות השידור.
אמנון כהן: הם ביקשו לבוא.
<יגאל אכטנברג: אני לא יודע אם יש פה נציג של ביטוח לאומי.
<יגאל אכטנברג: אם אין, זה רק מראה על ההתנהלות.
אמנון כהן: אנחנו לא הזמנו.
אמנון כהן: אנחנו נקיים דיונים ממוקדים עם גופים, הם יבואו.
אמנון כהן: היום הישיבה היא חגיגית יותר.
אמנון כהן: אבל מי שביקש לבוא, הזמנו אותו.
אמנון כהן: רשות השידור ראה לנכון להגיע, בבקשה.
אמנון כהן: אנחנו לא אומרים לאף אחד לא להגיע.