GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהודה אלבז: קווי האוטובוסים יפעלו ואני מקווה שיהיו לנו מספיק נהגים.
אורי אריאל: לקוות, אני יכול לקוות והנוסעים יכולים לקוות.
אורי אריאל: לכם, משרד התחבורה ולך, יש אחריות.
אורי אריאל: תן לנו בבקשה תשובות.
אורי אריאל: אתה אחראי, אתה, משרד התחבורה, זה לא אישי כאן, ותגיד לי מה קורה.
אורי אריאל: הנה, נתקעה רכבת.
אורי אריאל: בזה הרגע קיבלת הודעה שאין רכבת ועכשיו היא תקועה לשש שעות.
יהודה אלבז: יש לנו מערך חירום.
אורי אריאל: תסביר לנו מהו.
יהודה אלבז: אוטובוסים.
יהודה אלבז: קווי אוטובוסים.
יהודה אלבז: יש לנו אוטובוסים ואנחנו יודעים בדיוק מה לעשות.
אורי אריאל: אני אשאל שאלה נוספת בעניין הזה.
אורי אריאל: אני שמח לשמוע את הדברים אבל בכל זאת אני לא משוכנע עד הסוף.
אורי אריאל: תרגלתם את זה פעם?
יהודה אלבז: עוד לא קרה לנו שהרכבת תעצור לשש שעות.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש מהמנכ"ל להודיע לנו מתי הרכבת תתרגל את הנושאים מהסוג הזה.
אורי אריאל: אנחנו אומרים, מי שמתפלל בבוקר, ותרגילנו בתורתך.
יהודה אלבז: אתה מתכוון לתרגיל אמת?
אורי אריאל: אני לא יודע איך עושים תרגילים.
אורי אריאל: אל תשאל אותי.
אורי אריאל: אני בסך הכול יושב ראש הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
אורי אריאל: תרגיל זה תרגיל.
אורי אריאל: אם לא מתרגלים מכבי אש, לא מתרגלים רכבת ולא מתרגלים את משמר הכנסת – זה לא יעבוד.
אורי אריאל: זה לא יקרה מזה שמישהו ילחץ על הפעמון ויגיד נוהל תשע.
אורי אריאל: שום דבר אז לא ייסע.
אורי אריאל: אני אומר את זה לטובת כולנו ולא מחפש כאן מישהו.
אורי אריאל: אני מבקש ממני שתודיעו לי מתי אתם מתרגלים.
אורי אריאל: אם תואילו גם להזמין אותנו, בשמחה נבוא לחלק מהתרגיל.
אורי אריאל: יש דבר כזה כאשר ועדות משתתפות בכל מיני תרגולים.
אורי אריאל: תודיעו לנו.
יהודה אלבז: אתה צריך לקחת בחשבון שלא מדובר על מערך שעובד רק בחירום.
יהודה אלבז: קווי האוטובוסים והנהגים עובדים כל היום במשך כל השנה בירושלים.
יהודה אלבז: זה לא מצב שזה עובד רק בחירום ואתה צריך לתרגל אותו.
יהודה אלבז: אלה קווים שפועלים ואלה אוטובוסים שפועלים ונהגים שקיימים ועובדים.
אורי אריאל: אבל אתם שיניתם את הקווים.
אורי אריאל: זה בסדר, אתם מנהלים את זה.
אורי אריאל: אתם אמרתם שעכשיו הקו לא נוסע מנווה יעקב לרחוב יפו אלא הוא נוסע רק עד תחנת האיסוף של הרכבת הקלה, אני לא יודע היכן זה, והוא לא ממשיך.
אורי אריאל: כך רוב הקווים ואולי יש רק בודדים שזה לא כך.
אורי אריאל: לא נכון?
אורי אריאל: כנראה אני לא מספיק בקי אבל אנשים ידברו ויתייחסו.
אורי אריאל: גברת יעל ענתבי, בבקשה.
יעל ענתבי: לאחר דבריו של מנכ"ל משרד התחבורה עוזי יצחקי, אנחנו יכולים לפזר את ישיבת הוועדה וללכת כי הכול טוב והכל נחמד.
יעל ענתבי: כאן הבעיה, כאשר הפקידים והמתכננים חושבים שהכל בסדר והכל טוב, אבל בפועל התושבים, אלה שמשתמשים ברכבת הקלה, אלה שמשתמשים במקביל לרכבת הקלה ברכב הפרטי, הם סובלים ונאנקים כל יום ויום בגלל הבעיות שיצרה הרכבת הקלה אבל אתם לא יודעים כי אצלכם הכול בסדר והכל נפלא.
יעל ענתבי: כאן הבעיה, בפער.
יעל ענתבי: אולי כדאי שפעם תרדו קצת לראות מה קורה ותראו שמאז הרכבת הקלה התחילה לפעול, אנשים שנוסעים ברכבת מגיעים ליעד שלהם – רוב האנשים – אחרי הרבה יותר זמן מכפי שהיה קודם לכן.
יעל ענתבי: אתם צריכים לראות מה נעשה.
יעל ענתבי: מכיוון שהיושב ראש ביקש לתמצת, אני אגע בארבע בעיות של הרכבת.
יעל ענתבי: ברשותכם, אני לא אגע בנקודות של "סיטיפס".
יעל ענתבי: עם כל הכבוד ש"סיטיפס" היא המפעילה של הרכבת, לא אתה יש לי את הבעיה.
יעל ענתבי: היום הפקחים שלה מתנהגים גרוע, היחס שלהם לא טוב, התדירות של הרכבת לא טובה, אבל לא זאת הנקודה כי הם שחקן משני שבא לכאן.
יעל ענתבי: הבעיה היא בחוזה שהיה בין המדינה לבין הזכיין עוד בתחילת הדברים.
יעל ענתבי: הבעיה היא במדינה וכאן אנחנו צריכים לדבר על זה.
יעל ענתבי: הבעיה היא ברכבת עצמה ולא איך היא תיתן לנו שירות או לא תיתן לנו שירות כי את זה נפתור ותוך זמן מה נעניש את "סיטיפס", גזר ומקל, כך שבאיזושהי צורה "סיטיפס" תתיישר.
יעל ענתבי: אני רוצה לגעת בארבע נקודות עיקריות.
יעל ענתבי: היום, לאחר הפעלת הרכבת הקלה שפועלת כבר שנה, לרוב הנוסעים לוקח הרבה יותר זמן להגיע ליעדם.
יעל ענתבי: עוד הערת אגב בקשר לדברים של עוזי.
יעל ענתבי: הוא התפאר בכך שיש מאה אלף נוסעים וכבר הגענו ליעד של 140 אלף נוסעים.
יעל ענתבי: בטח מאה אלף נוסעים, אבל תכריחו עוד אנשים לנסוע ברכבת ויהיו לכם הרבה יותר.
יעל ענתבי: דבר שני.
יעל ענתבי: מאוד קשה לנסוע ברכבת כי כל פעם שהבן אדם צריך להגיע ליעד, זה בדרך כלל לעבור מאוטובוס לרכבת וזה דבר מאוד מסורבל.
יעל ענתבי: תחשבו על אנשים קשישים, תחשבו על אנשים עם עגלות וילדים.
יעל ענתבי: זה לא פשוט.
יעל ענתבי: ירושלים היא עיר של משפחות.
יעל ענתבי: כל תכנון הרמזורים לטובת הרכבת הקלה יוצר עומסי תנועה בכל העיר.
יעל ענתבי: זאת אומרת, גם לבעלי הרכב הפרטי מאוד קשה להגיע ליעדם.
יעל ענתבי: היום בפסגת זאב, שכונה שאני מייצגת בעירייה, לוקח חצי שעה רק לצאת מפסגת זאב מזרח כי פיזרו לנו הרבה רמזורים לאורך ציר יקותיאל אדם בגלל שאיכשהו זה משיק לרכבת.
יעל ענתבי: אלה רמזורים שאנחנו לא מבינים איך הם פועלים ולמה הם פועלים, אבל הם רק אומרים אנחנו נגדכם.
יעל ענתבי: תחשבו כמה זה עולה לשעה למשק, שחמישים אלף תושבים מפסגת זאב תקועים חצי שעה רק כדי לצאת מהמקום, שלא לדבר על הפקקים אחר כך.
יעל ענתבי: דבר נוסף שהייתי רוצה שהוועדה תעסוק בו הוא העלויות הבלתי נתפסות של הרכבת.
יעל ענתבי: הסיפור עלה חמישה מיליארד שקלים, פי ארבע מהתכנון המקורי.
יעל ענתבי: שוב, אני לא אחזור לנושא רשת הביטחון שהמדינה הקצתה לזכיין.
יעל ענתבי: בקיצור.
יעל ענתבי: אני לא יודעת מה היו האינטרסים של אלה שחתמו את החוזה עם הזכיין.
יעל ענתבי: אני יודעת שהיום חלק מהם עובדים עם קבוצות ששייכות או קשורות לבעלי מניות ב"סיטיפס".
ישראל אייכלר: למה את מתכוונת, אם אפשר לדעת?
יעל ענתבי: אני יכולה לפרט.
יעל ענתבי: יש אנשים שעברו פתאום מקבלת החלטות כשהם היו בצד של המדינה, והיום איכשהו הם קשורים לזכיין.
ישראל אייכלר: את יכולה לתת שמות?
קריאה: יושב כאן.
יעל ענתבי: עלות ההקמה התנפחה במיליארדי שקלים וצפוי בזבוז של עוד מיליארדים על רשת הביטחון אלא אם כן יאכפו על כל תושבי העיר לנסוע ברכבת.
יעל ענתבי: מה הייתי מצפה מכם, חברי הכנסת, לעשות מתוך ועדת הביקורת.
יעל ענתבי: דבר ראשון, משרד התחבורה רוצה להאריך את הקו הקיים.
יעל ענתבי: הוא התגאה בזה והוא רוצה לסלול קווים נוספים לנווה יעקב ולבית החולים הדסה.
יעל ענתבי: התושבים בנווה יעקב מאוד מתנגדים.
יעל ענתבי: הם רואים מה קרה בפסגת זאב והם מתנגדים להארכת הקו.
יעל ענתבי: לאור הכישלון של הרכבת, אנחנו חייבים לבטל את הארכת קו הרכבת לנווה יעקב.
יעל ענתבי: תושבי נווה יעקב מתנגדים לזה.
יעל ענתבי: כמו שאמרתי בעבר, די לשפוך כסף טוב על כסף רע.
אורי אריאל: מה עמדת העירייה – לא עמדתך – והאם היה דיון של מועצת העיר בחצי השנה האחרונה?
אורי אריאל: איפה נמצא בעניין ראש העיר?
יעל ענתבי: עד כמה שאני יודעת ראש העיר רוצה להאריך את הקווים.
יעל ענתבי: זוהר ידבר בשמו.
יעל ענתבי: עוד שלוש נקודות בקצרה.
יעל ענתבי: הייתי רוצה שתרתמו לטובת התושבים.
יעל ענתבי: תאפשרו חופש בחירה לתושבים והם לא יוכרחו לנסוע ברכבת.
יעל ענתבי: במדינות העולם בהן ביקרתי, לא ראיתי הכרח לנסוע בסוג תחבורה אחד.
יעל ענתבי: חשוב לבדוק מי החליט לאפשר ל"סיטיפס" לשלוט על כל הרמזורים.
יעל ענתבי: אני לא מדברת רק לתת את העדיפות לרכבת אלא אני מדברת על כך ש"סיטיפס" אחראית על חלק מהרמזורים בירושלים.
יעל ענתבי: זאת אומרת, עיריית ירושלים ירדה מנכסיה התחבורתיים.
אורי אריאל: "סיטיפס" לדעתי לא אחראית.
אורי אריאל: בחוזה יש לה איזושהי עדיפות כדי שהרכבת תיסע.
יעל ענתבי: לא רק זה.
אורי אריאל: אני רק רוצה להבין.
אורי אריאל: "סיטיפס", לכם יש אחריות?
אורי אריאל: באיזה מצב אתם נמצאים לגבי הרמזור בירושלים במקומות שאתם נוסעים כמובן?
יהודה שושני: אנחנו מתחזקים את הרמזורים החכמים, את אותם רמזורים שנתנו עדיפות בשבעים צמתים.
אורי אריאל: מי מחליט על התוכנית?
יעל ענתבי: מלבד הרמזורים החכמים, אתם מחליטים בקשר לרמזורים הנלווים.
יעל ענתבי: זאת אומרת, לא רק הרמזורים החכמים.
יהודה שושני: רמזורים סמוכים.
יעל ענתבי: אם כן, גם מסביב ולא רק אלה.
יעל ענתבי: אני מבקשת מהוועדה לבקש ממבקר המדינה לערוך בדיקה נוספת, כולל זמני נסיעה ליעדים שונים.
יעל ענתבי: עד היום אף אחד לא עשה ביקורת חיצונית לגבי זמני ההגעה וכולי.
יעל ענתבי: אני כמובן מבקשת שהוועדה תבקש את העתק החוזה שנחתם בין הזכיין למדינה.
יעל ענתבי: תודה רבה.
אורי אריאל: יש לנו כאן כמה אנשים שהגיעו ומבקשים את רשות הדיבור.
מירב כהן: נציג מבקר המדינה באמת נגע בכל הנקודות העיקריות ואני לא ארחיב.
מירב כהן: אני רק אומר שאני חושבת שהטכנולוגיה של הרכבת יכולה להיות מאוד טובה ולהוות בשורה לעיר ירושלים.
מירב כהן: חיכינו לזה הרבה זמן.
אורי אריאל: אצלנו אומרים אלפיים שנים.
מירב כהן: משהו כזה.
מירב כהן: חיכו לזה זמן רב והעיר שילמה מחיר כבד בגלל העבודות שהתארכו והעסקים שקרסו.
מירב כהן: הממשלה שמה הרבה כסף ובסוף קיבלנו שירות – וזה נפל בפן של השירות – שהוא ממש לא טוב, אם אלה איחורים, אם אלה תקלות במערכת הכרטוס, אם אלה המזגנים ואם אלה הפקחים.
מירב כהן: כשמסתכלים על המודל, יש תחושה שחברת "סיטיפס" מתייחסת אל הלקוחות שלה כאל שבויים.
מירב כהן: היא לא מנסה לרצות אותם.
מירב כהן: היא לא מנסה להתייחס אליהם כאל מי שיש לו אפשרות לבחור אלא כאל מישהו שבוי וצריך לבדוק למה זה בדיוק קורה.
מירב כהן: אני מבינה שיש מודלים, יש מקרים בהם המודל של תחרות מתאים ויש מקרים בהם אי אפשר לעשות תחרות אלא צריך לייצר מונופול.
מירב כהן: אבל אם יש מונופול, צריכה להיות רגולציה מאוד מאוד חזקה.
מירב כהן: אם נגיד אומרים שאין ייתכנות לעשות תחרות כי זה תשתיתית לא נכון או השוק הוא בגודל מסוים, אז צריך לכפר על זה ברגולציה מאוד חזקה.
מירב כהן: זאת אומרת, או שיש תחרות בשוק חופשי והשוק החופשי עושה את הרגולציה ומי שטוב מנצח, או שיש מונופול אבל אז הרגולציה מספיק חזקה.
מירב כהן: היום השילוב הוא שגם יש מונופול וגם אין רגולציה וזה שילוב קטלני שהופך את נושא ירושלים לשבויה.
מירב כהן: יש כמות היסטרית של תלונות.
מירב כהן: ארבע שנים אני בעיריית ירושלים ובחיים לא קיבלנו כל כך הרבה תלונות על נושא אחד כאשר מדובר במאות אנשים.
מירב כהן: אני אומר שבאמת מה שכאב להם זה הכבוד שנרמס ולראיה אנחנו בלית ברירה ליווינו עשרות אנשים לבתי המשפט ובאמת מגיעים לדיונים ואתם רואים שהאנשים, כל מה שהם רצו, זה שיבטלו להם את הדוח וייתנו להם מכתב התנצלות מ"סיטיפס".
מירב כהן: אף אחד שם לא ביקש כסף, אף אחד לא ביקש לעשות קופה אלא הם בסך הכול ביקשו שיחזירו להם את כבודם.
מירב כהן: שיבטלו להם את הדוח וייתנו להם מכתב התנצלות שמחזיר את כבודם שנפגע.
מירב כהן: זה רק כדי להבין עד כמה זה משהו אמוציונאלי ועד כמה אנשים לקחו את זה ללב.
אורי אריאל: יגאל שוורץ ואחריו עידו.
אורי אריאל: לאחר מכן יתייחס חבר הכנסת אייכלר.
יגאל שוורץ: שלום לכולם.
יגאל שוורץ: אני יגאל ואני מההנהגה הצעירה של האיחוד הלאומי.
יגאל שוורץ: אנחנו מנהלים דף פייסבוק שקוראים לו הרכבת הקלה, איזו תקלה.
יגאל שוורץ: מאחורי עומדים אלפי אנשים ומאות תלונות שעלו דרך האינטרנט ודרך פניות ישירות אלינו, דרך האי-מייל ודרך הטלפונים שלנו, של אנשים עם כל מיני דוגמאות וכל מיני בעיות שאני אעלה רק כמה ואעשה זאת ממש בקצרה.
יגאל שוורץ: אישה עלתה עם הילד שלה, הילד עד גיל חמש לא אמור לשלם, ונתנו לה קנס של 180 שקלים בגין זה.
אורי אריאל: הדוגמאות האלה הן קצת בעייתיות.
אורי אריאל: תעזוב את הדוגמאות.
אורי אריאל: בסוף אין לנו שמות ואנחנו לא יודעים לבדוק את זה.
אורי אריאל: תן לנו רק דוגמה אחת.
יגאל שוורץ: לוחמים שעלו ללא מדים, שילמו קנסות אבל לא ביטלו להם את הקנסות האלה.
יגאל שוורץ: כאן אני אעצור את הדוגמאות למרות שיש לי כאן עוד כמה וכמה.
יגאל שוורץ: לגבי ועדת הערר, מה יהיה עד נובמבר?
יגאל שוורץ: אנשים קיבלו קנסות לא מוצדקים אבל אתם אומרים שעד נובמבר הם יהיו חייבים לשלם אותם כי לפי מה שנאמר, עד נובמבר לא יהיה שום דבר.
יגאל שוורץ: אם אפשר לייעל את העניין של הקנסות בחברה או במשרד התחבורה וליצור איש קשר ישיר, כך שלפחות חלק מהאנשים שמקבלים קנסות יהיה קשר ישיר עליו והם לא יצטרכו לעבוד מול אנשים שלא מגיבים במשך חודשים.
יגאל שוורץ: הדבר השלישי שאני חושב שהוא הכי חשוב והוא מקורי.
יגאל שוורץ: לפי דעתי צריך להיות כרטיסן בתוך הרכבת כי מה שקרה לכמה אנשים שעלו, הם לא שילמו כי לא הסתדרו עם המכשיר כמו שצריך – ואפילו יושב ראש הוועדה אמר שהוא לא הסתדר אתו – ואז הם קיבלו 180 שקלים קנס.
יגאל שוורץ: אם אפשר לשים כרטיסן בתוך הרכבת כך שאם משהו לא מסתדר, לא יודעים איך להעביר בתוך המכונה, האנשים ישלמו שישה שקלים במקום לשלם קנס של 180 שקלים ולא יקבלו העלבות והשפלות של הפקחים.
אורי אריאל: עידו.
עידו נווה: אני רוצה לציין לטובת הוועדה כי זאת הוועדה הראשונה שעוסקת במהות ובלב.
אורי אריאל: כמה זמן אתה רוצה לדבר על זה?
עידו נווה: זה חשוב ואני אסביר לך למה.
עידו נווה: מנסים להסיט את הדיון לקנסות אבל לא זאת הבעיה.
עידו נווה: הקנסות הם סימפטום.
עידו נווה: המחלה היא היעדר האלטרנטיבה והיותנו שבויים.
עידו נווה: הביקורת שלי מופנית לא לסיטיפיס אלא למשרד התחבורה ואני מרגיש שאני נלחם בהם במקום שהם יגנו עלי כרגולטור.
עידו נווה: מה זה בכלל תחבורה ציבורית?
עידו נווה: תחבורה ציבורית זה שירות לציבור, בשביל הציבור והאינטרס הציבורי צריך להיות הראשון במעלה ולא אינטרס של מונופול פרטי אם זה "אגד" או "סיטיפס".
עידו נווה: הרפורמה הזאת שקורית בירושלים כיום שמה את "סיטיפס" ו"אגד" במרכז במקום את הציבור.
עידו נווה: ההסכם הזה מוחבא, בניגוד לחוק חופש המידע.
אורי אריאל: אני שואל את נציגי הממשלה.
אורי אריאל: יש בעיה לקבל את החוזה?
אורי אריאל: אני יכול לבקש אותו?
גיל שבתאי: אין שום בעיה לקבל את החוזה.
גיל שבתאי: אין שום מניעה לקבל את החוזה שגם הועבר להרבה מאוד גורמים במהלך השנה.
אורי אריאל: אתה בבקשה תעביר את החוזה לוועדה ואנחנו נעביר למי שפנה ולמי שעוד יפנה.
גיל שבתאי: אין שום מניעה.
אורי אריאל: זה יהיה עד מחר נניח?
אורי אריאל: זה עניין של לחיצת כפתור.
גיל שבתאי: אולי קצת לנקות סודות מסחריים, אבל כן.
אורי אריאל: עד יום ראשון הבא.
אורי אריאל: תגידו לי מי צריך להעביר את זה.
גיל שבתאי: אני אדאג לזה.
אורי אריאל: תגיד לי זמן בו אתה עומד.
גיל שבתאי: תוך שבוע.
אורי אריאל: עד יום שלישי הבא.
עידו נווה: הציבור יודע את חובתו שהיא לשלם 6.60 שקלים אבל הוא לא יודע מה החובות של "סיטיפס".
אורי אריאל: עכשיו הוא ידע.
עידו נווה: האינטרס הציבורי.
עידו נווה: אני באופן אישי עשיתי סקר בהר הרצל ונמצא ש-96 אחוזים מהציבור רוצים קו ישיר מהשכונות לשוק.
עידו נווה: יש לנו את כל מערב העיר עם שבעים אלף תושבים שהם נוסעים שבויים.
עידו נווה: תראו לי עוד מקום בעולם ששבעים אלף תושבים יכולים לצאת רק בדרך אחת.
עידו נווה: הפגיעה הקשה היא בקשישים שרוצים קו ישיר לשוק.
עידו נווה: הם הפסיקו להגיע לשוק.
עידו נווה: הפסיקו.
עידו נווה: קונים בשופרסל למרות ששם זה יקר.
עידו נווה: אני אתן פתרון מעולה למצבים בעייתיים והוא הכי פשוט: אוטובוס.
עידו נווה: אוטובוס ישיר מקריית יובל לשוק.
עידו נווה: נוסע בשדרות הרצל, עובר בתחנה המרכזית, לא עושה סיבובים כמו קו 35 מקריית הממשלה כדי להרחיק אנשים מהאוטובוסים, וממשיך לשוק.
עידו נווה: זה מה שהציבור רוצה.
עידו נווה: למה שהוא לא יקבל את זה?
עידו נווה: התחבורה הציבורית היא עבורו.
עידו נווה: יש כיום אפליה בירושלים.
עידו נווה: יש שכונות שמקבלות גם אוטובוס וגם רכבת ויש שכונות שמקבלות רק רכבת.
עידו נווה: יש אפליה בין ירושלים לבין תל אביב.
עידו נווה: מעולם בירושלים לא היו מוניות שירות.
עידו נווה: למה?
עידו נווה: מישהו כאן דואג לאינטרסים של "אגד" ו"סיטיפס" במקום לאינטרסים של הציבור?
עידו נווה: אנחנו מבקשים, כבוד יושב ראש הוועדה, אל תגרמו לנו ללכת לבג"ץ.
עידו נווה: אנחנו מבקשים את העזרה של המחוקק בעניין הזה כי משרד התחבורה לא עוזר לנו.
עידו נווה: נקודה.
עידו נווה: הוא לא עוזר לנו.
עידו נווה: עוד דבר אחרון.
עידו נווה: אם הרפורמה הזאת כל כך טובה במשרד התחבורה, שירות מעולה של הרכבת כמו בכל העולם, למה אתם מפחדים מאוטובוסים?
עידו נווה: אם זה כל כך טוב, אנשים לא ילכו לאוטובוסים אלא ילכו לרכבת.
עידו נווה: אתם מפחדים כי אתם יודעים שהרפורמה הזאת היא שקרית.
אורי אריאל: שאול רזניק.
שאול רזניק: אני אתייחס לדבר אחד.
שאול רזניק: אני גר בשכונת בית הכרם ופחות או יותר מייצג את האנשים בשכונה שלי, אבל אני בטוח שזה משהו שקורה בכל השכונות.
שאול רזניק: חוץ מכל הבעיות הטכניות שיש ברכבת עצמה, יש בעיות חמורות של נגישות בתוך בית הכרך ואלה בעיות של נגישות לשכונות הקרובות.
שאול רזניק: אין בעיה להגיע למרכז העיר ולשוק עם הרכבת, אבל אם אני רוצה ללכת לקנות לרמי לוי או לאושר עד, או אם אני רוצה ללכת לגבעת שאול או לקריית משה, אין לי דרך לעשות את זה כי אז אני צריך לקחת אוטובוס, רכבת ועוד אוטובוס כאשר מדובר במרחק הליכה של חצי שעה.
שאול רזניק: איכות החיים ירדה.
שאול רזניק: אשתי שתיבדל לחיים ארוכים בהריון ויש לנו ילדה קטנה אבל היא לא יוצאת מהבית לעשות קניות.
שאול רזניק: עברנו לסופרסל ישיר באינטרנט ואנחנו לא מגיעים לאזורים האלה יותר אלא חושבים פעמיים-שלוש אם לצאת מהבית ולקחת את הרכבת עם כל התסבוכות.
שאול רזניק: אם אני רוצה לצאת לקניות, אני צריך לתאם זמנים בין שני אוטובוסים ורכבת כאשר מדובר במרחק הליכה של חצי שעה.
שאול רזניק: אני עוד צעיר ויכול לעשות את זה, אבל אנשים קשישים, ילדים ונשים בהריון, לא יכולים.
אורי אריאל: חבר הכנסת הרב אייכלר.
ישראל אייכלר: אני רוצה קודם כל להודות לך על זה שהוועדה לביקורת המדינה עוסקת בנושא כי בוועדה לתחבורה ציבורית עסקנו בזה ובוועדת הכלכלה דיברו על זה אבל עדיין הבעיות הבסיסיות נותרו.
ישראל אייכלר: מתוך הדיונים אני רוצה קודם כל להודות לאנשי משרד התחבורה, למנכ"ל החדש עוזי יצחקי, ליהודה אלבז ולדרור גנון שמנסים לעשות הרבה.
ישראל אייכלר: כל התלונות שהגיעו אלי, והגיעו הרבה, הן לא נגדם אישית כי הם עובדים קשה אלא שיש בעיה מבנית שבני אדם הפכו כאן, כמו שאומרים בשר תותחים, לבשר נוסעים לצורך של מישהו לספק רכבת לירושלים.
ישראל אייכלר: זאת הבעיה עליה דיבר עידו ואחרים.
ישראל אייכלר: אם הייתה כאן חוקה, הייתי אומר שזה בלתי חוקתי, אבל היות שאין חוקה, אני לא אומר את זה.
אורי אריאל: כבודו תומך בחוקה?
ישראל אייכלר: לא צריך חוקה.
ישראל אייכלר: גברת בייניש כותבת חוקה ומה שבעלה או החברים שלה אומרים לה, זאת החוקה של מדינת היהודים.
אורי אריאל: גברת בייניש סיימה את תפקידה והיא לא כאן.
ישראל אייכלר: אם אתה מדבר על חוקה או על בלתי חוקתי, אם יש דבר בלתי חוקתי זה הסכם שבין מדינה לחברה פרטית ואני אספק לך 140 אלף ראשי בקר – תסלח לי על המילה - שייסעו אתך אם ירצו או לא ירצו.
אורי אריאל: הרב אייכלר, משוך את זה מהפרוטוקול.
אורי אריאל: אף אחד לא בקר.
ישראל אייכלר: במקום ראשי בקר, אני אומר ראשי אנשים וזה מה שחמור.
ישראל אייכלר: אי אפשר לשמן את גלגלי הרכבת על ידי קשישים.
ישראל אייכלר: דיברתי על זה הרבה עם אנשי משרד התחבורה.
ישראל אייכלר: שיטת המעברים היא שיטה רעה לאזרח.
ישראל אייכלר: בן אדם צעיר בגילו של עידו ואפילו בגילי, זה לא נורא לעבור מאוטובוס לרכבת ומרכבת לאוטובוס אלא אם כן צריך לחכות הרבה זמן במעבר בין אחד לשני וגם זאת צרה צרורה.
ישראל אייכלר: לפחות הייתה כאן מדינה שעובדת בסינכרוניזציה כך שברגע שאתה יורד מהאוטובוס, יש לך רכבת, וברגע שאתה יודע מהרכבת, יש לך אוטובוס.
ישראל אייכלר: אם זה היה כך, לא נורא, תעבור ותעשה ספורט.
ישראל אייכלר: אבל מה יעשה אדם קשיש, אישה קשישה או אישה עם ילדים או עם עגלות?
ישראל אייכלר: דיברנו על כך.
ישראל אייכלר: צריך לשאול את מבקר המדינה אם אפשר לשנות את החוזה שמדינת ישראל איננה חייבת לספק את תשעים אלף או את ה-140 אלף אנשים ליום לרכבת.
ישראל אייכלר: אני רוצה לשבח את מר שושני ואת אנשי הרכבת הקלה שבאמת משתדלים להיות בסדר.
ישראל אייכלר: יש הרבה תלונות של אזרחים ושאלתי את עצמי למה יש כל כך הרבה תלונות של אנשים שנקנסו ב-180 שקלים, אנשים ששילמו עבור הכרטיס וה"סיטיפס" הכירה בהם ורובם קיבלו בחזרה את הכסף.
ישראל אייכלר: למה באוטובוס כשנוסעים אלפי אנשים לא שמענו שיש כל כך הרבה גנבים?
ישראל אייכלר: זה רק בגלל שהנהג עובר?
ישראל אייכלר: בדיונים שהיו לנו התברר שאדם ששילם, אם הוא לא מצליח לתקף את הכרטיס, "סיטיפס" לא מקבלת את ההחזר ממשרד התחבורה ולכן מבחינת "סיטיפס" הוא עבריין אבל האיש לא עבריין כי הוא שילם עבור הנסיעה.
אורי אריאל: מבחינתם זה הסבר כפול.
אורי אריאל: הם הסבירו ותכף הם יסבירו שוב.
ישראל אייכלר: מבחינתם הם צודקים, אבל במה האזרח אשם?
ישראל אייכלר: לכן דבר ראשון שצריך לעשות הוא ששיטת הכרטוס תהיה כך שאדם ששילם כרטיס, לא ייקנס ולא יבוזה על ידי הפקח.
ישראל אייכלר: אם הוא מראה שהוא שילם, לפקח אסור לעשות שום דבר.
ישראל אייכלר: ש"סיטיפס" ומשרד התחבורה ישברו את הראש עם "אגד" איך עושים את זה שאשם ששילם לא ייקנס.
ישראל אייכלר: קנס נועד לאדם שרצה לגנוב ולא לאדם ששילם.
ישראל אייכלר: אמרת שצריך כרטיסן.
ישראל אייכלר: יש אנשים שעוד לא הספיקו לתקף וכבר קיבלו את הקנס.
ישראל אייכלר: במקום שאותו פקח יבקש שהם יעשו תיקוף והוא יעזור בכך, שואלים מה מספר תעודת הזהות.
ישראל אייכלר: מה עשיתי?
ישראל אייכלר: שילמתי.
ישראל אייכלר: לא עשית תיקוף.
ישראל אייכלר: אני רוצה לעשות, אבל לא, מאוחר, גזר הדין נחתם, 180 שקלים עם בושות.
ישראל אייכלר: אם אתה מתנגד – ואני מספר לך על מקרה שהיה – אומרים שיזמינו משטרה כי תקפתי פקחית.
ישראל אייכלר: אני תקפתי?
ישראל אייכלר: בסך הכול ביקשתי.
ישראל אייכלר: במסגרת הרפורמה בוטלו קווים וזה יצר מצב שיש הרבה קשישים וקשישות שלא יכולים להגיע לשוק ולעוד כל מיני מקומות מכל מיני שכונות.
ישראל אייכלר: אנשי משרד התחבורה הבטיחו בשבוע שעבר, עת נכנסה הרפורמה, שהם יעשו תיקונים.
ישראל אייכלר: אני מבקש שכבר עכשיו יעשו את התיקונים לגבי קו 7 ועוד קווים שכופים על אנשים להיות תלויים רק ברכבת, בעיקר באזורים בהם אפילו אין רכבת.
ישראל אייכלר: דוגמה אחת אחרונה.
ישראל אייכלר: הציבו תחנת אוטובוס בתוך מפרץ של בית ספר ובניגוד לבטיחות.
ישראל אייכלר: עשו את זה בלי לדבר עם הנהלת בית הספר ועשו זאת על שטח בית הספר.
ישראל אייכלר: יש עוד נקודה אחת שאני לא רוצה להיכנס אליה כי היא מאוד רגישה.
ישראל אייכלר: אמרה כאן חברת מועצת העיר ירושלים שאנשים שהיו מעורבים בהסכם הזה עברו לעבור ב"סיטיפס".
ישראל אייכלר: צריך לבדוק את הדבר הזה אצל מבקר המדינה, האם זה בסדר כי אם זה בסדר, אסור להוציא לעז על אנשים ישרים.
ישראל אייכלר: אם זה לא בסדר, שהמבקר יתייחס לעובדה שאנשים שהיו שותפים לתהליך של בניית הרכבת הזאת קיבלו על זה פרס.
ישראל אייכלר: אגב, זה קורה גם בבנקים ובמקומות אחרים אליהם פקידי האוצר עוברים, דבר שגם הוא שערורייה, אבל אם אנחנו מדברים על הרכבת צריך לבדוק האם האנשים שהיו מעורבים בזה, מעורבים עכשיו בחברה.
אורי אריאל: אחרי חברת הכנסת סולודקין ידבר נציג עיריית ירושלים ואחריו נציגי האוצר.
מרינה סולודקין: ברכות על כך שאנחנו, בירת ישראל העיר ירושלים, נכנסנו לתקופה אורבאנית יותר עם הרכבת הקלה.
מרינה סולודקין: ראינו איך בנו את הרכבת ואיך היא מתפקדת עכשיו.
מרינה סולודקין: אני חושבת שחייבים לחשוב פעמיים או אפילו יותר אם להתחיל את המשימה בתל אביב כי יש לי חשש שעשינו כאן טעות.
מרינה סולודקין: ברוב ערי אירופה מוציאים את הרכבת הקלה מהעיר בגלל המסילות והבעיות ואילו כאן אנחנו דווקא מתחילים לבנות את הרכבת.
מרינה סולודקין: כששומעים גם את הטענות וגם את התלונות, אני חושבת שמשהו מאוד לקוי בתכנון האורבאני וכי אנחנו עושים את התכנון הזה ומפירים את כל החוקים.
מרינה סולודקין: יש מדע כזה, תכנון אורבאני.
מרינה סולודקין: התלונות היו אפילו על קו ישיר לשוק שהוא אחד הכללים הבסיסיים.
אורי אריאל: עיריית ירושלים.
זוהר זולר: אני יועצו של ראש העיר ירושלים לפרויקטים מיוחדים.
זוהר זולר: יש כאן שתי שאלות בעניין עמדת עיריית ירושלים וראש העיר.
זוהר זולר: קודם כל נבהיר שרשת התחבורה הציבורית, כמו הרשתות האחרות בירושלים, כאשר הן בשלבי התכנון, עוברות תהליך מאוד מאוד ארוך של שיתוף הציבור באמצעות המינהלים הקהילתיים בירושלים.
זוהר זולר: התהליך הזה התחיל מאז תחילת תכנון הרשת והיו עשרות פגישות שהתקיימו מול המינהלים הקהילתיים השונים וכך גם לגבי הקווים הבאים.
זוהר זולר: עמדת המינהל הקהילתי נווה יעקב היא לתמוך בפרויקט הזה כאשר אנחנו מבינים שהפרויקט הזה טומן בחובו ברכה שמתממשת אט אט בירושלים, אם זה ברמה האורבאנית ואם זה ברמה התחבורתית.
זוהר זולר: קשה קצת לדבר על הקונספט כאשר האווירה היא כל כך עכורה, אבל ברמה העקרונית כאשר העורקים, כלי הדם של ירושלים, הם נתון ולא יכולים להתפתח בגלל היותה עיר היסטורית, הדרך היחידה לנסות ולייעל את המערכת הקיימת ומתוך הייעול הזה צמחה השיטה של קווים עורקיים וקווים מזינים.
זוהר זולר: לתוך הדבר הזה נכנסה הרכבת הקלה.
זוהר זולר: לעתים אנחנו חוטאים ועושים את זה הפוך.
אורי אריאל: איך זה מתקשר לנושא?
אורי אריאל: אנחנו מכירים את ירושלים העתיקה ומכירים את גידולה של ירושלים.
אורי אריאל: אי אפשר לומר שנווה יעקב ופסגת זאב לא תוכננו.
אורי אריאל: אין שם את המגבלות עליהן אתה מדבר.
זוהר זולר: אני מדבר על רחוב יפו שהוא הרחוב המרכזי.
אורי אריאל: אני לא שואל על רחוב יפו.
זוהר זולר: אני מסתכל על מרכז העיר רבתי.
זוהר זולר: המעגל הראשון והשני של מרכז העיר.
זוהר זולר: כאשר אנחנו מסתכלים על המצוקה שהייתה שם מבחינת ההגעה.
זוהר זולר: אנחנו אומרים שפקקי התנועה הם תולדה של הרכבת אבל אני מזכיר לנו שרגע לפני – כי הזיכרון שלנו לפעמים הוא קצת קצר – ברחוב יפו הייתה רכבת אבל של אוטובוסים.
זוהר זולר: הייתה רכבת בלתי נסבלת של אוטובוסים.
זוהר זולר: בפסגת זאב, לא הרכבת המציאה את הפקקים אלא שם אנחנו מדברים על פקקים שם שנים.
זוהר זולר: הרכבת היא פתרון לתוך הדבר הזה והוא פתרון תחבורתי.
זוהר זולר: זה נכון שחבלי הלידה שלו אינם פשוטים.
זוהר זולר: זה דבר שנדרש בו שיפור.
זוהר זולר: אני סומך על "סיטיפס", אנחנו סומכים על "סיטיפס" כעירייה וכסקטור ציבורי לעשות את המשימה הזאת.
זוהר זולר: הם לקחו את זה על עצמם והם באמת בכיוון הנכון.
זוהר זולר: אכן, נדרשים שיפורים.
אורי אריאל: יש כאן מעין חזרה בתשובה.
אורי אריאל: אני זוכר את ראש העיר אומר כמה פעמים שהוא אישית יפרק את זה.
זוהר זולר: אני אבהיר פעם נוספת.
זוהר זולר: בעקבות העובדה שאני הייתי אותו בן אדם שהיה אמור לבוא עם הג'בקה, התשובה היא לא.
זוהר זולר: אנחנו לא מתכוונים לפרק לא את גשר המיתרים ולא את הרכבת.
זוהר זולר: מה שאנחנו מאוד מאוד רוצים לעשות זה לקחת אחריות ציבורית כסקטור ציבורי ולנהל את האירוע הזה בצורה המיטבית.
זוהר זולר: האירוע הזה נוהל עם מספר בעיות גם אצלנו וגם אצל הזכיין.
זוהר זולר: הבעיות האלה הן בעיות אובייקטיביות שאפשר לתקן אותן.
זוהר זולר: דוח המבקר נוגע בחלק גדול מהבעיות האלה וזאת בדיוק המטרה של הוועדה הזאת, לראות איך אנחנו לא עושים את אותו הדבר בפעם הבאה.
אורי אריאל: איך אתם מתכוונים לתקן?
זוהר זולר: קודם כל, במושג שהוא בעייתי והוא קצת שחוק בשיח הציבורי – אחריות.
זוהר זולר: למשל, הקווים הבאים, דהיינו הארכת הקו להדסה עין כרם והארכת הקו לנווה יעקב, לא הולכים להיות בנויים באותה צורה בו נבנה הקו הראשון.
זוהר זולר: דהיינו, אנחנו מדברים על אחריות של עיריית ירושלים והסקטור הציבורי בכלל כעומדים בראש הפירמידה הזאת ומנהלים את הפרויקט בפועל, ביום יום שלו, כדי לוודא שהפרויקט הוא רגיש ציבורית ולא רק הנדסית.
זוהר זולר: מהי רגישות ציבורית?
זוהר זולר: זמן כניסה וזמן יציאה של עבודות בצומת מסוימת, זמן כניסה וזמן יציאה ליד בתי ספר וכולי.
זוהר זולר: דרך אגב, אם תשימו לב, הפרויקט מתקדם.
זוהר זולר: ברחוב הנטקה ובנווה יעקב עובדים ועובדים עם מינימום הפרעה לציבור.
זוהר זולר: הדבר הזה הוא חדשה והוא בשורה מצוינת.
זוהר זולר: ברחוב הנטקה, רחוב מאוד מאוד סבוך, גם מבחינת התשתית שלו, מתקיימות עבודות כל הזמן אבל מתקיימות אחרת, מתקיימות עם הנהלה, מתקיימות עם סקטור ציבורי חזק שמבין את הלקחים וכך אנחנו מתקדמים הלאה.
אורי אריאל: האוצר.
אורי אריאל: אחרי כן הרכבת הקלה ואנחנו שואפים לסיכומים.
גיל שבתאי: אין לי הרבה מה להוסיף על הדברים שאמר נציג העירייה ומשרד התחבורה.