GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: העיריות לא מחליפות, לא מתקנות.
רוני בר-און: הפרעה לנתיבי הנסיעה - עמודי חשמל מוצבים בכפר קאסם באמצע נתיב הנסיעה של כלי הרכב או באמצע המדרכה.
רוני בר-און: אשר לטיפול התגובתי בעקבות תאונות דרכים - שתי העיריות לא דרשו מהמשטרה נתונים בנוגע למוקדי התאונות שאירעו בתחומן, לא ניהלו קובץ מידע על מוקדי התאונות ולא נמצא ניתוח הסיבות לתאונות, האמצעים שננקטו למניעת הישנותן והערכה של האפקטיביות של האמצעים האלה.
רוני בר-און: לא התקיים דיון בדרכים לפתרונות בטיחותיים אפשריים למניעת תאונות במקומות אלו בעתיד, העיריות גם לא ביצעו סקרים כדי לבדוק האם השיפורים אכן צמצמו את מספר התאונות.
רוני בר-און: הדוח במפורש מצייר תמונה עגומה על הדרך שבה מטפלות רשויות, לצורך הדיון – רשויות במגזר הלא יהודי, בתחום הבטיחות בדרכים.
רוני בר-און: הדוח ממליץ שהרשויות ואלה שמובילים אותן צריכים להירתם לעשייה בתחום, תוך נקיטת אמצעים כדי לתקן את הליקויים בתשתית שנוגעת לבטיחות בדרכים ולהסיר את המפגעים המסכנים את משתמשי הדרך.
רוני בר-און: כן מוטלת עליהם החובה לכנס את ועדת הבטיחות ולדאוג לפעילותה הסדירה כפי שמתחייב, לא רק מהשכל הישר וההיגיון אלא גם מהוראות הדין.
רוני בר-און: העיריות גם נדרשות לנצל את מלוא התקציבים ולגייס את המשאבים, בין על דרך של שינוי סדרי עדיפויות, בין על דרך של גביית היטלים מתחייבים וגיוס כספים ממקורות חיצוניים, ודאי על הדרך של לא לעשות שימוש בכספים שמיועדים לצורך זה לצרכים אחרים.
רוני בר-און: משרד התחבורה מונחה להגביר את הבטיחות בדרכים ברשויות המקומיות שלא פעלו כדין תוך כדי מעורבות פעילה בנושא.
רוני בר-און: המשרד יכול אולי להעביר את האחריות על כל הנושא של ענייני התחבורה לרשויות המקומיות, אבל הבטיחות בדרכים, ובוודאי כמתכלל של כלל הפעולות בכל המקומות והמלחמה בנושא התאונות בדרכים, היא בסוף היום באחריותו הישירה של המשרד, גם אם הרים קורים לא בדרכים בין-עירוניות.
רוני בר-און: ראוי, נקבע גם בדוח, שגם משרד הפנים, בתוקף היותו אחראי לשלטון המקומי, יקבל עליו את האחריות גם בנושא הבטיחות בדרכים בנושא הרשויות המקומיות.
רוני בר-און: נבקש לשמוע מהעיריות הנוגעות בר מה קרה מאז הגשת הדוח באשר לאיוש כדרישת החוק, לא כרצון טוב של ראש רשות כזה או אחר – אם יש לו זמן, אין לו זמן, יש לו אנשים או אין לו אנשים.
רוני בר-און: יש לו חוק ועליו לקיים את החוק - לאייש את הוועדה.
רוני בר-און: איך ייתכן שאף אחת משתי הערים לא כינסה כחוק ובאופן סדיר את הוועדה, תוך יישום פקודות והנחיות מוסדרות?
רוני בר-און: למה ראשי הערים לא פעלו על מנת לתקן את הליקויים, הן בתשתיות והן במפגעים בדרך?
רוני בר-און: מדוע לא מנוצלים התקציבים במלואם, ולמה תקציבים שעומדים לצורך עניין של בטיחות בדרכים הולכים למקומות אחרים?
רוני בר-און: מה הפעולות שעושים, גם במשרד התחבורה וגם במשרד הפנים, כדי לסייע לגרום לתופעה הקשה הזאת – להיעלם, כנראה אף אחד מאתנו לא יצליח להעלים את זה אף פעם; אבל לצמצם אותה, זה ממש התפקיד הראשון שלנו.
רוני בר-און: נמצאים אתנו תלמיד כתה י"ב של בית-הספר רוטברג ברמת השרון.
רוני בר-און: אנחנו מקדמים אתכם בברכה.
רוני בר-און: עד כאן רי הפתיחה שלי.
רוני בר-און: מר גולן, בבקשה.
שמואל גולן: אדוני פירט את כל הממצאים, אבל הייתי רוצה להגיד שהביקורת אמנם התמקדה בכפר קאסם ובקלנסווה, אבל היא באה להצביע על כך שהתמונה לא רחוקה גם ברשויות המקומיות האחרות.
שמואל גולן: לצערנו, מחוסר משאבי כוח אדם לא פקדנו עוד כמה רשויות מקומיות.
שמואל גולן: התמונה בנושא בטיחות בדרכים ברשויות המקומיות במגזר הלא יהודי היא תמונה עגומה מאוד.
שמואל גולן: אנחנו דוגמים פה את שתי הרשויות, ואדוני פירט את כל מכלול הליקויים שמצאנו, אבל אותם ליקויים אנחנו יכולים למצוא גם במקומות אחרות.
שמואל גולן: השטח העירוני ברשויות המקומיות במגזר הלא יהודי הוא שטח עירוני שבחלקו לא מפותח – במקומות מסוימים אין כבישים, בחלקו אין מדרכות.
שמואל גולן: אין את הרים הבסיסיים שצריכים להיות ברשות מקומית על מנת לרסן את התנועה.
שמואל גולן: אחד הרים שמחובתה של הרשות המקומית לעשות בתחום הרשות המקומית זה לרסן תנועה.
שמואל גולן: מחוץ לרשות המקומית יש מישהו אחר שאחראי על ריסון תנועה, אבל מי שצריך לעסוק בריסון תנועה בתוך הרשות המקומית זה כמובן הרשות המקומית עצמה, וזה כולל את מה שנאמר פה על קווי המתנה – מה שאנחנו קוראים "באמפ" – זה כולל מעברי חצייה, זה כולל מדרכות וזה גדרות מול בתי-ספר.
שמואל גולן: משרד החינוך מחייב שילד לא יצא מבית-הספר וירוץ ישר לתוך הכביש, הוא מחייב לשים גדרות שמונעים בעדו לרוץ לתוך הכבישים.
שמואל גולן: אלה רים בסיסיים שרשות מקומית מחויבת לעשות.
שמואל גולן: מעבר לזה, זה הרים שצוינו פה, של תאורה ושל רים אחרים.
שמואל גולן: החלק הניהולי הוא החלק החשוב ביותר – תוכנית אב וועדת בטיחות, שהיא זאת שצריכה להנחות את הרשות המקומית מה לעשות.
שמואל גולן: אבל החלק המעשי מופקד בידי הרשות המקומית והם צריכים להקצות לכך משאבים.
שמואל גולן: אני רוצה להגיד שחלק מהמשאבים משרד התחבורה מקצה, ואדוני גם אמר פה שחלק מהתקציבים האלה לא נוצל לרים שהיה צריך מנוצל ונוצל לרים אחרים.
שמואל גולן: יש עוד ר אחד שמאפיין - חלק מהתשתיות צריך להיות ממומן על-ידי התושבים.
שמואל גולן: כלל ידוע הוא שתושב מממן חלק מהתשתית שבונים לידו.
שמואל גולן: יש לעניין הזה אגרות והיטלים.
שמואל גולן: משום מה, בסקטור הזה בהרבה מקומות אנחנו מוצאים שלא רוצים לממש את העניין הזה, ומטבע הרים, כשלא מממשים את הר הזה אז אין תקציבים, כשאין תקציבים, כמובן שלא עושים את הרים הנכונים.
שמואל גולן: לכן אחד הרים שבאנו לשקף בדוח הזה, וזו הייתה המטרה, זה להציף ולהראות תמונת ראי מה קורה היום במגזר הלא יהודי מבחינת תאונות דרכים, מבחינת תשתיות, שהן לא קיימות, מבחינת טיפול בבטיחות בדרכים וזה הר שלדעתי צריך להתייחס פה.
שמואל גולן: מעבר לזה, יש ליקויים נקודתיים בשתי הרשויות המקומיות קלנסווה וכפר קאסם.
שמואל גולן: לצערי, מקלנסווה לא זכינו אפילו לקבל תשובה.
שמואל גולן: אבל אלה רים שמשקפים גם מקומות אחרים, שלא הובאו לפה לדיון.
רוני בר-און: ראש העיר כפר קאסם נמצא פה?
רוני בר-און: ראש עיריית קלנסווה?
נאדי תאיה: ראש העיר לא נמצא כי הוא נבצר.
רוני בר-און: מה הוא?
נאדי תאיה: הוא בנבצרות?
רוני בר-און: מה זה נבצרות?
שמואל גולן: הייתה שם פעולת רצח.
נאדי תאיה: ממלא המקום שלו, עבד אל-כרים ג'מאל, יש ביקור של שרת החקלאות היום בקלנסווה, לכן אתמול הוא ביקש מאתנו לייצג את העירייה.
נאדי תאיה: אני מהנדס עיריית קלנסווה.
רוני בר-און: מר גולן, אתה לא קיבלת תשובה, אני מקבל לפחות את המהנדס.
רוני בר-און: זו התקדמות.
רוני בר-און: מר גולן, אני מבקש שברי הסיכום שלך תתייחס לעניין שקצת מטריד אותי בדוח הזה ובהתנהלות.
רוני בר-און: אני קצת מכיר את המטריה, מתקופת כהונתי כשר הפנים, שאחראי לשלטון המקומי, ולא פחות מתקופת כהונתי כשר האוצר, שהכיר את הצרכים, גם של התחבורה וגם של הרשויות המקומיות, האם יש מקום לחשוב אחת ולתמיד על כל הנושא של אחריות השלטון המרכזי למה שהשלטון המקומי אחראי לו ולא עומד במשימתו.
רוני בר-און: כי ההתרוצצות של הרשויות המקומיות בין משרד התחבורה למשרד הפנים היא קשה לרשויות המקומיות, הם צריכים באמת לחזר על הפתחים בשני המקומות האלה, אבל זה גם נותן להן פתח מילוט אחר כך להתחמק מאחריות.
רוני בר-און: הם אומרים: אה, זה משרד התחבורה; אה, זה משרד הפנים – ועכשיו לך תתפוס את המים האלה.
רוני בר-און: לדעתי, חשוב היה, אם אפשר, לחשוב על רעיון בקטע הזה של הרגולציה.
רוני בר-און: חבר הכנסת חמד עמאר, תציג בבקשה את הנושא.
חמד עמאר: אני חושב, אדוני היושב ראש, שסקרת את כל הממצאים של דוח מבקר המדינה.
חמד עמאר: נכון שהדוח מתייחס לשני יישובים, אבל אני לא הייתי צריך לחכות לדוח של מבקר המדינה בשביל לדעת מה קורה במגזר הלא יהודי, במגזר המיעוטים, בגלל המעורבות הרבה שלהם בתאונות הדרכים.
חמד עמאר: אם ניקח, וזה קשור בביקורת עצמה, את מספר הילדים ההרוגים בתאונות חצר במגזר הערבי - בשנת 2010 נהרגו 17 ילדים במדינת ישראל, מתוכם 16 מהמגזר הערבי.
חמד עמאר: זה מר על כל מה שנאמר בדוח מבקר המדינה: מעקות בטיחות, מדרכות, מעברי חצייה, תאורה, ליקויים בטיחותיים קשים מאוד.
חמד עמאר: אזור חניה זה מגרש משחקים לילדים, זה בדיוק מה שקורה.
חמד עמאר: אני חושב שהדוח משקף.
חמד עמאר: הוא דוח מאו-מאוד קשה, וזה לא רק הרשויות, גם לשלטון המקומי יש את המקום.
חמד עמאר: הייתי עוזר שר התחבורה, ואני יודע שבמגזר הלא היהודי אין השתתפות של המועצות בתשתיות.
חמד עמאר: זה עדיין קיים?
שמואל גולן: במצ'ינג.
חמד עמאר: אין את המצ'ינג.
חמד עמאר: אבל עם כל זה, אנחנו צריכים לקחת את המגזר הערבי.
חמד עמאר: הרי מדינת ישראל קבעה לעצמה יעד.
חמד עמאר: היא אמרה: בשנת 2015 אני רוצה להוריד את ההרוגים מתאונות הדרכים מתחת ל-300.
חמד עמאר: ואני אומר לכם, אם מדינת ישראל, ממשלת ישראל ומשרד התחבורה, שהוא הממונה על הבטיחות בדרכים, לא ייקחו את נושא המיעוטים ויורידו את מספר התאונות וההרוגים במגזר הערבי, זה יהיה רק חלום להגיע מתחת ל-300, כי המעורבות של המגזר הערבי – כשאנחנו מרים 126 הרוגים - זה פי שניים ממספרם באוכלוסייה, וזה חישוב חשבוני פשוט.
חמד עמאר: אם נוריד אותם למספרם באוכלוסייה, כבר מרים על פחות מ-300.
חמד עמאר: אדוני היושב ראש, אני לא רוצה להיכנס לנתונים.
חמד עמאר: יש לי את כל הנתונים על המעורבות של צעירים במגזר הערבי - - -
רוני בר-און: צריך פה להגיד שבדרך כלל בדוחות כאלה אנחנו נתפסים למספרים, לסטטיסטיקות, לאחוזים ולהשוואות – כחלק מהמגזר, מכלל האוכלוסייה.
רוני בר-און: זו הדרך להציג בצורה אמפירית את גודל הבעיה.
רוני בר-און: אבל אנחנו לא צריכים 126, כל הרוג בתאונת דרכים הוא עולם ומלואו – יהודי או לא יהודי, מאחוריו יש משפחה וטרגדיה.
רוני בר-און: לא צריך להרחיב בכלל בעניין.
רוני בר-און: לעסוק בהשוואה סטטיסטית – אם זה היה בהתאם להיקף אז זה היה מספר כזה או מספר כזה - זה סוג של דיון טכני.
רוני בר-און: זה נכון שאנחנו נאלצים לעשות אותו.
חמד עמאר: אנחנו חייבים לעשות את זה בשביל לחוש את גודל האסון במגזר הערבי מבחינת ההרוגים בתאונות דרכים.
רוני בר-און: ברוך הבא, חבר הכנסת מג'אדלה.
חמד עמאר: אני חושב, אדוני היושב ראש, כשאנחנו מרים על מספרים אז המספרים הם בני-אדם.
חמד עמאר: כשאני מר על 16 ילדים שנהרגו בתאונות חצר, אני צריך לבדוק איך אני מגיע למצב שאין ילדים הרוגים בתאונות חצר.
חמד עמאר: חייבים להגיע למצב שאין הרוגים בתאונות חצר.
חמד עמאר: זה ר שניתן להגיע אליו, זה לא ר שלא ניתן להגיע אליו, כי בתשתיות נכונות, עם מגרשים שהילדים יכולים לשחק במקום הנכון, עם מעקה במקום הנכון, הם מדרכה נכונה, עם סימון מעבר חצייה ועם תאורה נכונה אני יכול למנוע את זה.
חמד עמאר: יכול להיות שאני לא אצליח להוריד את זה לאפס, אבל אני יכול להוריד את זה, ואין את זה.
חמד עמאר: דיברנו על התכנסות.
חמד עמאר: ממונה בטיחות בדרכים בעיריות וברשויות - זה לא רק במגזר הדרוזי, קרוב ל-70% אין להן ממונה לנושא הזה.
קריאות: כסף, כסף.
חמד עמאר: כסף יכולים למצוא לכל ר אחר, אבל לחיי אדם - - -
רוני בר-און: לא רציתי להעיר על קריאת הביניים, אבל כיוון שאני רואה שאתה מתפתה לענות לו - אין קריאות ביניים בוועדה.
רוני בר-און: כל אחד יר בזמנו, וכמו שאני לא מרשה להפריע לחבר הכנסת עמאר לא ארשה להפריע לכל אחד ואחד מאלה שיקבלו זכות דיבור.
חמד עמאר: ממונה על הבטיחות בדרכים, שתפקידו לשמור על הבטיחות בדרכים ביישוב, אנחנו מרים על קרוב ל-70% מהרשויות שאין להן.
חמד עמאר: זה ר שאנחנו צריכים לקחת אותו בחשבון, כי אותו ממונה יכול לבדוק את הליקויים שהעלה דוח מבקר המדינה ולתקן, ואם אין תקציב - לדאוג שיהיה תקציב לנושא הזה, בשביל לתקן.
רוני בר-און: תודה רבה לך, חבר הכנסת חמד עמאר.
רוני בר-און: השאלה שמופנית אליך, אדוני ממלא מקום מנכ"ל משרד התחבורה והבטיחות בדרכים - - -
אלכס מילר: התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים.
אלכס מילר: השם החדש של משרד התחבורה הוא משרד התחבורה, התשתיות הלאומיות והבטיחות בדרכים.
רוני בר-און: אז מה עוזי לנדאו עכשיו?
אלכס מילר: אנרגיה ומים.
רוני בר-און: ממתי זה?
שמואל גולן: לפני חודש בערך.
אלכס מילר: משרד התשתיות שינה את שמו, ואז אנחנו שינינו את שמנו.
גאלב מג'אדלה: ברכות.
שמואל גולן: לפני כחודש הייתה החלטת ממשלה בעניין.
רוני בר-און: אז לא משנה איזה משרד אתה מנהל, תסביר לנו.
רוני בר-און: אני יודע מה התשובה, אבל אני מבקש לרדת קצת יותר לעומק.
רוני בר-און: זאת אומרת, אנחנו לא באים פה לצוד אף אחד.
רוני בר-און: אנחנו רוצים לדעת איך אתה חושב או אם הכנסת או אם הביקורת יכולות לתת לכם כלים כדי שבסוף היום, כשהביקורת באה לקלנסווה או לכפר קאסם ונמצאת תמונה כל כך קשה כפי שהיא נמצאת, לא נבוא בטענות אל מי שהוא אחראי גג לסטטיסטיקה של ההרוגים בדרכים, גם בדרכים העירוניות.
אלכס מילר: ברמה העקרונית, העלית בריך שאלה על הנושא של הרגולציה ומחשבות בתחום הרגולציה.
אלכס מילר: כמובן, יכול להיות שאחרי 63 שנים הגיע הזמן שנחשוב מחדש על הרגולציה ומי אחראי על מה.
אלכס מילר: אני רוצה להגיד שדווקא בנושא - - -
רוני בר-און: זו הערה טובה.
רוני בר-און: כשבאתי למשרד הפנים גיליתי שמדינת ישראל מנהלת את השלטון המקומי על סמך פקודת העיריות משנת 1934.
אלכס מילר: גם פקודת התעבורה - - -
רוני בר-און: חבר הכנסת מג'אדלה היה אז יושב-ראש ועדת הפנים.
רוני בר-און: הגשתי הצעת חוק עיריות חדש והוא התחיל לטפל בזה טוב.
רוני בר-און: אבל למרבית הצער, קרתה לו צרה ומתפקיד יושב-ראש ועדה מונה לשר בממשלה, ובא מישהו תחתיו שלא אהב שאנחנו עושים סוג של מודרנה והחליט לתקוע את החוק.
רוני בר-און: אתם מקשיבים?
רוני בר-און: מדינת ישראל נוסדה ב-1948 ועד היום היא לא מצא זמן לתקן את פקודת העיריות, שיש לנו עוד ירושה מזמן המנדט הבריטי, מ-1934.
אלכס מילר: משרד התחבורה בפירוש משקיע מאמצים מיוחדים במגזרי המיעוטים, וכל ראשי הרשויות יודעים את זה.
אלכס מילר: הקמנו כבר ב-93' מינהלת מיוחדת לטפל בתשתיות במגזרי המיעוטים.
אלכס מילר: חלק מהתשתיות הכבדות – כבישי כניסה, כבישי טבעת - אנחנו מבצעים באמצעות קבלנים שלנו, בלי השתתפות של הרשויות, על מנת שלפחות הרים החשובים ביותר, המרכזיים בתשתיות, יבוצעו לפי תוכנית ארוכת טווח, רב-שנתית.
אלכס מילר: אני מוכרח להגיד, זה לאורך כל השנים, מ-93' ועד היום - כל הממשלות וכל שרי התחבורה - המאמץ בתחום הזה נמשך.
אלכס מילר: בכל הזדמנות שיש לנו אפשרות תקציבית אנחנו מתגברים את הפעילות הזאת.
אלכס מילר: מהבחינה הזאת, אנחנו מעדיפים את המגזרים המיעוטים לטובה על המגזר היהודי, על ההתיישבות הכפרית, על ערי השדה.
אלכס מילר: אנחנו משקיעים פה יותר משאבים מאשר במקומות אחרים.
אלכס מילר: אבל מה לעשות?
אלכס מילר: פעם אחת, באמת הפערים גדולים ואנשים התייחסו לזה פה.
אלכס מילר: התשתיות, בעיקר ביישובי מיעוטים, רואים בעיות של המרחב הציבורי.
אלכס מילר: המרחב הציבורי לא נשמר, הכבישים צרים כי זכות הדרך נלקחה, השיפועים קשים בגלל ההיסטוריה של היישובים או הדרך שבה היישובים ניבנו וכיום קשה לתקן את הרים.
אלכס מילר: בתחום הזה אנחנו יכולים להיות גאים.
אלכס מילר: תבוא היום לכל יישוב גדול במגזר המיעוטים, אתה יכול מיד לראות את אותן דרכים ופעילויות שמשרד התחבורה ביצע, אבל הצרכים רבים יותר ממה שאנחנו מסוגלים לבצע.
אלכס מילר: סדר גודל הביצוע שלנו הוא בסדר גודל של כ-120 מיליון שקלים בשנה.
רוני בר-און: לכל הרשויות הלא יהודיות?
רוני בר-און: וכמה סך כל תקציב הפיתוח שלכם?
רוני בר-און: למעלה מ-10 מיליארד, לא?
אלכס מילר: כן, אבל ב-10 מיליארד נכללים רים שהם לא רלוונטיים להשוואה, כמו רכבת ישראל או כל מיני - - -
רוני בר-און: בוודאי, נכון, הם הרבה יותר ספקטקולרים, אבל פה נהרגים אנשים ופה יש בעיה, שמדינת ישראל מכירה בה ואנחנו אומרים אותה פעם, פעמיים ושלוש, שבמשך 50 שנה ו-60 שנה היה פער גדול בין מה שהושקע במגזר היהודי למה שניתן למגזר הלא יהודי וצריך לסגור ולגשר על הפער הזה.
אלכס מילר: אם אתה שם 120 מיליון שקל על פני 18 או 20 השנים האחרונות, זה כבר מיליארדים שהושקעו.
אלכס מילר: ועדיין יש פער, אני לא מתחבא.
אלכס מילר: בשנת 2011 אנחנו עוד הגדלנו ועשינו, השקענו כ-160 מיליון, כי הייתה לנו יכולת להשקיע.
חמד עמאר: כמה יישובים ערבים יש?
רון מוסקוביץ: קרוב ל-70.
אלכס מילר: אני לא מר על כל כפר.
אלכס מילר: אנחנו מרים על מועצות או רשויות.
רוני בר-און: כשאתה שם 120 מיליון שקל לסעיף הספציפי הזה, לרשויות הלא יהודיות, כמה אתם שם לרשויות היהודיות vis-a-vis הר הזה, לצורך אותו ר?
פיליפ פארן: 135 מיליון שקל.
רוני בר-און: אותו ר?
חמד עמאר: הוא אמר "מטעמי בטיחות", וכשאני יוצא למגזר הערבי ורואה את הבטיחות של הכבישים היום, ואתה שם פה 120 ושם 135, כשהמצב של הכבישים הרבה יותר טוב ביישובים היהודיים, אז ה-120 לא משחקים.
רוני בר-און: בסדר, אבל עדיין במהלך השנה זה משרת קצת פחות מ-80% מהאוכלוסייה ו-120 מיליון משרת קצת יותר מ-20% מהאוכלוסייה.
חמד עמאר: אבל זה גם בטיחות וגם תשתיות ה-120 מיליון.
חמד עמאר: זה כולל תשתיות.
אלכס מילר: אני לא בורח, בעיות יש.
אלכס מילר: בשנת 2011 הגברנו את ההשקעה וגם חילקנו תקציב של 106 מיליון שקל מיוחד לנושא בטיחות.
אלכס מילר: הבאנו תקציב נוסף, מעבר ל-160 שהשקענו באותה שנה, שיועד כולו לנושא בטיחות.
רוני בר-און: כשאתם נותנים אתם גם אומרים מה לעשות אתו או שאתם שמים את הכסף ושהם יעשו מה שהם רוצים?
אלכס מילר: אנחנו אומרים מה לעשות אותו.
אלכס מילר: אנחנו מקציבים אותו במיוחד לסימונים, אביזרי בטיחות, מעקות.
רוני בר-און: מי בודק שגם עושים את זה וזה לא הולך למקומות אחרים, כמו ש- - -?
אלכס מילר: יש לנו חברת בקרה.
רוני בר-און: אז איך הגיע המבקר למסקנה שזה הגיע למקומות אחרים?
אלכס מילר: המבקר מר על תקופה קודמת.
אלכס מילר: אני מר על 2011.
אלכס מילר: אני יכול להתייחס גם לשתי העיריות הספציפיות - - -
גאלב מג'אדלה: 2003–2010.
אלכס מילר: כן, ואנחנו מרים על 2011.
רוני בר-און: אחרי הרים הכלליים, תתייחס לקלנסווה בפירוט.
אלכס מילר: בקלנסווה להסדרת הכביש הראשי הושקע תקציב פיתוח של כ-3.5 מיליון שקל, ובנוסף לו ב-2011 גם 1.5 מיליון תקציב של "דרך חיים", שעסק בנושא של בטיחות וכל אביזרי הבטיחות.
אלכס מילר: אני יודע שהיה גם תקציב נוסף לחידוש נושא התמרור.
אלכס מילר: זה לגבי קלנסווה, שהתלבשנו עליה בשביל לשפר את המצב.
אלכס מילר: בכפר קאסם, ב-2010–2011 בוצעה כניסה דרומית נוספת ליישוב בעלות של 5 שקל.
אלכס מילר: היו תקציבים במסגרת "דרך חיים" – זה אותו תקציב מיוחד לבטיחות, זה היה שמו של מבצע בטיחות שהאוצר העביר לנו תקציב עבורו.
אלכס מילר: תמרורים וסימון התקנים והסדרי בטיחות של 800,000 שקל; הסדרת שני צמתים – 650,000 שקל; הסרת מפגעים בכביש הכניסה – רבע מיליון שקל.
אלכס מילר: זה לגבי שני היישובים האלה, שקיבלו מענה מיוחד.
אלכס מילר: בכפר קאסם גם הוסדרה תחבורה ציבורית ביישוב בהצלחה גדולה.
אלכס מילר: יש לנו כ-2,500 נוסעים ביום שמשתמשים בשירותי התחבורה הציבורית.
אלכס מילר: בכלל עשינו מבצע גדול והכנסנו תחבורה ציבורית ליישובי המיעוטים, בעיקר בצפון הארץ, בהצלחה גדולה.
אלכס מילר: את המשאבים אנחנו מעמידים, גם אם אני מסכים שהם עדיין לא מהווים מענה מלא לפערים.
אלכס מילר: אבל צריך להבין, בסופו של ר מי שאחראי לקידום התחבורה, מי שהוא רשות תימרור מקומית, מי שאחרי על-פי החוק לבטיחות ביישוב זה הרשות המקומית וראש הרשות המקומית.
אלכס מילר: כמובן שככל שהרשות המקומית פועלת בצורה נחושה יותר, טובה יותר ויעילה יותר הרים נראים בהתאם ואתה יכול לראות את זה במראה עיניים בכל מקום, גם ביישוב יהודי וגם ביישוב אחר.
אלכס מילר: מספיק להסתכל על חזות היישוב ואיך מערכת הדרכים נראית ולדעת איך ראשי היישוב מתפקדים.
רוני בר-און: סליחה, אל תעשה הכללות.
רוני בר-און: יש ראשי רשויות במגזר הלא יהודי שמתפקדים יוצא מן הכלל ויש כאלה שמתפקדים גרוע, ויש ראשי רשויות במגזר היהודי שמתפקדים קטסטרופה ויש כאלה שמתפקדים מצוין.
רוני בר-און: בוא לא נעשה הכללות.
אלכס מילר: נכון, אני מסכים אתך.
אלכס מילר: ההכללות הן ברמת היישובים האורבניים, העירוניים.
אלכס מילר: אנחנו כן משקיעים מאמץ גדול במגזרי המיעוטים, זה חשוב לנו.
אלכס מילר: אני מסכים עם ההערכה שנאמרה פה, ששיעור המעורבות בתאונות הוא בלתי נסבל והוא טעון טיפול.
אלכס מילר: חלק מזה זה בגלל תשתיות בעייתיות, לכן אני אומר - - -
רוני בר-און: האם יש לך איזשהו רעיון - שיעבור דרך רגולציה, שיעבור דרך סטטוטוריקה, שאולי נצטרך לשנות חוק - שבו השלטון המקומי, למרות השאיפה הקלאסית לבזר את הסמכויות, לתת לשלטון המקומי מכסימום סמכויות ולא להתערב, שהממשלה לא תתערב בניהול השלטון המקומי, בנושא הקריטי הזה, של בטיחות בדרכים, שלמשרד התחבורה ולמשרד הפנים תהיה גם יותר שליטה בתקציבים, באמצעים ובביצוע וגם ביכולת הפיקוח על השלטון המקומי?
רוני בר-און: כדי שלא נימצא במצב שתגיד לנו ר, שאנחנו לא מתווכחים אתו, שבסוף היום האחריות היא על השלטון המקומי.
רוני בר-און: אבל בסוף היום, בסטטיסטיקה שנגמרת ב-31 בדצמבר ב-12:00 בלילה, השר שלך והשרים הקודמים שלך עוצרים את נשימתם לראות מה יהיה המספר הסופי על הקיר של הנפגעים בתאונות דרכים קטלניות.
רוני בר-און: גם אם זה ברחוב קטן בפתח-תקווה או בשכונה במכבים-רעות או בקלנסווה או בכפר קאסם – בסוף היום זה על השולחן של השר שלך.
אלכס מילר: אני מסכים.
אלכס מילר: אני לא רוצה לתת הצעות לשינוי רגולציה בגלל שהנושא לא באמת מוכר לי על בוריו, אנחנו לא עוסקים בתחום הזה.
אלכס מילר: ור שני, אני יודע שרים שרואים מפה לא רואים משם ואני לא מכיר את כל השיקולים של משרד הפנים.
אלכס מילר: אבל, אני רוצה להשלים.
אלכס מילר: בהסתכלות שלנו, אנחנו יוצאים מגדרנו כדי לשפר את המצב.
אלכס מילר: אנחנו מוכנים ללוות בעזרה, בסיוע, בעצה, בכל רמה שנידרש.
אלכס מילר: כשמבקשים מאתנו אנחנו באים ועוזרים הן בביצוע, הן בתכנון, הן בהתלבטויות אבל אני לא יכול להחליף את הקהילה עצמה, בזה שהיא צריכה לגבות מסים, היא צריכה להעמיד משאבים משלה, היא צריכה לקבל אחריות, היא צריכה להתחשב במגבלות שיש בתוך הקהילה.
רוני בר-און: תודה רבה, מר לנגר.
רוני בר-און: מי נמצא פה ממשרד הפנים?
ישראל לוברבוים: שמי ישראל לוברבוים, ממחוז מרכז.
רוני בר-און: מה תפקידו של אדוני?
ישראל לוברבוים: מקדם פרויקטים ומערכות.
רוני בר-און: בבקשה, מה אתה רוצה לומר?
רוני בר-און: בקצרה.
ישראל לוברבוים: מה אנחנו כן עושים בכפר קאסם ובקלנסווה.
ישראל לוברבוים: אני חושב שמבחינת משרד הפנים התקדמנו בתוכניות המתאר.
ישראל לוברבוים: בכפר קאסם זה לקראת הפקדה, יש תוכנית מתאר.
ישראל לוברבוים: בקלנסווה זה שמיעת התנגדויות.
גאלב מג'אדלה: כמה זמן זה לקראת הפקדה?
ישראל לוברבוים: נכנסנו היום לזה, ובעקבות הרפורמה, כשאנחנו נכנסים לתוכניות מתאר אנחנו חושבים שזה התפקיד שלנו.
ישראל לוברבוים: אנחנו מאוד-מאוד עובדים קשה על מנת שאכן תהיה תוכנית מתאר, גם בכפר קאסם וגם - - -
רוני בר-און: על זה הוריתי בשבוע הראשון שלי במשרד הפנים, שזה היה לפני שבע שנים.
גאלב מג'אדלה: כשאני הייתי יושב ראש ועדת הפנים.
גאלב מג'אדלה: כן, אבל זה היחס של משרד הפנים, במקום שיבוא שר או מנכ"ל.
גאלב מג'אדלה: אבל אני יכול לכעוס על מר לוברבוים?
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כשהייתי יושב ראש ועדת הפנים בכנסת אמרו לי שזה לקראת הפקדה.
רוני בר-און: ציינתי את שבחך, באיזה מרץ טיפלת בפקודת העיריות מ-1934, עד שקרה לנו אסון ומונית לשר בממשלה ואז קיבל את זה מישהו אחר, שחשב זה שחוקים עותומאניים ומנדטוריים עדיין חשוב שיהיו בספר החוקים הישראלי, ואז התנופה הגדולה שנתת לעניין הזה נקטעה.
רוני בר-און: כן, מר לוברבוים.
רוני בר-און: אז אתם לקראת הפקדה.
רוני בר-און: "לקראת" - זה מה שנקרא רים שאין להם שיעור.
רוני בר-און: הפקדה זה רים שאין להם שיעור, ואנחנו ניפגע פה בעוד 300 שנה וזה יהיה לקראת סוף ההפקדה.
ישראל לוברבוים: לא, לא, ממש לא.
ישראל לוברבוים: אנחנו רוצים לעשות את הרפורמה אצלנו על מנת שיגיעו תוכניות המתאר לכל היישובים.
רוני בר-און: מה עושה משרד הפנים בהערת הביקורת, ששתי העיריות האלה לקחו כסף שהיה מיועד לתשתיות בדרכים והשתמשו בזה לצרכים אחרים?
רוני בר-און: האם משרד הפנים לקח את זה?
רוני בר-און: עשה ביקורת?
רוני בר-און: שאל את החשבים?
רוני בר-און: שאל את ראשי הרשויות?
רוני בר-און: סליחה, יש כסף לבטיחות בדרכים, לקחתם את זה לתכלית הכי ראויה אחרת, אבל זה כסף לזה ואסור לקחת אותו לשום ר אחר.
רוני בר-און: עשיתם עם זה משהו?
ישראל לוברבוים: אני צריך לקבל את התשובה הזאת.
ישראל לוברבוים: אני חושב שכן עושים את זה, הביקורת קיימת.
רוני בר-און: אז תרשום לפניך שזו שאלה שמאוד מעניינת אותי.
רוני בר-און: בפעם הבאה, אני מציע לך שאם המנכ"ל שלך או השר שלך לא ירצו לבוא אל תסכים אתה לבוא, כי אז הטיפול לא יהיה כזה חייכני.
רוני בר-און: מי שיבוא בפעם הבאה ולא יהיו לו תשובות מוסמכות לרים האלה יעבור פה - - - הפעם אני יודע שנשלחת ואתה לא יודע לענות על השאלה הזאת, אין לי חצי טענה אישית אליך.
רוני בר-און: זה בעיניי הר הכי חמור - יש כסף שמתקצבים אותו להצלת חיי אדם, לתשתיות לבטיחות בדרכים והעירייה עושה שבת לעצמה ועושה עם הכסף הזה מה שהיא רוצה.
רוני בר-און: חלילה לי מלומר שהיא לקחה אותו למקומות לא נכונים.
רוני בר-און: היא לקחה אותו למקומות אחרים, הוא צריך ללכת לרים שלהם הוא מתוקצב.
רוני בר-און: תודה רבה, מר לוברבוים.
רוני בר-און: חבר הכנסת גאלב מג'אדלה מכיר את העניין הזה, לפי דעתי, טוב מכולנו בחדר הזה.
גאלב מג'אדלה: תודה רבה על הפרגון, אדוני היושב ראש.
גאלב מג'אדלה: אני לא מופתע מהתשובה של משרד הפנים.
רוני בר-און: חבר הכנסת מג'אדלה, אני לא רוצה שניפול על מר לוברבוים.
רוני בר-און: זה מה שהנהלת משרד הפנים החליטה לשלוח, והוא צריך למלא את הוראות - - -
גאלב מג'אדלה: אם היית מקשיב לי - - -
רוני בר-און: אוקיי, סליחה.
גאלב מג'אדלה: אין כוונה להתנפל על עובד מדינה, אני תמיד הגנתי עליהם, בכל הכבוד הראוי.
גאלב מג'אדלה: אבל זה לא מפתיע, אדוני.
גאלב מג'אדלה: מה היה אתמול באי-אמון?
גאלב מג'אדלה: תוכניות מתאר ליישובים הערביים ועצירת תוכניות המתאר, וענה השר אלי ישי.
גאלב מג'אדלה: אני מאוד מכבד את המבקר, זה נושא מאוד חשוב, אבל צריך היה ללכת עליו בצורה הרבה יותר שורשית והרבה יותר עמוקה.
גאלב מג'אדלה: אני מקבל את מה שאתה אומר, אבל מטילים על הרשויות המקומיות משימות ומקצצים להם תקציבים, ואז נאלצים להגיע המצב הזה, שציינת אותו, שאני לא מסכים לו.
גאלב מג'אדלה: זה כמו שאתה קושר בן-אדם, זורק אותו למים ואומר לו: תשחה.
גאלב מג'אדלה: אני לא מגן על ראשי הרשויות.
גאלב מג'אדלה: להיפך, הם צריכים להיאבק כדי שלא יגיעו למצב הזה.
גאלב מג'אדלה: אבל אגיד לך את האמת, ביום רביעי, מחר, בוועדת הכלכלה יידון כביש 804 – ואדי סלאמה-ראמה.
גאלב מג'אדלה: שלושה הרוגים בשבוע שעבר, שתי צעירות וצעיר מאותה משפחה, מוואדי סלאמה.
גאלב מג'אדלה: הייתי שם בניחום אבלים, אווירה קטסטרופלית.
גאלב מג'אדלה: הכביש הזה, כולם רואים אותו – לא מואר, צר.
גאלב מג'אדלה: לא צריך בשביל זה לא מחקר ולא מבקר המדינה.
גאלב מג'אדלה: אני מגלה לך, ר שאתה יודע, לא רק בתור שר הפנים אלא גם כמי שמסייר הרבה - הכבישים שלנו גם צרים, גם לא מוארים.
גאלב מג'אדלה: הכביש של קלנסווה, לפני חמש שנים הרופא הכי טוב במשולש, ד"ר דאוד, עצר לקנות תות.
גאלב מג'אדלה: זה כביש לא מואר, חשוך מאוד.
גאלב מג'אדלה: בא אוטו בלי תאורה והעיף אותו 100 מטר, על המקום הוא נהרג.
גאלב מג'אדלה: הכבישים לא מוארים, כבישים צרים, בכניסות ליישובים, שזו הסכנה, הכבישים לא מטופלים.
גאלב מג'אדלה: עכשיו אני אומר לך ביושר, שר התחבורה לשעבר, היום השר לתשתיות לאומיות, תחבורה ורים מאוד חשובים, השקיע המון ביישוב הערבי, אבל הוא מתחיל מאפס.
גאלב מג'אדלה: צריכה להיות העדפה מתקנת וצריך תקציבים נוספים, כי מדובר בחיי אדם.
גאלב מג'אדלה: כולנו יודעים, 1,346 אזרחים - חוץ מהעצב, חוץ מאובדן חיי אדם, גם כספית מה זה עולה למדינה.
גאלב מג'אדלה: מאוד חשוב חיי אדם, אבל אחרי הכול, גם כלכלית.
גאלב מג'אדלה: אם הכסף הזה שמשלמות חברות הביטוח, אחר כך קצבת שאירים ואחר כך כל התקציבים – אם זה יילקח ונחסוך חיי אדם, נחסוך את כל הכספים האלה, יהיה משתלם לנו להשקיע פי עשרה אם לא פי 50 בתשתיות בדרכים ובתחבורה.
גאלב מג'אדלה: תעשו חשבון כלכלי פשוט.
גאלב מג'אדלה: אין שום ר בהשוואה לחיי אדם, אבל תעשו חשבון כלכלי, לפי הנתון הזה שציין כבוד מבקר המדינה, 1,315.
גאלב מג'אדלה: אתה יודע כמה חברות הביטוח משלמות?
גאלב מג'אדלה: כמה המדינה?
גאלב מג'אדלה: כמה זה עולה?
גאלב מג'אדלה: האנשים, ברגע שהלכו לעולמם, מהו האובדן הכלכלי למשק, למשפחה שלהם?