GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אריה אלדד: נו, אז בסוף זה חייב להיות דרך נמלים שלנו.
יואל חסון: זה מה שאני אומר, אז אני שואל אותו אם בסוף זה עובר דרך הנמלים שלנו, אז איך שם לא נעשית בסוף איזה שהיא עצירה של התהליך?
שמוליק דהן: גם אם אני אפתח קונטיינרים שמכילים שברי ברזל, הכל בתפזורת---
גיא לשם: זה הכל בתפזורת, הכל בעיניים.
גיא לשם: תסתכל, חלקי טנקים, חלקי עמודי חשמל, חלקי צנרת.
שמואל דהן: נכון, אלה ערמות אדירות של מתכות שמגיעות למושבים בדרום הארץ, אנשים לוקחים נחלות שיש להם ברשותם, משתמשים בזה והופכים את זה לאתרי פסולת.
יואל חסון: בסוף זה נכנס למכולה.
יואל חסון: איך זה עולה על ספינה?
יואל חסון: בתפזורת?
שמואל דהן: ברגע שעצרנו את הסיפור של מתכת והוצאנו את התקנה, הם עברו לזהב.
שמואל דהן: פתאום בזהב שי לנו עשרות תיקים של הברחות זהב מהרשות הפלשתינאית.
שמואל דהן: הם צריכים להשיג את הכסף, זה כסף שארגוני פשע, ברגע שעצרתי להם את הסחר בחשבוניות במוצר אחד, אז עכשיו השנה עשינו את זה במשטחי עץ, יש לנו את זה בבקבוקי פלסטיק ואחרי כן אנחנו נעבור לאלומיניום ואחרי כן לנחושת, ואחרי כן לרכב גנוב.
שמואל דהן: זאת אומרת הסיפור שאנחנו ניקח רק את המתכת ונתמקד בו, זאת תהיה טעות לחלוטין.
שמואל דהן: צריכים לטפל בתופעה של התשתית ההלבנה של הסחורות הללו דרך מדינת ישראל לרשות הפלשתינאית והוצאתה החוצה.
יואל חסון: נאמרו פה דברים מעניינים, תיכף נראה מה נעשה איתם.
משה רוזנשטיין: אני יצואן גרוטאות ברזל בלבד.
משה רוזנשטיין: אחד, אני גם, כמו עורך דין---
יואל חסון: אתה בא ואומר לי, 'אני לא נחושת, אלא רק ברזל'.
משה רוזנשטיין: לא נחושת ולא אלומיניום ולא טיטניום ולא מנועים של מטוסים ולא שום דבר אחר, גרוטאות ברזל בלבד.
משה רוזנשטיין: בתור יצואן גרוטאות ברזל אני קודם כל מברך את הוועדה על הדיון הזה.
משה רוזנשטיין: שתיים, אני גם רוצה, כמו עורך דין דן כרמלי, לבקש את התערבות המבקר.
משה רוזנשטיין: כי כמו שאנחנו רואים, הנושא סבוך, הנושא לא פשוט, יש את גרוטאות הברזל שמנסים לכרוך להם היטל, שזה בכלל כלכלי, ויש מצד שני דוח המכס.
משה רוזנשטיין: דוח המכס יאמר לנו שגרוטאות שאינן ברזליות, לא ברזליות, נחושת, פלטיניום, טיטניום, אלומיניום, כ-300 מיליון דולר לשנה יצוא.
משה רוזנשטיין: גרוטאות ברזל, אפילו לא 100 מיליון וזה דוח המכס.
משה רוזנשטיין: זה דוח המכס שלנו.
משה רוזנשטיין: ואומר כבוד היושב ראש, 'מה, זה לא בא בקונטיינרים?
משה רוזנשטיין: ' בוודאי שזה בא בקונטיינרים, כל המתכות הצבעוניות באות בקונטיינרים, התפזורת של אותו ברזל אכן כן נטענת לתוך אוניות פתוחות בתפזורת, אבל הן עוברות בקרה, הן גם עוברות את הנמל, הנמל מצולם 24 שעות ביום.
קריאה: תסתכל על הברזל שם.
משה רוזנשטיין: מה רע בו?
יואל חסון: סליחה, אם לא יהיה פה סדר.
יואל חסון: .. אני מבין את האינטרסים, אני יודע כל אחד פה מה בדיוק מניע אותו, אני מבקש מכם להרגיע ולא להפוך את הדיון הזה למאבק בין אינטרסים כלכליים.
יואל חסון: מי העלה את המצגת הזאת?
יואל חסון: לא אישרתי מצגת, אני מבקש כרגע להוריד את המצגת.
משה רוזנשטיין: ולכן אכן כן יש יצוא של ברזל ויש יצוא של גרוטאות ברזל.
משה רוזנשטיין: שוב, לסבר לוועדה את האוזן, יש במדינת ישראל כ-800,000 טון שנאספים של גרוטאות ברזל.
משה רוזנשטיין: יש מי יאמר נאספים, יש מי יאמר נגנבים, לא חשוב כרגע.
יואל חסון: כן חשוב.
יואל חסון: מה זה לא חשוב?
משה רוזנשטיין: אני אומר למה אני אומר לא חשוב.
משה רוזנשטיין: אני אומר לא חשוב כי חצי מיליון טון מעובדים בארץ.
משה רוזנשטיין: אז מה, חצי המיליון טון האלה---
יואל חסון: אז גם אם נגנבים, זה לא בסדר---
משה רוזנשטיין: נכון, זה מאוד לא בסדר.
יואל חסון: אז מה אתה אומר לי בזה?
משה רוזנשטיין: אני אומר לא חשוב מה מיוצא ומה פה, הרי הרוב מיוצר פה, את הרוב מעבדים פה, לכן אנחנו צריכים פתרון מערכתי.
יואל חסון: אז מה הפתרון שאתה מציע?
משה רוזנשטיין: אסור שיהיו גניבות.
משה רוזנשטיין: אני מציע שקודם כל יבדוק המבקר מאיפה זה צומח, למה הרשויות אכן לא אוכפות, למה יש לנו גנבים, למה לא תופסים אותם?
משה רוזנשטיין: למה?
משה רוזנשטיין: אנחנו רוצים את אותו פתרון.
משה רוזנשטיין: כי אנחנו טוענים שהרוב מעובד פה.
יואל חסון: מי אתם?
גיא לשם: שמי גיא לשם, אני עשיתי את התחקיר מהתאחדות התעשיינים.
גיא לשם: אספתי עובדות, כולן עובדות גלויות, כולן עובדות שבידי הרשויות.
גיא לשם: אגב, רשות המסים סירבה לבקשת חופש מידע לקבל נתוני תיקים פשוטים---
רוברט טיבייב: סליחה, אני רוצה שרשות המסים תתייחס לנקודה האחרונה הזו, למה היא סירבה.
גיא לשם: בבקשה, אני יכול לתת ניירות, יש תשובה, יותר מדי עבודה לאסוף את הנתונים, אבל זה לא העניין.
גיא לשם: הנקודה היא כזאת; יש משל העיוורים והפיל, כולם אוכפים את אותה בעיה, כל אחד מהצד שלו ואף אחד לא מזהה את הבעיה כולה.
רוברט טיבייב: או שלא רוצים.
גיא לשם: אני לא פסיכולוג.
גיא לשם: יש פה קשר מאוד ברור שאפשר להצביע עליו, בין האספנים, ולא להתבלבל, זה לא החבר'ה עם עגלות סופרמרקט שרואים ברחובות תל אביב.
גיא לשם: אני אראה לכם קב"ט מקורות, איך עשו לו חור בקיר והרימו עם מנוף מתוך מתקן שלו ציוד.
גיא לשם: התמונות לדעתי נמצאות אצלך.
גיא לשם: כדי להרים כזאת תשתית, כדי לפרק את חלקי הטנקים או חלקי מטרות חיל אוויר או חלקי מנועי מטוסים, צריך תשתית, צריך מתקנים, צריך חיילים וצריך ארגון.
גיא לשם: כדי לממן את הקנייה במזומן צריך לפרוט, ואת הפריטה פורטים אתם כולכם יודעים איפה.
יואל חסון: של מי הטלפון הזה?
גיא לשם: של מי שהשאיר לו את ה---
יואל חסון: אתה מתקשר אליו, לראות אם הוא בכלא?
יואל חסון: משטרה, אתם רוצים את המספר שלו?
יואל חסון: אולי זו הזדמנות לטפל בזה.
יצחק שגב: אנחנו לא רואים מרחוק.
גיא לשם: בכל מקרה העסק מתועש, אם היו לוגואים של חברה מסחרית מוכרת על כל משאיות עם הגרוטאות האלה שנוסעות בארץ, הייתם רואים שמדי יום בכבישי המדינה נוסעות מאות משאיות כאלה.
גיא לשם: איש לא עוצר ובודק אותן, ודאי לא בפתח מגרשי איסוף הברזל וודאי לא אחר כך כשזה יוצא לנמלים.
יואל חסון: רוב הדברים אפשר להבין שהם גנובים, אם זה מכסים של ביוב---
גיא לשם: אפשר להבין.
גיא לשם: משטרה צבאית, והזכיר את זה קודם מר שגב מהמשרד לביטחון פנים, עצרה אזרח עובד צה"ל שהוציא ציוד שמוערך במיליון שקל, אני כבר לא מדבר על נזק עקיף, אתם כולכם מדברים על מסים, יושב פה קצין ביטחון של חברת חשמל, הוא יספר מה קורה כשמורידים שנאי, עמוד על המתח.
גיא לשם: מה קורה לצרכנים ומה קורה לציוד שלו.
גיא לשם: יושב פה קצין ביטחון של מקורות שמפרקים לו משאבות, עם כל המכלולים שלהם, מה קורה עד שמחזירים את זה.
גיא לשם: זה טרור תשתיות, זה לא איזה ילד שהולך ואוסף בקבוקים.
יואל חסון: מה הפתרון שאתה מציע?
גיא לשם: הפתרון זה אכיפה רב מערכתית.
גיא לשם: שיתוף מודיעיני בין כל הרשויות---
רוברט טיבייב: אבל לא היה עד עכשיו.
גיא לשם: מה היה עד עכשיו?
גיא לשם: אני קודם כל חייב לציין שהמשטרה בעניין הזה גילתה כשל---
רוברט טיבייב: אם אתה עושה את התחקיר, למה המשטרה לא עושה את התחקיר?
רוברט טיבייב: למה רשות המסים לא עושה את התחקיר?
גיא לשם: אני מעולם לא הייתי במשטרה.
רוברט טיבייב: אם עד עכשיו אף אחד לא עשה שום דבר, למה מעכשיו לא עושים?
יואל חסון: אתה אומר מצד אחד שיתוף מודיעין, אכיפה, פעולה של כל רשויות המדינה מול כל התופעה.
גיא לשם: ופגיעה באינסנטיב הכלכלי.
גיא לשם: , כי יש תמריץ אדיר.
יואל חסון: ואיך עושים את הפגיעה?
גיא לשם: או חסימת היציאה, ההוצאה מארץ.
רוברט טיבייב: היטל.
גיא לשם: היטל, אכיפה יותר קשה של המכס.
גיא לשם: אני לא מדבר על זיהום הים שנגרם כשמעמיסים---
יואל חסון: מה עם הרעיון של הרישיון?
גיא לשם: הוא יכול לעזור, אבל בדיון שהייתי במשרד האוצר, משרד האוצר אמר שאין טעם לזה.
יואל חסון: למה אין טעם לזה?
גיא לשם: את זה תשאלו את הרפרנט.
רוברט טיבייב: עוד הפעם, זה יצריך אכיפה ואין אכיפה.
רוברט טיבייב: לא היתה עד עכשיו, איזה פלא שיהיה מעכשיו והלאה?
דן כרמלי: צריך לאכוף, פשוט צריך לאכוף.
רוברט טיבייב: זה ברור .
יואל חסון: מי אתה, אדוני?
משה כהן: אני, עד לפני כחודשיים, הייתי יושב ראש איגוד מטה החשמל והתשתית בהתאחדות התעשיינים ואני נמצא בענף הפלדה לבניין משנת 69', זה 43 שנים, אני בענף הגרוטאות וההתכה מזה 17 שנים.
יואל חסון: אתה הבעלים של יהודה פלדות, אתה עובד ביהודה פלדות?
משה כהן: לא, אני הייתי מנהל כללי של החברה 34 שנים, אני לא מייצג את החברה כאן, אני מייצג את איגוד המתכת.
משה כהן: קודם כל צריך להבין, אחדים כאן אמרו שאין קשר בין הכלכלה ובין הגניבה.
משה כהן: אני לא מבין בכלל את הדיבור הזה.
משה כהן: הרי כל הגניבות האלה הן לא לשם שמים ומצוות, זה בשביל הכיס.
משה כהן: מדובר כאן בכלכלה נטו.
משה כהן: כמה שתקטן הכדאיות, עם ההיטל או בשיטות אחרות, יגנבו פחות.
משה כהן: הדבר הזה צריך להיות ברור.
משה כהן: הגניבות לא התחילו לפני שנתיים או שלוש, הן התחילו בשנת 2006-2007, התופעה הלכה והתגברה.
משה כהן: אמר החבר מאיגוד לשכות המסחר וגם אמר היצואן שדיבר כאן שלא מדובר בפלדה, מדובר בעיקר במתכות אחרות, אז הייתי רוצה לתת נתונים והנתונים האלה יבהירו על מה מדובר.
משה כהן: בשנה האחרונה, ב-2010, יוצאו 370,000 טונות, למעלה מ-1,000 טון ליום, כולל שבתות, חגים, יום הכיפורים ויום העצמאות.
משה כהן: 370,000 טון, רבותיי.
משה כהן: ואני מדבר על פלדה בלבד, על עמודי החשמל ואדני הרכבת והמשאבות של מקורות והטנקים של צה"ל שהראו כאן בתמונות.
משה כהן: אם רשות המסים לא יכולה לתת כאן נתון מדויק, אז שייקחו 370,000 ומחשב ויכפילו ב-1,000.
משה כהן: היום המחיר הוא 1,500, אבל בוא נגיד 1,000 זה יותר קל להכפיל.
משה כהן: מדובר כאן בסכומי עתק.
משה כהן: מר בורובסקי דיבר על ראשיתו, זאת אומרת על ארגוני פשע ודברים מהסוג הזה, אני רוצה לדבר על הסוף.
משה כהן: הסוף הוא שהסחורה הגנובה לא מגיעה למפעלים בארץ, כי המפעלים בארץ לא קונים אותה.
משה כהן: כיום עומדים בראש שני המפעלים המתיכים אנשי צבא, הם יודעים לזהות היטב מה זו סחורה גנובה מהצבא, מייצאים את זה.
משה כהן: למה מייצאים?
משה כהן: מפני שאוספים, שולחים, ואני מזכיר לכם, רבותיי, למעלה מ-1,000 טון בכל יום ויום, שולחים לאוניות, האוניות יוצאות, גמרנו.
משה כהן: אני יכול לומר שבמקרה אחד, אחד המפעלים שלח אנשים לשני נמלים, אחד בטורקיה ואחד ביוון.
משה כהן: בארץ ראו ציוד גנוב, שם ראו ציוד גנוב, אבל לבד מצילומים אי אפשר שום דבר, אז באת וצילמת.
משה כהן: לפי דעתי, אם מישהו היה שואל אותי, אני לא יודע איך למנוע לגמרי מפני שהמשטרה בוודאי תעשה עבודה הרבה יותר טובה מהעצות שאני יכול לתת, אבל במיידי, מהיום למחר, מייצאים בסך הכל בשני נמלים, בחיפה ובאשדוד, שים פקח נקי כפיים שיפתח את העיניים ויראה.
משה כהן: כשרואים מכסי ביוב שכתוב עיריית מודיעין, אני אומר לכם מראש, עיריית מודיעין לא מכרה את המכסים האלה.
משה כהן: כשרואים קנה תותח, אני אומר לכם שצה"ל לא נתן את זה, לא במתנה, גנבו את זה.
משה כהן: דרך אגב, כבוד היושב ראש, לשאלה שעלתה מקודם, המשלוחים הם בצובר, הם לא בקונטיינרים, כפי שמישהו כאן אמר, מעמיסים ערמות.
משה כהן: לא צריך להיות פרופסור לפיזיקה או למתכות כדי לעמוד ולזהות רכוש גנוב ואני גם מעריך שאחרי שיעצרו אוניה אחת או שתיים ויצואן אחד או שניים, הם ייזהרו מאוד מאוד.
משה כהן: עצירה של אונייה זה נזק גדול מאוד, עצירה של יצואן זה נזק גדול מאוד.
משה כהן: זה יבלום קודם כל.
משה כהן: וזה שהמשטרה תעלה בסופו של דבר לשורש, בזה אני משוכנע.
משה כהן: תודה.
יהודה גסנר: משרד התשתיות.
יהודה גסנר: שלום, אדוני היושב ראש, מכובדיי.
יהודה גסנר: אני מבקש לפתוח את התמונה.
יהודה גסנר: מדובר על גניבת ברזל.
יהודה גסנר: לשיטתנו מדובר בפגיעה בתשתיות.
יהודה גסנר: גונבים בלוני גז, עם גז ובלי גז, 12 קילו ו-48 קילו, בדרך יש מי שגונב גם את צינורות הנחושת, את הווסתים.
יהודה גסנר: גונבים מכל מה שאפשר, פוגעים בתשתיות, גונבים דלק מתוך קווי הדלק, תופסים חלק גדול מהגנבים, ואני חייב לומר שבחלק מהמקרים, כשאנחנו מקבלים את ההודעה, אנחנו שולחים לאותה תחנת משטרה את האנשים שלנו כדי שיבואו ויעידו ויסבירו במה מדובר.
יהודה גסנר: פשוט מדובר באירועים של חבלה בתשתיות, של טרור.
יהודה גסנר: אני לא רוצה לקשר את זה לאירועים שקרו, כל אחד יודע, יש חשדות מסוימים.
יהודה גסנר: במשרד אנחנו קיימנו בחודש ינואר השנה דיון כמעט עם כל הגופים שנוכחים פה.
יהודה גסנר: אנחנו התרענו, אנחנו הזהרנו.
יהודה גסנר: הנושא הזה ידוע, לצערי הוא נמשך בלי סוף.
יהודה גסנר: נקודה נוספת, אדוני היושב ראש, שהייתי רוצה להעלות, גם כשתופסים את אותו מחבל, אותו גנב, אותו פושע, אני אומר, לצערי, מהמעט שאנחנו יודעים, משחררים אותם הם חוזרים, הם חוזרים שוב ושוב.
יהודה גסנר: אני חושב שאם בנוסף לכל האמצעים, גם הענישה כחובה היתה ברף מסוים, אולי היינו יכולים למנוע חלק מהדברים.
יואל חסון: מה באמת בעניין הענישה?
יואל חסון: לא, טוב.
דורון אהרן: אני רק אוסיף.
דורון אהרן: אם כבר אתה מעלה את נושא הענישה, המשרד בדצמבר 2009 קידם את החמרת הענישה במטרה באמת לתת לזה מענה, אבל---
רוברט טיבייב: למה אתם מתנגדים להיטל של הגרוטאות?
יהודה גסנר: לא מתנגדים.
רוברט טיבייב: משרד התשתיות כן מתנגד.
יהודה גסנר: האוצר מתנגד.
יואל חסון: חבר הכנסת שי חרמש, בבקשה.
שי חרמש: קודם כל, כבוד היושב ראש, אני מתנצל שאיחרתי, אבל הנושא היה מספיק חשוב כדי לעזוב כנס בינלאומי ולהגיע לפה לפחות לומר מלה אחת.
שי חרמש: תצומצם התופעה אם יסגרו את הברז.
שי חרמש: אני לא מניח שאפשר לשים שומר על כל מכסה ביוב במודיעין ולא על כל קו טלפון שנמצא ופרוש בנגב על מאות קילומטרים, אבל ברגע שפתח היציאה הבלתי אפשרי הזה יפוקח, אני מניח שהיכולת להזרים דברים החוצה תקטן.
שי חרמש: ועדת הכספים לפני שנה קיבלה המלצה ברורה להיטל ביטחה.
שי חרמש: הנושא הזה הועבר למשרד המסחר והתעשייה ולמיטב זיכרוני קיבל את ברכת משרד המסחר והתעשייה, לא קיבל את ברכת משרד האוצר.
שי חרמש: רבותיי, קדושת הסחר החופשי איננה קדושת חיי אדם.
שי חרמש: אני לא בא כרגע לבדוק מה קרה בנתניה, מה קרה בחיפה, אני לא יודע, זה גם לא שייך.
שי חרמש: הדיון הוא על היטל הביטחה עלה אצלנו עוד לפני האסונות שקרו.
שי חרמש: כבוד היושב ראש, נמצאים פה אנשי האוצר, תסירו את ידיכם מההתנגדות להיטל הביטחה.
שי חרמש: ממה אתם מפחדים?
שי חרמש: זה עסקי קוסמטיקה?
שי חרמש: זה כושר יושר?
שי חרמש: זה ל"ו צדיקים?
שי חרמש: אין ל"ו צדיקים במקומות האלה.
שי חרמש: אני אומר את זה כמי שלא רק קרא את הכתבה הארוכה והמפורטת בסוף השבוע, אלא כמי שמטפל בנושא הזה כולל ביקורים ביהודה פלדות, כולל אינפורמציה ממפעל בצפון.
שי חרמש: הסחר בעניין הזה, לא בכדי רשות המסים ביטלה את מס הערך המוסף.
שי חרמש: לא כי היא לא חושבת שהיא צריכה לגבות מס ערך מוסף, אלא כשברור לה לגמרי שאם יהיו חלילה חשבוניות, עוד חלילה יחזירו מס ערך מוסף.
יואל חסון: הציגו את זה פה.
קריאה: הרימו ידיים בכניעה.
שי חרמש: כן, ויתרו מראש, כי אמרו, 'חס וחלילה לא רק שלא נגבה מס ערך מוסף, עוד נצטרך לשלם מס ערך מוסף תשומות'.
שי חרמש: אני מציע, כבוד היושב ראש, מוכרחה לצאת מפה קריאה והמלצה למשרד האוצר, לענות לפניית משרד המסחר והתעשייה ולאפשר היטל ביטחה.
שי חרמש: לא לנצח, לחצי שנה, לשישה חודשים, לשמונה חודשים, תראו איך שפלאים כמות האוניות שנוסעות לטורקיה תקטן.
שי חרמש: ועוד לא דיברנו, לא ודע אם העלו פה את הנושא, של כל התרגילים בתוך טורקיה, שבו מפעלים מקבלים אינסנטיב על מכסות ייצור.
שי חרמש: זאת אומרת זה לא במקרה ששולחים חביות עם חול לשם, הם רושמים את זה אצלם כמתכות, ועוד ממשלת טורקיה גם מסבסדת אותם.
שי חרמש: אז לאור אביב העמים שמתחיל כרגע עם הטורקים, אז אולי נחליט גם לא לדפוק את הטורקים, אז בכלל נעצור---
רוברט טיבייב: התופעה, כמו שאנחנו רואים, נכון להיום, זה ממש טרור של התשתיות במדינת ישראל ואנחנו נצטרך להילחם נגד הטרור.
רוברט טיבייב: מה האמצעי?
רוברט טיבייב: זה סיפור אחר לגמרי, כנראה עד עכשיו לצערי הרב משטרת ישראל וכל מערכת האכיפה לא מצליחה להתמודד עם זה, זה דבר ראשון.
רוברט טיבייב: דבר שני, אני מאוד מסכים שהפיקוח בנמלים כולל היטל הביטחה זה בוודאי יעזור.
רוברט טיבייב: ועוד דוגמה אחת פשוטה, אני הגעתי ממדינה די ענקית, ברית המועצות לשעבר, ולא היה חסר שם ברזל, גם אחרי מלחמת העולם השנייה, גם אחרי כל המהפכות, והתעשיות גם כן, בכל מקום ובכל חור יש שם טרקטור, איזה שהוא טנק, המון מתכת, אבל יש שם היטל ביטחה.
רוברט טיבייב: דבר הכי פשוט.
רוברט טיבייב: מעניין, ברוסיה, שבכל חור יש ברזל, והמון ברזל, יש היטל ביטחה.
רוברט טיבייב: למה במדינת ישראל אין?
יואל חסון: מר קבלו, בבקשה.
פיני קבלו: אנחנו, הרשויות המקומיות---
שי חרמש: אתם ספקי החומר, נכון, פיני?
פיני קבלו: כן, אנחנו ספקי החומר.
פיני קבלו: נגרמים לנו נזקים באמת עצומים.
פיני קבלו: חלק גדול מהרשויות הכניסו מערכת מצלמות, שזה לא מקל על התושבים.
פיני קבלו: אנחנו נכנסנו עכשיו לשיטור קהילתי, אבל הנזקים הם עצומים, זה מכסים של ביוב, זה פיסול, זה עמודי חשמל, שילוט, פשוט פוגרומים שקורים בלילות כתוצאה מזה שאוספים את הגרוטאות האלה וצריך לשים על זה.
פיני קבלו: כי פשוט הרשויות לא יכולות מדי שבוע להחליף את אותו ציוד.
פיני קבלו: אפילו עמודי החשמל שמקיפים כל עיר, שתוחמים אותה בתחום שבת, אותם עמודים שבדרך כלל עשויים אלומיניום, הם נעלמים וצריך לחדש את הכל.
פיני קבלו: התופעה של בלוני גז היא תופעה חמורה שקורית מדי יום ביומו, בעיקר אצל קשישים.
פיני קבלו: הם פשוט מוצאים את עצמם ללא בלוני גז ואין בידם אפילו את הכסף לרכוש בלון חדש.
פיני קבלו: לכן הנושא הזה חייב לעלות לסדר היום, חייבים להפסיק את התופעה.
פיני קבלו: תמיד האשמנו את ערביי השטחים ואנחנו לא רואים שזה השתנה, כי החומה שהוקמה מנעה חלק מציודי הטרקטורים וציוד אחר שנגנבו, אבל התופעה של הגנבות בתוך היישובים.
פיני קבלו: .. רבותיי, פחי אשפה שלמים נעלמים.
פיני קבלו: פחי אשפה, דברים שנגררים.
פיני קבלו: אי אפשר להשאיר שום דבר בחצרות העיריות או ביישובים, כי פשוט גונבים כל דבר שעומד שעשוי ממתכת, אלומיניום, ולתופעה הזאת יש הרבה הרבה מאוד תלונות למוקדי 106 של חוסרים וכבלים וחשמל.
פיני קבלו: המדינה חייבת לעשות משהו.
פיני קבלו: אנחנו, כרשויות, הקמנו עכשיו שיטור קהילתי משותף עם משטרת ישראל, יש פיילוט שהתחלנו אותו השבוע.
פיני קבלו: אנחנו מכניסים מערך של מצלמות, אבל אנחנו לא מצליחים להתגבר באותם מקומות שאין בהם והתופעה היא חמורה.
פיני קבלו: בתי ספר, רבותיי, בבתי ספר אנחנו קונים ציוד על מנת לתת מקצועות, אם זה מקצוע מתכת או מכונאות, שיפרקו כל מיני דברים.
פיני קבלו: הם נעלמים משם והמחירים הם מחירים מאוד יקרים ואנחנו מקווים מאוד שבאמת אם נציף את התופעה הזאת אכן נצליח להתמודד.
פיני קבלו: אנחנו, כשלטון מקומי, מוכנים לשבת עם כל מי שיבוא ויציע לנו איך אנחנו יכולים לפעול במשותף על מנת למגר את התופעה.
פיני קבלו: (היו"ר – חברת הכנסת מרינה סולודקין)
חנה יזרעלוביץ: אני אחראית על הביקורת בין היתר במשטרה.
חנה יזרעלוביץ: הנושא הזה של גניבות ברזל הוא בעל היבטים רבים, כמו שנאמר כאן, כלכליים, מיסויים, סביבתיים וגם נושאים שקשורים לאכיפת החוק.
חנה יזרעלוביץ: משרד מבקר המדינה נותן דעתו לבדיקת אופן קביעת המשטרה מה הן תופעות הפשיעה שצריך לטפל בהן.
חנה יזרעלוביץ: הנושאים האלה נבדקים באופן קבוע.
חנה יזרעלוביץ: בהתאם גם אנחנו בודקים איך המשטרה קובעת את תופעות הפשיעה ואיך היא מתמודדת איתן.
חנה יזרעלוביץ: בצד זה אנחנו גם בודקים תופעות פשיעה, איך המשטרה מתמודדת עם תופעות פשיעה כמו גניבות רכב, כמו גניבות חול, כמו הלבנת הון, כמו ארגוני פשיעה, כמו עברות רכוש קלות.
חנה יזרעלוביץ: הנושא הזה הובא עכשיו לידיעתנו ואנחנו חושבים שהוא בעל חשיבות וניתן דעתנו לנושא הזה ואנחנו אפילו נשקול לבדוק מה היקף הנושא הזה ואיך המשטרה מתמודדת איתו.
שי חרמש: אתם מוכנים להמליץ על היטל ביטחה למשרד האוצר?
חנה יזרעלוביץ: לא לפני שאנחנו בודקים נושא.
חנה יזרעלוביץ: אנחנו נבדוק את הנושא ונבדוק מה התרומה שלו ובאיזה כלים ובאיזה אמצעים ניתן להתמודד איתו.
חנה יזרעלוביץ: אחד האמצעים הוא אמצעים אכיפתיים ואמצעים אחרים הם אמצעים מיסויים או כלכליים ואת זה צריך לבדוק.
חנה יזרעלוביץ: (היו"ר – חבר הכנסת )
יואל חסון: יש פה אלון הלוי מחברת החשמל?
אלון הלוי: שלום לכולם.
אלון הלוי: אני מברך על הדיון ועל הגברת המודעות לתופעה, אבל באופן חד משמעי לא מדובר בתופעה חדשה, גם לא בהכרח בהתגברות.
אלון הלוי: אנחנו סובלים מהתופעה הזאת חמש שנים ו-2010 היתה שנה מאוד מאוד קשה עבורנו, כנראה לא צעקנו מספיק חזק, אבל לא צריך לחכות לאסונות, שאנשים ייפגעו, בשביל להגביר את המודעות.
אלון הלוי: גם בחברת חשמל הסכנה הזו קיימת, הגנבים תולשים את השנאים, בצורה מקצועית מבחינתם, אבל מהווים סיכון בטיחותי חמור מאוד, נשארים מוליכים חשופים ואנשים עלולים להיפגע וצריך להיזהר מהעניין הזה מאוד מאוד.
אלון הלוי: לעניין הממשק עם המשטרה.
אלון הלוי: אני בהחלט רוצה לחזק את הפעילות שנעשתה במחוז הדרומי, ואכן אני משקף ירידה בחודש האחרון---
יואל חסון: מר דלקונה פה עוד?
קריאה: הוא נאלץ לעזוב.
יואל חסון: לא עוזבים את הוועדה לביקורת המדינה בלי לבקש אישור.
יואל חסון: בוועדה לביקורת המדינה, ברגע שאדם מוזמן הוא מחויב להגיע.
יואל חסון: אני צריך אותו כי הוא מאוד חשוב בסיכום שלי.
יואל חסון: אנחנו ננסה להשיג אותו.
אלון הלוי: לגבי פעילות המשטרה, בהחלט ניכרת ירידה במחוז הדרומי, זה מראה שהמשטרה יכולה, אבל בד בבד אני מזהה עלייה במחוז הצפוני.
אלון הלוי: זאת אומרת שטיפול נקודתי לא עושה את העבודה ואנחנו גם זוכרת צוות חקירה מיוחד של בר לב לפני שנתיים, שגם הוא עשה את העבודה, אבל לאורך זמן כנראה שאי אפשר לשמר את הפעילות הזו.
אלון הלוי: החכמה היא לאורך זמן, לא לבחון את זה נקודתי אלא לאורך זמן ואני חושב שצריך לעשות יותר גם במשטרה וגם בגופי אכיפה אחרים.
יואל חסון: יש פה נציגי צה"ל, משרד הביטחון?
ענת בריל: אני מאלה שמוכרים את הציוד וחלק ממה שאנחנו מוכרים לזכיינים שלנו נגנב.
ענת בריל: אבל בהיבט שלנו אנחנו---
יואל חסון: מה תפקידך במערכת?
ענת בריל: אני סגן ראש היחידה למכירות.
ענת בריל: במסגרת החוזים שאנחנו נותנים במכרזים והחוזים, כשאנחנו נותנים לזכיינים להיכנס לבסיסים לאסוף את הציוד, לפחות אנחנו עושים בצד החוקי בהיבט שלנו, לראות איך הם נכנסים, מאובטחים וכולי.
ענת בריל: יש שמועות ואני לא יודעת להוכיח אותן שחלקם רוצים לזכות בחוזים שלנו בשביל זכות הכניסה הזאת לבסיסים, אבל קטונו.
ענת בריל: אנחנו למעשה מקבלים את התמורה לה אנחנו מצפים, יכול להיות שהתמורה היתה יכולה להיות הרבה יותר גדולה אם---
יואל חסון: מה היקף ההכנסות שלכם מהתחום הזה?
ענת בריל: אנחנו מוכרים כ-15,000 טון ברזל בשנה, במחירים של היום זה משהו בסדר גודל של 20 מיליון שקלים.
יואל חסון: כמה נגנב, את יודעת?
ענת בריל: אין לי מושג.
שי חרמש: הגנבים לא מדווחים להם.
יואל חסון: הנושא של הגניבה מתוך בסיסים קודם כל הוא חושף בעיה ביטחונית, לפני שהוא גם חושף בעיה כלכלית.
ענת בריל: אני נציגת משרד הביטחון, אבל מה שנקרא, זה לא אצלנו.
יואל חסון: איך אתם מתמודדים עם ה---
אפרת קייט: אני נציגת חוד אסף תעשיות, אחת משתי יצרניות הפלדה פה בארץ ואני רוצה להגיד שהנושא של הגניבות בא לידי ביטוי גם אצלנו ויש לו משמעות גם בטיחותית על העובדים שלנו.
אפרת קייט: מדי שבוע מגיעים אלינו נפלי תחמושת וציוד צבאי שיש בו כדי להוות סכנה בטיחותית לעובדים שלנו.
אפרת קייט: כתוצאה מכך אנחנו נאלצים להעסיק חבלן, אנחנו היינו בקשר ישיר עם נציגי משרד הביטחון כדי למצוא פתרון, אבל אין ספק שזה מהווה עלינו איום גם מבחינה בטיחותית, ואני רוצה להדגיש, הנושא של גניבת מתכות כפי שהוא בא לידי ביטוי אצלנו, לא מדובר רק על נחושת, נירוסטה, כמו שנאמר פה.
אפרת קייט: אני יכולה להגיד לכם שמדי יום מגיעים אלינו, בין אם זה מכסי ביוב של עיריות, בין אם זה נפלי תחמושת, בין אם זה דברים ששייכים למקורות או לחברת החשמל, אנחנו פונים לאותן חברות ומודיעים להן על כך וזה בא לידי ביטוי בגרוטאות הברזל.
יואל חסון: כשמגיעה אלייך משאית עם מתכות שונות וכשאת רואה בתוכן פגזים, את קוראת למשטרה?
אפרת קייט: אנחנו פנינו גם למשטרה בזמנו---
יואל חסון: אני שואל שאלה אחרת, בזמן אמת את קוראת למשטרה?
אפרת קייט: אני לא קוראת למשטרה ואני אסביר מדוע.
אפרת קייט: אנחנו נתקלנו בבעיה הזאת, פנינו למשטרה, המשטרה התנערה, אמרה שהם לא מטפלים בזה.
אפרת קייט: כתוצאה מכך אנחנו פנינו למשרד הביטחון וביקשנו להסתייע בעזרתם מכיוון ש---
יצחק שגב: יש מסמך שמעיד על כך?
אפרת קייט: יש מסמכים.
יואל חסון: אני רוצה רגע להבין, כאשר מגיע פגז, אפשר ליידע גם את משרד הביטחון וצה"ל, אבל הוא נגנב משם, היתה שם גניבה.
יואל חסון: זה כמו שאם תמצאי שם טלפון סלולרי, לא תתקשרי לסלקום, נכון?
אפרת קייט: אם יורשה לי, המשטרה אמרה שזה לא מעניינה ושאנחנו צריכים לפנות לצה"ל ולמשרד הביטחון.
יואל חסון: יש לך מסמוך של זה?
אפרת קייט: כרגע אין לי את המסמך הזה, אבל אני יודעת שנציגים שלנו היו בקשר---
יואל חסון: את תתחייבי בפני הוועדה שבמשאית הבאה שמגיע בה ציוד שאתם חושדים בו שהוא גנוב, שאת באותו רגע תגישי תלונה למשטרה ותיידעי גם את הוועדה לביקורת המדינה במכתב שהגשת תלונה למשטרה, ואם הדבר הזה לא יטופל, אנחנו נוכל לטפל בזה---
אפרת קייט: אני יכולה ל---
יצחק שגב: היושב ראש, אני מבקש גם את הקודמת---
יואל חסון: שגב, אל תפריע לי.
אפרת קייט: אנחנו מוכנים להתחייב שברגע שאנחנו נראה איזה שהוא ציוד צבאי אצלנו, אנחנו ניידע.
אפרת קייט: כמו שאנחנו דואגים ליידע---
יואל חסון: לא רק צבאי, ציוד שאת מזהה אותו בוודאות כגנוב, גם מכסה ביוב של רשות.
אפרת קייט: אין שום בעיה, בשמחה, כמו שאנחנו נוהגים---
יואל חסון: ותגישי בזמן אמת תלונה למשטרה ותיידעי אותנו.
אפרת קייט: בוודאי.
יואל חסון: הבטחה שלך.
אפרת קייט: הבטחה.
יואל חסון: זאת רק הבטחה, כי אני לא יכול לחייב אותך, את גוף פרטי.
יואל חסון: אני רק מבקש את זה, זה למען הציבור, את מבטיחה לעשות את זה?
גיל נדל: רק משפט אחד לגבי נושא ההיטלים שנאמר פה.
גיל נדל: החוק מדבר בצורה ברורה על הסמכות של שר התעשייה, המסחר והתעסוקה או של שר האוצר להטיל היטל כדי למנוע הידלדלות ויציאה של חומרי גלם.
גיל נדל: זאת אומרת התופעה מוכרת, החוק מכיר אותה, זה לא חדש, לא ממציאים פה את הגלגל, בסך הכל השרים התבקשו לעשות שימוש בסמכות.
גיל נדל: החוק מכיר את זה שיצוא יכול לגרום לבריחה ולהידלדלות של חומרי גלם.
גיל נדל: פה, אם גונבים פנסים או מכסי ביוב או טנקים או דברים כאלה, זה כי כבר גונבים את כל מה שזז.
גיל נדל: פשוט מאוד.
גיל נדל: ברור שיש פה סמכות לשר, אין פה ספק בזה בכלל.
ניצן הורוביץ: אני הכלכלן גם מהתאחדות התעשיינים.
יואל חסון: אתם דיברתם.
ניצן הורוביץ: שלוש נקודות.
יואל חסון: הנקודה ברורה, הבנתי את עמדתכם, אתם מתישים את הוועדה פה.
ניצן הורוביץ: זה לא עמדתנו, מבחינת המספרים.
ניצן הורוביץ: לא כל כך התייחסו פה לנושא המספרי.
ניצן הורוביץ: אל"ף, בשנה האחרונה, ב-2010, יש גידול של 10% ביצוא הגרוטאות לעומת שלוש שנים קודמות.
ניצן הורוביץ: זאת אומרת ברגע שיש גידול ביצוא של גרוטאות יש תמורה טובה יותר ואכן אנחנו חושבים שברגע שיוטל היטל והתמורה תרד, אזי תהיה איזה שהיא השלכה ישירה לכדאיות היצוא של הגרוטאות.
ניצן הורוביץ: דבר נוסף, יש לנו פה רשימה של מדינות, אפשר להעביר את זה אליך, בכל העולם שבהן מוטל מס.
ניצן הורוביץ: אתה יכול לראות פה עשר מדינות רק בנושא של גרוטאות ועוד רשימה גדולה באירופה שמטילים מס.
קריאה: אדוני היושב ראש---
יואל חסון: אתה לא תקבל את רשות הדיבור.
יואל חסון: אני לא רוצה לתת, צא החוצה בבקשה.
יואל חסון: אתה חושב שאתה יכול לכפות עליי לתת לך רשות דיבור?
יואל חסון: אז אל תדבר בבקשה.
ניצן הורוביץ: דבר אחרון שאני מבקש להגיד, אנחנו חושבים שיש לראות בגרוטאות כמשאב מדינה.
יואל חסון: מי עוד רצה פה?
סגל: החברה הלאומית לדרכים.
סגל: אנחנו אחת מהחברות שסובלות מהעניין הזה, מאוד סובלות מהעניין הזה.
סגל: גונבים אצלנו מעקות בטיחות, שילוט, תמרור, כבלי חשמל, מכסים של ביוב, של כל מיני דברים שאצלנו זו בעיה בטיחותית חמורה.
סגל: כל גניבה אצלנו זו בעיה בטיחותית חמורה.
סגל: תחשבו רק שמישהו גונב 'עצור'.
סגל: סתם, זה דבר קטן, אבל מאוד משמעותי.
סגל: אתם מדברים על 2006, אני עובד 30 שנה בחברה הזאת, לפני 15 ו-20 שנה התראיינתי בטלוויזיה על גניבות שילוט ותמרור במחוז הדרומי.
סגל: שתדעו שזו תופעה שיש לה פיקים מדי פעם, מסיבות, אולימפיאדות כאלה או אחרות, אבל כל הזמן יש גניבות.
סגל: בזמן האחרון בדרום אכן יש שיתוף פעולה מאוד טוב שלנו עם המשטרה בעקבות כמה אירועים שקרו ונתפסו שם גנבים.