GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: יכול להיות שבדברים אחרים הוא לא מתוסכל.
בעז ענר: נכון.
בעז ענר: אז כיצד זה לא עובד יותר מעשור, 100 מיליון שקלים, רעיון בעל משקל ציבורי משמעותי, בלב אזורי הביקוש, לקחת שכונות די מוזנחות, להשביח אותן, להכניס אוכלוסייה חזקה, לחזק את האוכלוסייה החלשה, לפתור בעיות של דיור בר השגה – יש פה אינטרסים מאינטרסים שונים וזה לא עובד על פני תקופה ארוכה מאד, וחובת התשובה היא לא רק על משרד הבינוי והשיכון, אני חושב שגם ממשלת ישראל.
רוני בר-און: אז צריך עוד פה במאמר מוסגר להגיד, אדוני השר, את זה אני מביא את הידע האישי שלי מטרום תקופת החושך בחיי, עוד לפני היותי פוליטיקאי.
רוני בר-און: מי שעסק בדברים האלה כ, שמבין קצת בענייני נדל"ן, אני אומר לך, היו זמנים שהפרויקט של פינוי ובינוי, גם אם היו להם לא מעט תחלואים ומרעין בישין שלא מהמקום שנדון כרגע בוועדה, כרעיון מסדר הוא רעיון מוצלח, הוא בוודאי יותר זמין ברמה הפרקטית מכל סיפורי הסבתא ששר האוצר – זה שלך ושר האוצר הקודם – מספרים לשרי שיכון.
רוני בר-און: אתה יודע, שלום עליכם, צריך להזכיר בחנוכה, מספר סיפור.
רוני בר-און: הוא מספר סיפור, אתה כל הלילה ישן וחולם על סופגניות.
רוני בר-און: חולם על סופגניות, כל הלילה אתה אוכל סופגניות.
רוני בר-און: בבוקר אתה קם רעב, כי חלום זה חלום וסופגניות זה סופגניות.
רוני בר-און: כל הדברים האחרים יכול להיות שהם חלומות, ופה יכולה להיות מציאות טובה.
אריאל אטיאס: אני אומר מספר דברים שמתייחסים לכל הנושא הזה.
אריאל אטיאס: הנושא של פינוי בינוי בתפיסתי זו פעולה חברתית מדרגה ראשונה לפני שהיא פעולה כלכלית ולפני שהיא פעולה שמגדילה את היצע הקרקעות היא קודם כל פעולה חברתית.
אריאל אטיאס: פעולה חברתית משום שהאנשים האלה שמפנים אותם ובונים להם דירות חדשות, זה הסיכוי היחיד שלהם, לרובם, לשדרג את משפחתם, את מעמדם, אני לא רוצה להגיד את רכושם, בגלל שהרכוש זה בסוף.
רוני בר-און: את החיים.
אריאל אטיאס: החיים שלהם משתדרגים.
אריאל אטיאס: רוב המקומות שרוצים לפנות אותם מדובר בבנייה מאד ישנה שמטבע הדברים יש שם אוכלוסייה חלשה, הרבה הזנחה וזה לא משהו שמתעסקים איתו רק במשקפיים כלכליות, לפחות לפי התפיסה שלי.
אריאל אטיאס: אני נמצא במשרד קצת מעל שנתיים וחצי ודו"ח הביקורת הזה הורכב במחצית של 2010, שזה קצת מעל שנה מאז שנכנסתי לתפקיד, ואני רוצה להגיד לכם שבעיקרון אני מקבל את ההצדקה, ואני מדבר על העיקרון, עוד מעט אני אגע בפרטים, בתסכול כפי שהצגתם ולחוסר יכולת להניע את הפרויקטים האלה ואני אתן כמה נקודות בשביל שנבין אלף מה נעשה מאז ומה עוד צריך לעשות.
אריאל אטיאס: ככלל, כל דבר ששותפים בו הרבה אנשים קשה להזיז אותו.
אריאל אטיאס: זה לא דבר של החלטה אחת של אדם אחד או של שני אנשים ומתקדמים.
אריאל אטיאס: הבירוקרטיה קיימת לא רק כשמדינה עומדת מולה, מול עצמה, כמו שאנחנו משווקים קרקעות שאין בהן אף אחד ושהן מאה אחוז של המדינה ושמשווקים אותן ליזם אחד שבונה, גם שם יש בירוקרטיה, אבל אם זה נקרא בירוקרטיה, אז הנושא של לטפל בדיירים שברובם לא מספיק מתמצים מה הזכויות שלהם וחלקם חושבים שהם עכשיו עושים את הבוננזה של החיים שלהם, ואז אומרים אוקי, אם כבר נפתחו לי שערי שמיים, אז למה לא נפתח אותם לרווחה לגמרי?
אריאל אטיאס: ואז מתחיל הסחר מכר.
אריאל אטיאס: אז אני ככה קודם כל בשביל העקרונות שמופיעים בדו"ח, לעשות סדר בין הכרזות לבין תכניות בתוקף.
אריאל אטיאס: התהליך הוא שעושים הכרזה לפני התכנון.
אריאל אטיאס: הכרזה זה אומר שאנחנו באים לממשלה ואומרים - אנחנו חושבים שפה יכול לקום פרויקט כזה, זה מתאים, ערכי הקרקע שווים, בממוצע על כל דירה שמפנים צריך לבנות בין שלוש לארבע דירות מינימום כדי שזה יהיה כלכלי.
אריאל אטיאס: התכנון, אנחנו משלמים אותו וזה העלויות שהיו וזו הדרך שבה אנחנו פועלים.
אריאל אטיאס: אני חושב שלא נכון לספור את ההכרזות, יותר נכון לספור את התכניות בתוקף.
אריאל אטיאס: כי למשל יש לנו 137 הכרזות שבסוף תכנית בתוקף יש לנו 90.
אריאל אטיאס: אז לנטרל את הדבר הזה, כי זה כמו דיון בממשלה וזה גם לא בממשלה, זה בדרך כלל בוועדת שרים בקבינט החברתי כלכלי.
אריאל אטיאס: ב-90 האלה שמוכרזים, שיש להם תכניות שאנחנו מתקדמים איתם, צריך להגיד שממוצע, אני עכשיו עובר את השרשרת כדי שנבין איפה הנקודה, אחרי שאמרתי את המורכבות של כל הפרויקט ומה צריך לעשות בעניין הזה.
אריאל אטיאס: בממוצע לוקח לנו להעביר תכנית, לאשר אותה, בין 5 ל-6 שנים.
אריאל אטיאס: אז אני לא מדבר על ספירת ההכרזה.
אריאל אטיאס: עכשיו, 5-6 שנים, בעולם של הביקורת זה צודק, כי אם מ-99 התחילו פרויקטים אז מאז מתחילים לספור.
אריאל אטיאס: אבל אנחנו אין לנו סטרטר לפני שיש לנו בכלל מתן תוקף, וזה 5-6 שנים שזה גם שערורייה.
רוני בר-און: אבל שמענו על התכניות של ראש הממשלה רפורמת המרפסות, וו"דלים, שמד"לים.
אריאל אטיאס: עוד שנייה נגיע.
אריאל אטיאס: בוא נסכם שאת הקטע הפוליטי העוקצני נשאיר לסוף.
רוני בר-און: לא, לא, למה זה פוליטי עוקצני?
אריאל אטיאס: כי זה גם, לא רק, גם.
אריאל אטיאס: אז נשאיר את זה שנייה לסוף, כי אני רוצה פשוט ככה בבריף אחד לתת את זה, ואני אשתתף איתך בפינג פונג הזה.
מרינה סולודקין: ווד"לים זה באידיש?
רוני בר-און: תשאל בעיריית עפולה זה גם כן.
רוני בר-און: זה עיר ואם בישראל אבל זה לא תל אביב ולא חיפה ולא ירושלים.
רוני בר-און: העברנו הוראה מנהלית, פתרנו אותה מן הוועדה המחוזית ועכשיו משך החיים של תב"ע בעפולה הוא בין 9 ל-11-12 חודשים, בעפולה.
אריאל אטיאס: כבודו, אני אעריך את זה אם תיתן לי ככה לתת את הסט כי הוא מאד חשוב.
אריאל אטיאס: כל פרט פה זה כמו שלביות.
רוני בר-און: בבקשה, מאה אחוז, אני לא אפריע לך יותר.
אריאל אטיאס: להעביר תכנית לוקח 5-6 שנים, אז מבחינתנו ומבחינת הדיירים שסובלים, כשמתחילה התקווה הם חושבים שזה אוטוטו, אבל עובר 5-6 שנים עד שיש מתן תוקף.
אריאל אטיאס: עברנו את המתן תוקף, אנחנו לא מחליטים מי זה הקבלן.
אריאל אטיאס: הדיירים צריכים , הם מתאגדים ביניהם, מדובר ברכוש פרטי של אנשים ויאללה, מתחיל ועד בית.
אריאל אטיאס: זה רוצה ככה, זה רוצה ככה.
אריאל אטיאס: ההוא חושב שההוא מקמבן וההוא חושב שההוא זה, מזה זה מתחיל.
אריאל אטיאס: שזה מה שאמרתי בכותרת קודם, דבר שמעורבים בו כל כך הרבה אנשים וגורמים, מורכב להזיז אותו ויש לזה גם פתרונות שאנחנו מציעים.
אריאל אטיאס: עכשיו, מה קורה אחר כך?
אריאל אטיאס: מגיע השלב הסופי שנניח שפחות או יותר החליטו מי היזם, מי מפנה, מה מקבלים, מתחיל תמיד הסוף.
אריאל אטיאס: אלה שחושבים שהם עושים את העסקה הטובה ביותר, נשארים מספר דיירים שרוצים עוד ולפעמים פתאום כל הפרויקט הזה הוא על הקשקש מבחינת היזם וזה מייצר בעיה.
אריאל אטיאס: אנחנו בגלל הדבר הזה העברנו חוק שמפסיק, או לפחות מפחית את היכולת של דיירים, חלקם סרבנים.
אריאל אטיאס: אולי הם חושבים שהם יכולים לעשות את האקזיט של החיים שלהם, אבל הזמן שעובר, חייהם מתקצרים בזמן הזה, עד שהם מתחילים להסתדר.
אריאל אטיאס: לפני החוק היו 80% הסכמה שלפעמים זה בלתי אפשרי להגיע להסכמה כזאת.
אריאל אטיאס: הורדנו את זה ל-66%.
אריאל אטיאס: אני מודה שרצינו 50, אני ביקשתי 51, משרד המשפטים התנגד לזה, חשב שזה לא מדתי.
אריאל אטיאס: 66% ואנחנו עושים עוד, ואת זה אני אומר מאז מה שקרה, שזה דבר שבאופן מיידי אנחנו יודעים על פרויקטים בתל אביב וברמת השרון שהשתחררו בעקבות ההסכמה הזאת.
אריאל אטיאס: אני חושב שזה ייתן עוד תהליך.
אריאל אטיאס: אני פניתי גם לראש הממשלה ---
רוני בר-און: זה חוק שעבר.
אריאל אטיאס: עבר בחוק התקציב.
אריאל אטיאס: אגב, אותו דבר גם בתמ"א 38.
אריאל אטיאס: תמ"א 38 שלא נידון פה עכשיו אבל הוא גם כמו תהליך של פינוי-בינוי.
אריאל אטיאס: זה הכל אותו דבר.
רוני בר-און: זה תהליך שהתחיל בניהול בתים משותפים ושימוש בשטחים משותפים.
אריאל אטיאס: זה הכל על אותו משקל.
רוני בר-און: זה רעיון טוב.
אריאל אטיאס: אגב, פינוי-בינוי הוא פוטר תמ"א 38 גם, כי זה הכל חדש.
אריאל אטיאס: אבל זה בסוף מגיע לאותו דבר.
אריאל אטיאס: כשיש הרבה דיירים וצריכים לקבץ אותם לדעה אחת, זה כמעט בלתי אפשרי.
אריאל אטיאס: בסוף צריך שהרוב יקבע מול המיעוט.
אריאל אטיאס: דבר נוסף מה שאמרת יושב הראש, לגבי זה שיש דיירים שאין להם יכולת לדעת, אין להם יכולת כלכלית, הם לא יודעים עם מי להתייעץ מה קורה.
אריאל אטיאס: אנחנו קידמנו את הנושא של שמאי, פינוי-בינוי שהמשרד ינהל אותו, את העניין הזה שהשמאי יוכל, מטעם המדינה, תהיה רשימה של שמאים שיבואו הדיירים ויראו אם מישהו, אולי הם באמת מפסידים עסקה טובה בזה שהם מתעקשים והם חושבים, איזה דודה אמרה להם שאולי ברחוב ליד עשו יותר כסף, הרי אנחנו מכירים את המקווה נייס, איך שזה עובד, מזה זה מגיע.
אריאל אטיאס: זה דבר נוסף, ויש דבר שהוא הכי מרכזי בכל התהליך הזה שעדיין זה לא התקדם וזה משהו שגם פניתי לראש הממשלה וגם נפגשתי על זה עם שר הפנים.
רוני בר-און: תסביר.
רוני בר-און: לא בטוח שחוץ ממני מישהו הבין מה זה מקווה נייס.
רוני בר-און: השמועות שמחליפים במקווה.
אריאל אטיאס: השמועות, השמועות כן.
אריאל אטיאס: ברגע שמגיעים קיבוץ של אנשים וכל אחד מסביר איך שהדודה שלו עשתה יותר כסף מזה.
אריאל אטיאס: מה שאני אומר ככה, שכדי לקצר את ההליך הזה, אמרת לפני זה ווד"לים, אז הווד"לים האלה לא מיועדים לפינוי-בינוי.
אריאל אטיאס: הם בכלל לא מיועדים לרכוש פרטי.
אריאל אטיאס: משרד המשפטים מתנגד שתהיה העדפה ליזמים פרטיים בקיצור התור הזה ששווה הרבה מאד כסף, אז אמרו זה רק מקרקעות מדינה.
אריאל אטיאס: ביקשנו שתוקם ועדה מיוחדת לפינוי-בינוי.
אריאל אטיאס: שאנשים יקומו בבוקר, ירוויחו משכורת רק מזה שהם משחררים תכניות לפינוי-בינוי וזה לא יהיה חלק מסופרמרקט התכניות שמגיעות לוועדות המחוזיות שבהם דנים מקניונים ותחנות דלק, ועד מבני ציבור והגדלת דירות ואז בתור, במסגרת התור עושים דיון וכו'.
רוני בר-און: וקיבלת את זה.
אריאל אטיאס: אני רוצה להגיד לכם שהייתה לי פגישה לפני שלושה שבועות עם שר הפנים, שיפעיל את סמכותו להקים ועדת משנה, שזה כמו ועדה מיוחדת מבחינת זה אבל שזה לא יהיה אנשים שעל הדרך יעשו את זה.
אריאל אטיאס: אנשים שמתעסקים רק בזה, שיריצו לנו פה תכניות.
אריאל אטיאס: אחרי שהתכנית רצה אנחנו צריכים רק לתת את הכלים לדיירים להסתדר ביניהם.
אריאל אטיאס: אנחנו לא יכולים לכפות על הדיירים מה לעשות.
אריאל אטיאס: אנחנו נותנים להם את הכלים ביד.
אריאל אטיאס: הנושא הזה נמצא בדיון אצל שר הפנים ואנחנו העברנו את כל הפרויקטים למנהלת מינהל התכנון בינת שוורץ, כדי שתראה – אחד, לוחות זמנים.
אריאל אטיאס: תראו מה קורה, כמה זמן זה לוקח.
אריאל אטיאס: או תשחררו מהר, אבל לדעתנו הדרך הנכונה זה להקים ועדת משנה שאנשים יתעסקו רק בזה.
אריאל אטיאס: אני בטוח שכמו ש-66% זה פקק שמשחרר ונותן שחרור לחץ, גם הדבר הזה יכול להיעשות.
אריאל אטיאס: ודבר אחרון בעניין הזה, אם תרצה אחרי זה שניכנס יותר לפרטים אני אעשה את זה, זה כל מה שקשור ליכולת של ועדות מחוזיות בהחלטה שהיא לא רלבנטית לעצם הכלכליות של הפרויקט, לבטל פרויקטים אחרי שהרבה שנים דנו בהם.
אריאל אטיאס: נניח שהיה לנו, מה זה נניח, היה לנו אירוע בחדרה שהחליטה ועדת משנה לגלח כמה קומות מהפרויקט, נראה לה צפוף מדי.
אריאל אטיאס: ואני מסכים שאם היינו מתכננים שכונה מאפס, לא היה צריך לתכנן את זה ככה, אבל once אמרת תגלח את הקומות – אי פרויקט.
אריאל אטיאס: גזרת את דינם של האנשים החלשים האלה להישאר ככה.
אריאל אטיאס: כי אין פה תרומות, המדינה לא מזרימה כסף לתת לאנשים קומות.
אריאל אטיאס: אם זה לא כלכלי, זה לא קרה כלום.
אריאל אטיאס: עכשיו, זה קורה גם בחלק מראשי הרשויות שמצד אחד מדברים גבוהה, רוצים פינוי-בינוי, אבל הוא אומר אין לי גני ילדים, אני צריך שלא תהיה בעיית חנייה.
אריאל אטיאס: צריך להתפשר על משהו בנושא הזה, כי לפעמים זה להיות או לחדול.
אריאל אטיאס: אז לא יהיה לך את היקפי החנייה שאתה רוצה במאה אחוז, יהיה קצת פחות, אבל כל השכונה מתרוממת.
אריאל אטיאס: הדיירים, הקושי שלהם להתקיים מבחינה חברתית, כלכלית, שלום בית, מעורב בזה המון דברים מורכבים, ולכן אמרתי ההסתכלות שלי, איך שנכנסתי למשרד, שהבנתי מה זה, היא בכלל לא כלכלית.
אריאל אטיאס: היא מאה אחוז חברתית.
רוני בר-און: איך אתה מתגבר כשלטון מרכזי על ההתנהלות הספוראדית של השלטון המקומי, שזה אומר לך יפה הכלה בעיני, או נאים השכנים בעיני ושני אומר לך לא, לא רוצה לגובה ולא רוצה ורוצה שטחים ציבוריים וחניות, ורכבת תחתית והתפלת מים.
רוני בר-און: יכול לשים לך על הפרויקט פינוי-בינוי את כל הוויית העולם הזה מיום בריאתו.
אריאל אטיאס: הערה נכונה ואתה כשר הפנים לשעבר וודאי מכיר את זה ואני מתמודד עם זה לא רק בפינוי-בינוי, אני מתמודד עם זה בפרויקטים רגילים.
רוני בר-און: וודאי, אבל אנחנו עסוקים היום בזה.
אריאל אטיאס: אני אומר לך סתם, משהו שעסוקים בהכל, שיש ראשי ערים שאומרים אני לא רוצה דירות להשכרה אצלי.
אריאל אטיאס: אנחנו מוציאים מכרזים להשכרה, הוא לא רוצה.
אריאל אטיאס: הוא לא ייתן היתרי בנייה.
אריאל אטיאס: מה עושים פה?
אריאל אטיאס: אנחנו בסוף בעניין של פינוי-בינוי ---
רוני בר-און: פה, בעניין של הפרויקטים.
אריאל אטיאס: עולם היתרי הבנייה צריך לעבור פאזה מזה שזה נכון שראשי הרשויות ייתנו היתרי בנייה, אבל אם השלטון המרכזי רואה ראייה רחבה יותר במקרים שצריכים לעבור מסכת כזאת, יש תקנה 143 א' בחוק התכנון והבנייה שמאפשר לוועדות המחוזיות לתת היתרי בנייה במקום הרשויות.
אריאל אטיאס: לא נעשה בזה שימוש, אבל אני חושב שככל שייעשה שימוש לתת היתרי בנייה בניגוד לראשי רשויות בחלק מהמקרים, אחרי שזה עבר ביקורת ואחרי שראו שזה לא שרירותי, ככל שיפעילו את זה פעם-פעמיים, אני חושב שהמסר יועבר.
אריאל אטיאס: אבל כל עוד ---
רוני בר-און: אבל האם הממשלה ---
אריאל אטיאס: סליחה, אני משלים.
אריאל אטיאס: כל עוד לראש הרשות יש את השלטר הזה שנקרא היתר בנייה ולא מפעילים לו כנגד זה, יש לנו בעיה.
רוני בר-און: האם אתה תהיה מוכן להמליץ בפני הממשלה שאתה תביא לה לדיון את העניין הזה של הפרויקטים, לבוא ולהגיד לחברים – אני מבקש מכם לעזור לי, רק במסגרת הפרויקטים בשלב זה, לא בכל הדברים האחרים.
רוני בר-און: לא בדיור בר השגה ולא בכל, בפינוי-בינוי ובעיבוי התיישבות עירונית.
רוני בר-און: כשהממשלה תקבל החלטה להורות את שר הפנים, להורות את ראשי הוועדים המחוזיים, יושבי ראש וועדות מחוזיות להשתמש בסמכות לפי הדבר הזה.
רוני בר-און: מקום שהרשות העירונית מתנגדת מטעמים ששר הבינוי והשיכון ושר הפנים הסכימו שהטעמים שלהם לא עומדים מול החלטת הממשלה לעשות את הפרויקט של פינוי-בינוי ו/או עיבוי התיישבות עירונית, להשתמש בסמכות לפי 142 א' או מה שאמרת שם, אני לא זוכר את המספר שלו.
אריאל אטיאס: אני בהחלט אתמוך בזה, ולא רק שאני אתמוך, את הנושא הזה של לתת היתרי בנייה במקרים שראשי רשויות מתנגדים, אני כבר פניתי להפעיל בנושא אחר, בנושא של דיור להשכרה ---
רוני בר-און: כן, אבל זו צריכה להיות מדיניות ממשלה ---
אריאל אטיאס: ואני אעשה את זה גם בנושא הזה.
רוני בר-און: ששר הפנים צריך לבצע אותה באמצעות אחריות שלו על מינהל התכנון ועל הוועדות המחוזית לתכנון ולבנייה.
רוני בר-און: פשוט.
אריאל אטיאס: אני חושב שזו הערה נכונה ואני אכן אפעל בעניין.
רוני בר-און: בבקשה, מי עוד מטעמכם אתה מבקש שידבר?
אריאל אטיאס: אתה מנהל את הדיון, אם צריך את המנכ"ל, או שנמצאים פה האנשים המקצועיים של המשרד.
רוני בר-און: אני לא, אני לא יודע מי נמצא פה, בבקשה.
רוני בר-און: טוב, בדרך כלל אני נותן לך, לשר שעניינו נדון כאן.
רוני בר-און: אז אדוני המנכ"ל, אתה רוצה להוסיף משהו?
רוני בר-און: אז אולי אתה תחלק את זה.
מרדכי מרדכי: לעינת, מנהלת מדיניות התכנון.
רוני בר-און: הגברת עינת גנון, סגנית מנהלת אגף תכנון ובינוי ערים, שלום.
מרדכי מרדכי: כן, היא מצויה בפרטים.
עינת גנון: שלום וברכה.
רוני בר-און: בבקשה גברתי.
עינת גנון: רציתי להוסיף קודם כל בעניין של הציבור.
עינת גנון: אחת ההערות של הביקורת הייתה שאין הליך מסודר של שיתוף הציבור.
עינת גנון: אז הטענה הזו היא לא נכונה ולצערי לא הוטמעה בדו"ח.
עינת גנון: אנחנו שינינו את נהלי הוועדה, זה נכון ש ---
רוני בר-און: מאז הדו"ח או לפני הדו"ח?
עינת גנון: הרבה לפני הדו"ח.
רוני בר-און: אם שיניתם אחרי זה אז עדיין ההערה יכולה להיות נכונה ואתם מתנהגים בהתאם.
רוני בר-און: אז לפני, בואי נשמע, בבקשה.
עינת גנון: לא, אנחנו שינינו לפני כן.
עינת גנון: קבענו כללים מאד מאד ברורים לנושא שיתוף הציבור.
עינת גנון: כבר ממש סמוך למועד ההכרזה על מתחם חדש הרשות המקומית מחויבת לבצע פעולות הסברה.
עינת גנון: אנחנו מעמידים לרשותה מנהל פרויקט שזה אחד התפקידים המוגדרים שלו, והוא צריך לעשות כנס, לדאוג לכך שהדיירים יבחרו לעצמם ועד.
עינת גנון: הוא צריך לעדכן אותם אחת לחצי שנה מה הייתה ההתקדמות בפרויקט, כך שיש הוראות מאד מסודרות ונעשים מאמצים.
עינת גנון: אנחנו לא משלמים אגב לאותו מנהל פרויקט אם הוא לא ביצע את הכנסים האלה, כך שהנושא הזה הוסדר בצורה מאד ברורה בנהלים שלנו.
רוני בר-און: מכיוון שאני לא מצוי כמוך בפרטים, הגברת שמעוני, אני מניח שאת, מי עסק בדו"ח עצמו?
ליאורה שמעוני: עסקנו אנחנו.
רוני בר-און: אז יש לכם איזו הערה בעניין הזה?
רוני בר-און: זאת אומרת יש פה איזה סוג של מחאה כנגד איזו שהיא מסקנה שעלתה מהדו"ח בעניין שיתוף הציבור.
רוני בר-און: אני מודה שאני לא יכול ליישב בין היא בכה ואתם בכה, אבל אם אתה מבקש להגיד איזה שהוא דבר כדי שהגברת גנון תוכל להשיב עליו, אז זה יתרום לדיון או שאתה לא חושב שזה נחוץ בנסיבות העניין.
הלל פינון: היו פרויקטים בעבר שנתקעו בגלל שהתושבים לא שותפו בהם.
הלל פינון: למשל פרויקטים בבאר שבע ובעוד מקומות.
הלל פינון: בעקבות הלקחים שמשרד השיכון הפיק הם שינו את הנוהל, אבל פרויקטים נתקעו בגלל זה.
הלל פינון: לא כתבנו שכיום זה ככה.
רוני בר-און: אז אין מחלוקת בין הצדדים.
בעז ענר: זאת אומרת זה חלק מהחסמים שהוסרו, אבל יצרו חסמים.
רוני בר-און: מאה אחוז, אז אני שמח.
רוני בר-און: לא, העניין שפרויקטי פינוי-בינוי נתקעו בגלל בעלי הזכויות ובגלל המתיישבים, זה בריא לנו מקדמת דנן, כולי עלמא לא פליגי על זה.
רוני בר-און: אבל אם את ראית בעניין שזה נאמר כהערה על מה שאתם עושים, אז מוסבר לך עכשיו שמה שאתם עושים זה בדרך לפתרון ראוי ונכון, ועדיין זה במסגרת הסקירה שלהם צריך היה לבוא לידי ביטוי.
ליאורה שמעוני: ציינו מה הם החסמים ---
בעז ענר: החסמים שהיו וישנם.
ליאורה שמעוני: ואנחנו ציינו את העדר שיתוף הציבור כאחד מהחסמים.
ליאורה שמעוני: זה נכון שבמהלך השנים באמת גם משרד השיכון שם לב לנקודה הזאת ותיקן את זה.
בעז ענר: פעל.
רוני בר-און: נו, אז אם לא לתכלית הזאת למה באנו כולנו הנה לחדר?
רוני בר-און: כדי שאתם תבקרו והם יתקנו ואולי פעם יבוא גואל לציון.
רוני בר-און: כן, בבקשה, חברת הכנסת ד"ר סולודקין.
מרינה סולודקין: אני מקבלת פניות בנושא שהציבור דווקא לא מבין בכלל את זכויותיו בנושא פינוי-בינוי ונשאלת השאלה, אולי אפשר לעשות איזו חוברת או הדרכה, בגלל שאתם מבינים שאנחנו בכנסת – לענות לשאלה הזו – אני לא יכולה.
עינת גנון: ראשית, כמו שאמרתי, באותם כנסים מסבירים לדיירים מה עשוי להיות.
רוני בר-און: כן, אבל הגברת סולודקין שאלה אם אתם יכולים להפיק חוברת דע את זכויותיך, שגם היא תוכל להחזיק אותה.
עינת גנון: אני מקבלת בשתי ידיים את הצעתך ומבטיחה לפעול ליישם אותה.
אריאל אטיאס: האם אנחנו מופיעים באתר של המשרד, כל הפרטים שמי שרוצה לדעת ---
רוני בר-און: בוא, אבל אתה ---
אריאל אטיאס: לא סתם, אני עושה השלמה.
רוני בר-און: בוא נלך אני ואתה עכשיו לשכונה של פינוי-בינוי ותשאל 100 איש ---
אריאל אטיאס: לא, אבל היא רצתה היא לדעת.
רוני בר-און: היא צודקת.
רוני בר-און: 100 איש נשאל אותם מה זה אתר, אם 98, אם שניים ממאה ידעו להגיד לך מה זה אתר, לא שהם היו באתר והם יודעים להשתמש באתר, אז באמת שנינו יכולים לפרוש לנו בנחת, תיקנו עולם מה שנקרא.
רוני בר-און: כן, גברת גנון, יש לך עוד מה להוסיף לנו?
עינת גנון: כן.
עינת גנון: הערה נוספת של הביקורת נגעה להנחיות של תמ"א 35 בעניין התחדשות עירונית.
עינת גנון: אז אמנם זה לא נקרא בהערה, בתמ"א 35 נאמר שזה צריך להיות פרויקט לאומי.
עינת גנון: אז אולי לא ניתנה כותרת שזה פרויקט לאומי, אבל הלכה למעשה המשרד בהחלט רואה את זה כפרויקט לאומי, אבל הלכה למעשה המשרד בהחלט רואה את זה כפרויקט לאומי.
עינת גנון: ניתנו במסגרתו הטבות מיסוי.
עינת גנון: יש כמובן מימון של הפרויקטים האלה על ידי הממשלה.
עינת גנון: נעשות פעולות שכנוע לרשויות המקומיות כדי שכן יתמכו בפרויקטים האלה.
עינת גנון: מעבר לכך המשרד עושה פעולות נוספות שקשורות לחידוש עירוני, שהם לא בהכרח פינוי-בינוי.
עינת גנון: יש פעולות כמו חידוש שכונות ותיקות, יש מבצע של שיפוץ חזיתות, יש כמובן את פרויקט שיקום השכונות, כך שנעשות המון פעולות משלימות ---
רוני בר-און: כמה יש בפרויקט שיקום שכונות ב-2011 כסף?
אריאל אטיאס: אה, כשאתה היית שר האוצר התחילו הקיצוצים הגדולים, אז אל תיתן לי לדבר על זה.
מרינה סולודקין: עוד פעם קדימה.
אריאל אטיאס: לא אמרתי קדימה, אמרתי על שר האוצר.
רוני בר-און: לא, אני מכיר אותו, הוא רואה בי גם את בנימין נתניהו, שמבחינתו זה מחמאה, מבחינתי זה פחות.
רוני בר-און: כל פעם שהוא מדבר על הקיצוצים של 2003 הוא אומר זה כבר הרוח שלך אז נחה על פני המים.
רוני בר-און: כן, גברת גנון, נו, אז כמה היה שם?
מרדכי מרדכי: 30 מיליון.
רוני בר-און: בכל הארץ?
מרדכי מרדכי: כן, וזה אחרי שלקחנו ---
אריאל אטיאס: אתה יודע כמה היה ב-2001?
אריאל אטיאס: חצי מיליארד שקלים.
אריאל אטיאס: הבנת מה קרה מאז, מה עשו לחלשים?
רוני בר-און: אוקי, 2001, אני הייתי שר אוצר, לא?
אריאל אטיאס: אה.
אריאל אטיאס: חצי מיליארד, איזו שחיטה.
אריאל אטיאס: תק, תק, תק.
מרדכי מרדכי: כבוד יושב הראש, בכל זאת, ככה בהמשך לדיון של השבוע שעבר.
מרדכי מרדכי: התקציב במקור הוא 14 מיליון, הוא עוד לוקח כסף ממכר דירות דיור ציבורי ---
רוני בר-און: אני סומך עליך, בוא.
רוני בר-און: למה לך לדבר על זה פה, זו הוועדה לענייני ביקורת המדינה.
רוני בר-און: אבל אני סומך עליך שאתה יודע לעשות טוב לאנשים.
רוני בר-און: כן, בבקשה, הגברת גנון.
עינת גנון: למשל ביישובי הפריפריה המשרד בשלוש השנים האחרונות יצא בפרויקט מיקוד מאמץ, כדי לסייע גם בחיזוק המרקם הוותיק ביישובים שאין בהם אפשרות לפינוי-בינוי ועשה פעולות שאמורות להביא לאיזה שהוא שינוי באותם יישובים, כך שאנחנו גם אם לא קוראים לזה ככותרת כזו, המשרד פועל ---
רוני בר-און: זאת אומרת ברעיון המסדר של הפרויקט שהוא נקרא שיפור דיור, בין על דרך של פינוי-בינוי, בין על דרך של עיבוי והתחדשות וכל הדברים האלה, נכנסות עוד כמה תכניות שלא הוגדרו מלכתחילה כאדני היסוד של הפרויקט, מה שהוגדר כפרויקט.
אריאל אטיאס: ויש להם אלמנטים חברתיים ---
אריאל אטיאס: במידה פחותה אמנם, אבל ---
רוני בר-און: הם בעצם לאותה התכלית.
רוני בר-און: הם משרתים את אותה תכלית, אז יפה, תבורכו על כך.
רוני בר-און: עוד מישהו אדוני המנכ"ל, בבקשה.
רוני בר-און: המנכ"ל מחלק, זה מקובל עליך?
רוני בר-און: אישרת לו לדבר?
אריאל אטיאס: מנכ"ל עמידר.
יעקב ברוש: מנכ"ל עמידר.
יעקב ברוש: לחזק את השאלות ששאלת, אנחנו שותפים ב-16 פרויקטים של פינוי בינוי, כנציגי המדינה במקומות שיש דירות ציבוריות, ועוד ב-19 פרויקטים של עיבוי מבנים.
יעקב ברוש: למעשה אנחנו הופכים מהר מאד בתחילת הפרויקט למובילי הפרויקט מטעם הדיירים, כי אנחנו רואים את הראייה הממשלתית והראייה הרחבה.
יעקב ברוש: יש לנו צוות בחברה שמוביל את הפרויקטים שכולל , אדריכל, שמאי.
יעקב ברוש: אנחנו מכוונים, מנחים את הדיירים, לאו דווקא את דיירי השיכון הציבורי, את כלל הדיירים ואנחנו דואגים לזכויות ---
רוני בר-און: מה הנפח של הדירות ששייכות לחברות השיכון, לא רק עמידר, חלמיש, פרזות, כל החברות האלה, מכלל הדברים?
רוני בר-און: כשאתה מוביל את זה אתה מוביל את זה בגלל שלך יש את הכלים או גם, לא שאני רואה בזה מידת חשיבות פחותה, בגלל שלך יש את האינטרס כבעל הנכס, יותר גדול מאשר כלל הפרטים.
יעקב ברוש: משני הצדדים.
יעקב ברוש: אני מוביל את זה כי יש לי נכסים מצד אחד, ומצד שני אני רוצה לקדם את זה מה שיותר מהר בראייה רחבה וכמו שנאמר, זאת ההזדמנות הכי זריזה והכי מהירה להשביח את הדירות, לקדם את הדיירים, ומה שנאמר כאן אני יכול להגיד לך באחריות שבפרויקטים של פינוי-בינוי, מרגע שהם התחילו – יחסית אין בעיה של דירות חלופיות ושל פתרונות דיור לכל האוכלוסייה.
יעקב ברוש: ברגע שמתחיל הפרויקט, האוכלוסייה מקבל דיור חלופי לסדר גודל של שנתיים, ובסיום הפרויקט מתאכלסת מחדש, לפחות בפינוי-בינוי.
יעקב ברוש: בעיבוי משתדלים לא להוציא את הדיירים.
רוני בר-און: כמה כרגע יש בתהליך?
יעקב ברוש: כרגע בתהליך אמרתי לך, 16 פרויקטים, חלקם ---
רוני בר-און: לא, לא, עזוב.
רוני בר-און: קודם כל 16, אבל אני מדבר באחדים, ביחידות דיור.
אריאל אטיאס: כמה יחידות אתה מספק, כמה אתה בונה.
רוני בר-און: כמה מונח כרגע על השולחן שפונו ונמצאות בתהליך של עבודה וכמה יש כאלה שלא פונו ונמצאים בתהליך של הרחבה וכיוצא באלה.
יעקב ברוש: יש מאות דירות שפונו וכמו שאמר השר לפחות המכפלות של פי שלושה, פי ארבעה דירות שיוקמו מבחינת מה שקיים בשטח.
רוני בר-און: אתה לא יכול לתת לנו מספר קצת יותר קרוב לדיוק?
יעקב ברוש: לא, אין לי מספרים מדויקים, אבל אני יכול להשלים את המספרים, אין לי בעיה.
יעקב ברוש: אבל אני מעורב בבניין ובפרויקט שיש בו דירה אחת ציבורית.
יעקב ברוש: אני מוביל את הפרויקט ---
יעקב ברוש: גם יש בו עשרות דירות.
אריאל אטיאס: אפשר להגיד משהו?
רוני בר-און: כן, בבקשה אדוני.
אריאל אטיאס: אני רוצה שני דברים לעשות השלמה, אחד על מה שהוא אמר דיור ציבורי ושניים על שיטה שהתחלנו אותה לפחות ביהוד ואני חושב שאפשר להרחיב אותה וזה תלוי גם קצת במינהל מקרקעי ישראל.
אריאל אטיאס: אנחנו צריכים לזכור שכל הזמן מדברים על התהליך החברתי ושיפור חיי האנשים שגרים בשכונות האלה וצריך לזכור שהנפגעים הגדולים שלא יכולים להנות מזה זה בפריפריה.
אריאל אטיאס: בגלל שערכי הקרקע בפריפריה הם או שליליים או חלשים מאד וגם אם תוסיף 8 קומות זה לא יידע להחזיק את הפרויקט הזה, אותו דבר גם בתמ"א 38, אז יוצא ---
רוני בר-און: יותר קל לקחת אדמה מאשר לפנות ולבנות.
אריאל אטיאס: אז יוצא בסוף שמי שנדפק זה נגב גליל ומרכז חדרה גדרה עוד פעם, כשכבר יש משהו – הוא מרוויח.
אריאל אטיאס: אני באמת זה גם מטריד אותי וזה גם מרגיז אותי, בגלל שבסוף כל דבר זה לפי הגרוש הכלכלי.
אריאל אטיאס: אז אני מבין שאי אפשר להביא כסף חדש, אתה יודע מה, לא מביאים.
אריאל אטיאס: נכנע שאי אפשר להביא כסף חדש בשביל הדבר הזה, אבל אנחנו יכולים לייצר בנק זכויות ומה שאני אומר עכשיו זה תקף גם לתמ"א 38 שמציל חיי אדם, ברגע שאומרים שזה הדבר שמציל.
אריאל אטיאס: אנחנו הצענו למשרד האוצר לעשות ניוד זכויות בפרויקטים שהם כלכליים באותו אזור.
אריאל אטיאס: אנחנו עושים תנועת מלקחיים, אתה מקבל תב"ע שמסדרת לך דירות בדימונה ובתל אביב.
אריאל אטיאס: אני סתם לוקח דוגמא.
אריאל אטיאס: או במעלות ובתל אביב.
אריאל אטיאס: זה תנועת מלקחיים.
אריאל אטיאס: אתה לא מקבל זכויות פה אם אתה גם לא מתרגם אותם שם.
אריאל אטיאס: זה דבר שנכון, זה לא ישנה את כל פני המדינה וזה ייקח זמן, אבל לפחות להתחיל, לפחות תקווה.
אריאל אטיאס: עכשיו, למה אני אומר את זה, כי הכי קל לנו זה בדיוק הציבורי.
אריאל אטיאס: יש לנו שכונות שלמות של רכבות ---
רוני בר-און: רגע, אני רוצה להבין את העניין הזה של הזכויות.
רוני בר-און: זאת אומרת פלוני בן אלמוני שהוא קבלן בניין --
אריאל אטיאס: יש לו דירה בתל אביב, יש לו בתל אביב זכויות ---
רוני בר-און: יש לו בקשה בתל אביב ---
אריאל אטיאס: הוא קיבל 5 דירות נוספות על כל דירה שהוא מפנה ולפעמים 6 ו-7.
רוני בר-און: ואין לו קרקע בדימונה.
אריאל אטיאס: לא, אין לו.
רוני בר-און: אתה אומר לו רגע, אני אאשר לך את זה רק תבנה לי גם בדימונה.
אריאל אטיאס: אתה מקבל פה עוד קומה כאן שאתה עושה עליה חבל על הזמן של כסף, אתה עושה את הדבר הזה שהוא לא כלכלי ברווח, אבל אתה לא מביא כמעט כסף מהבית.
רוני בר-און: ומה אומרים לך גאוני המשפט בעניין פגיעה בזכות הקניין, מה אתה ---
אריאל אטיאס: אתה לא פוגע באף אחד, להיפך.
רוני בר-און: אתה כופה אותו, אתה אומר לו סליחה ---
אריאל אטיאס: לא, אני נותן לך בוננזה עכשיו.
אריאל אטיאס: זה התנאי שלו, אני לא כופה עליך.
רוני בר-און: אבל אתה אומר, אתה תיקח את הבוננזה ותשלם אותה בדימונה.
אריאל אטיאס: נכון, לא, אתה לא משלם.
אריאל אטיאס: אתה רוצה ממני עוד קומה נוספת?
אריאל אטיאס: נניח שהייתי נותן לך רק 4 קומות.
אריאל אטיאס: אתה רוצה 5 קומות, אם אתה מסכים, אתה לא מסכים אל תקבל.