GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילן בומבך: כן, כן, לכן אני אומר, הדיבור פה הוא באמת חופשי והוא חסין ולכן טוב שהוא מתקיים.
אילן בומבך: אני אהיה קצר מאד בדבריי, כדי לא לחזור על דברים שאמרו חבריי.
אילן בומבך: תראו, החשש הגדול של אגודת העיתונאים זה באמת לעתיד של שידורי החדשות, של התחקירים בטלוויזיה המסחרית.
אילן בומבך: ראינו פה קשר סימביוטי פסול מאד בין שלטון לבין הון, בין ערוץ 10 לבין חברת החדשות של ערוץ 10.
אילן בומבך: אני מאד בעד התנצלויות כאשר הדבר הוא במקום.
אילן בומבך: אנחנו מתעסקים הרבה מאד בלשון הרע, ואני חושב שמי שמתנצל זה דבר גדול, אבל כאשר הדבר נכון, כאשר הנסיבות מצדיקות את זה.
אילן בומבך: אבל כאשר אני בא ומדבר עם קברניטי חברת החדשות, ואני מדבר שם עם אנשים בכירים והם עומדים ונשבעים בנקיטת חפץ על אמיתות הדברים האלה, ואומרים שאף אחד לא ניסה לברר איתם את העובדות, שזה מה שחמור בעיני.
אילן בומבך: אם היו מבררים איתם את העובדות והיו נכנסים לעובי הקורה כפי שהיה מתבקש, היו משכנעים אותם שאין על מה להתנצל ואין על מה לדבר.
אילן בומבך: יכול להיות שיש זוטי דברים, אני לא אומר שלא, אבל תבררו איתם את הדברים.
אילן בומבך: לכן אני חושב ש ---
רוני בר-און: אתה לא עשית איזה סוג של בדיקה מקצועית ולו חלקית לראות מה הייתה הערכת הסיכוי-סיכון שלך כ במשפט דיבה על החומרים.
אילן בומבך: אני עשיתי הערכה כזאת, ואני נפגשתי עם בכירים בערוץ 10 שהיו מופקדים על בדיקת העובדות והיו אחראים ---
רוני בר-און: ופה אתה היית מייצג, אם היית צריך היית מתנצל?
אילן בומבך: לפי מה שנאמר לי, שוב, אני שמעתי את הגרסה שלהם ולכן אני מעביר את זה למבקר המדינה, כדי שהוא באמת יבדוק והוועדה לביקורת המדינה כמובן, ברשותך, אבל אני חושב שאילו אלה העובדות שהיו פרושות בפני, בוודאי שלא הייתי מתנצל.
אילן בומבך: אני חושב שזו חובתו של הערוץ לעמוד בפני איומים, כמו שאמרו פה אנשים לפנינו.
רוני בר-און: שם אני לא יודע מה קורה, אבל בינתיים יש לי מה שנקרא דחייה להישאר בחיים.
רוני בר-און: אני אעשה סבב אחר כך של תגובות.
רוני בר-און: אני פניתי אליך, ראיתי שנסערת כתוצאה ממה שאמר מר בומבך.
רוני בר-און: אני צריך ללכת.
רוני בר-און: חילופי יושב ראש – היו"ר מרינה סולודקין
מרינה סולודקין: בבקשה, בשלב הזה אני חושבת שנחמן אתה רצית לדבר, בבקשה נחמן.
נחמן שי: אני פניתי לערוץ 10 במכתב לפני חודשיים כמעט, וביקשתי לדעת מה היה הבסיס להתנצלות החמורה הזאת, שכפתה על ערוץ 10 להתקפל באופן שלא נתקלתי בו אף פעם בעברי העיתונאי, שהוא יותר ארוך מעברי הפרלמנטארי, ועד הרגע הזה לא קיבלתי אפילו תשובה.
נחמן שי: אפילו תשובה פורמאלית – מכתבך הגיע.
נחמן שי: ממש תהליך מצוין, אני מוכרח לשבח את הרשות השנייה.
נחמן שי: אני פניתי למועצת העיתונות גם בעניין הזה, ושם לפחות התנהל איזה שהוא דיון וגם הוא כנראה לא סוכם עד עכשיו.
נחמן שי: אני לא מבין את הסודיות שאופפת את הפרשה הזאת, שעולה ממנה ריח רע מאד.
נחמן שי: לא ברור לי מה כל כך סודי פה, במה מדובר.
נחמן שי: בעת האחרונה גם סודות הגרעין של מדינת ישראל כבר הפכו להיות לעניין פומבי, ציבורי, שדנים בו על כל במה באופן חמור לדעתי, אבל זה לא נעצר.
נחמן שי: הסוד הכמוס ביותר במדינת ישראל זה מה קרה באותה כתבה, ולמה נכפה על חברת החדשות להתקפל ועל המנכ"ל ללכת הבעיה, ועל עורכת המהדורה גם כן להתפטר, ועל המגיש הוא איש יקר ואני מכיר אותו הרבה שנים.
נחמן שי: הייתי מאד גאה בעובדה שהוא התפטר, מתוך הבנה שהאתיקה העיתונאית כשלה.
נחמן שי: או הלחצים הביאו לאתיקה העיתונאית להתקפל.
נחמן שי: אני הייתי מנכ"ל הרשות השנייה לפני 20 שנה במשך כמעט עשור וכל התשריטים שצפינו – טופלו על ידינו, כולם, בהנחה שחברת החדשות שהיא לב הערוץ, כך ראינו אותה, תהיה חסינה, תעמוד בפני לחצים חיצוניים אם של גופים שלטוניים כמו של ממשלה ומשרד האוצר, אנחנו הולכים למהדורה הבאה תיכף בוועדה אחרת, כדי להבין שזה לא עובד, וגם חיסנו את חברת החדשות באמצעות המבנה המסוים של הדירקטוריון שלה ודרך קבלת ההחלטות וכדומה, כדי שהיא תעמוד בפני לחצים כלכליים.
נחמן שי: אני מבין שהחומות האלה קרסו.
נחמן שי: שמעתי אותך אומר, המנכ"ל, שאתם מתכוונים להגביה אותן.
נחמן שי: תסתכלו, כשאתם מגביהים, אם יש לך מה להגביה, כי לפי דעתי הן כבר נפלו.
נחמן שי: עצם העובדה שהלחצים האלה הפילו בסופו של דבר את חברת החדשות ופגעו לא רק בערוץ 10, שהוא מטלטל, אלא גם באמינות של חברת החדשות, הם בעיני דבר חמור ביותר.
נחמן שי: המסמך שהצגתם, הוא יוצא מן הכלל, אני מוכרח לומר.
נחמן שי: הוא באמת מציג את התמונה שניסינו להימנע ממנה בשעתו, כשהתחלנו להכניס את האלמנטים המסחריים לעולם התקשורת האלקטרונית במדינת ישראל, גם בתחום הטלוויזיה וגם בתחום הרדיו.
נחמן שי: אמרנו, איך ננסה להבטיח שהגופים האלה יהנו מחופש עיתונאי, ולא יהיו חשופים יומם ולילה ללחצים כלכליים.
נחמן שי: כנראה לא הצלחנו.
נחמן שי: כנראה לא הצלחנו, כי אם מפת התקשורת, אני מכיר אותה, היא כמו שאתם מציגים פה, הסתכלתי, שזה יד אוחזת יד, זה מסביר למה ערוצים או גופי תקשורת יכולים לשדר או להציג דברים מסוימים, ובעיקר למה הם לא יכולים.
נחמן שי: הם לא יכולים.
נחמן שי: זה מסביר למה לאחרונה עיתון בישראל, שאני מאד שמח שהוא שרד, אני מאד שמח כי אני חושב שככל שהיו יותר עיתונים ויותר כלי תקשורת - ייטב, אבל למה הוא נקנה על ידי קונצרן מסוים, אגב מכספינו, כי בשיטת המימון הזאת כנראה כולנו כבר שותפים גם בעיתון.
נחמן שי: אני שמח שהעיתון שרד, אבל אני חרד לא פחות מזה - האם החופש העיתונאי שם או בגופי תקשורת אחרים – נשמר.
נחמן שי: המצב הוא מטריד ביותר בגלל שבתוך הבית הזה שאנחנו נמצאים בו היום, אנחנו רצים עכשיו מוועדה לוועדה.
נחמן שי: באנו מוועדת חוקה, חוק ומשפט, אנחנו הולכים אנה, מפה אנחנו קופצים לכלכלה.
נחמן שי: בכל מקום זה כמו, זה מזכיר לי איזה תרגיל בצבא מנשה, שאתה יודע, יורים ועוברים לעמדה אחרת.
נחמן שי: אתה מבין?
נחמן שי: מחליף עמדות.
נחמן שי: ככה אני מרגיש פה בבית הזה היום.
נחמן שי: כל הזמן יורים ורצים הלאה, כדי לנסות לעצור את התהליכים האלה.
נחמן שי: הדיון הזה, היושב ראש איננו, אני שמח שהוא קיים אותו, כי הוא באמת מאיר באור מאד חזק על התופעה הזאת, שכולנו צריכים להיות מודאגים ממנה.
נחמן שי: היא לא עניינו רק של ערוץ 10 ושל החבורה שיושבת פה.
נחמן שי: זה לא הביזנס הפרטי שלהם.
נחמן שי: במקרה הזה זה באמת לא הביזנס הפרטי שלהם, אלא זה של כולנו – איך אנחנו מבטיחים.
נחמן שי: עכשיו, האחריות נופלת על הכנסת, אין מה לעשות.
נחמן שי: אנחנו צריכים לבדוק את החוקים שפועלים, אם הם פועלים בתחום הזה, אם הם באמת נותנים את הכלים גם לרשות.
נחמן שי: הרשות היא הרגולטור.
נחמן שי: אין לנו אחר.
נחמן שי: אני לא רוצה שהכנסת תהיה הרגולטור.
נחמן שי: זו בדיוק הזמנה לתופעות שאנחנו רוצים להילחם בהן.
נחמן שי: אני לא רוצה שהכנסת תיכנס פנימה.
נחמן שי: האם הרגולטור מצויד במספיק סמכויות וכוח?
נחמן שי: אני לא התרשמתי.
נחמן שי: לא התרשמתי שיש.
נחמן שי: זה מסביר את החשיכה שנפלה עלינו, וגם אחר כך איך זה עובר אל הגופים המשרדים.
נחמן שי: איך חברת החדשות היא עצמאית, היא כן צריכה לעשות תחקירים כאלה ואני רוצה לשבח את ערוץ 10 על התחקירים שהוא עשה, הוא באמת יוצא דופן.
נחמן שי: אני יודע על תחקירים שמתנהלים בערוצים אחרים ושמים אותם על המדף כדי לא להעלות אותם לשידור, מכל מיני סיבות טובות.
נחמן שי: אז איך אנחנו עושים את זה, וזו צריכה להיות יזמה אולי של הכנסת, אולי של ועדת הכלכלה, אני לא יודע חוקה, או הוועדה הזאת.
נחמן שי: נחשוב איך לחזק גם את כוחה של הרשות, את הכוח הרגולטורי שלה.
נחמן שי: זה הכרחי, אין מה לעשות; וגם כתוצאה מזה את הגופים המשדרים, כדי להעניק להם את ה-, יכול להיות שכמו בחיסון, מה שנתנו אז כנראה כבר פג, פג תוקף או נחלש, והלחצים כל כך התגברו שצריך להנהיג כוחות חדשים, אחרת נמצא את עצמנו מהר מאד, כנראה יותר מהר ממה שאנחנו צפויים, בעולם תקשורתי דל, מצומצם, והוא ממילא יהיה הרבה יותר חדיר ופגיע.
מנשה סמירה: למשל למזג את גופי הרגולציה ולחזק אותם באופן ---
נחמן שי: אתה חושב שה יעזור?
מנשה סמירה: הפיצול הזה הוא חלק, בגלל הפיצול יש את הלקונות הכלכליות ובגלל זה הזכיינים רצים לפה ומדלגים על השלבים שהם צריכים ---
נחמן שי: נכון, דיברנו על זה כשעלו הערוצים ---
מנשה סמירה: הם מזמינים גם את ההתערבות הפוליטית.
נחמן שי: הערוצים הנושאיים האלה לאחרונה, שזה איזה המצאה חדשה.
קריאה: אין גוף אחד שרואה את כל התמונה.
מנשה סמירה: זאת הבעיה.
נינו אבסדזה: לא, יש מקום אחד שרואים את כל התמונה, למקום הזה קוראים לשכת ראש הממשלה.
מנשה סמירה: האמירה של הוועדה בעניין הזה יכולה מאד לעזור.
מרינה סולודקין: מנשה, זה לא דוח שיח.
מרינה סולודקין: עכשיו אני נותנת את רשות הדיבור לחברת הכנסת ניסו אבסדזה, נינו, בבקשה.
נינו אבסדזה: תודה רבה גברתי יושבת הראש.
נינו אבסדזה: הדעה שלי בנושא הזה, ולגבי בכלל רדיפה פוליטית על ערוץ 10 היא ידועה, אני לא אחזור לזה.
נינו אבסדזה: ובאמת צודק חבר הכנסת נחמן שי, שאומר שאנחנו נמצאים, מה שבאמת מטריד שאנחנו נמצאים בתקופה בהחלט מפחידה.
נינו אבסדזה: היום, מחצית מחברי הכנסת קמו בארבע, חמש בבוקר, רק כדי לבוא ולנסות להילחם במה שאנחנו קוראים לזה באמת – חיסול הדרגתי של הדמוקרטיה, של התקשורת החופשית ואני לא יודעת למה ירימו עוד יד, אבל זה הטירוף.
נינו אבסדזה: ותוך כדי שנחמן מדבר עוד פעם מגיע העוזר שלי ואומר – נינו, יש עוד הצבעה ועוד הצבעה, ואנחנו רצים כמו מטורפים כדי לעצור איזה סוג של מעגל, שהוא כבר נראה מעגל סגור.
נינו אבסדזה: אבל אני רוצה לומר דבר אחר, ולצערי הרב גם הייתי אמורה לצאת ולהיכנס, אבל ראודור, הקשבתי למה שאתה דיברת, לפחות מההתחלה, ולצערי הרב אותו בן אדם שפנה אליך ואמר שלדעתו זה התחקיר האחרון ב-20 השנים הקרובות, לדעתי הוא לא היה פסימית.
נינו אבסדזה: לדעתי הוא היה בן אדם שרואה את המציאות, ובהחלט כך נראית המציאות.
נינו אבסדזה: ואני לא יודעת, אני רק שנה בכנסת, לא יודעת איזו פוליטיקאית אני.
נינו אבסדזה: בינתיים בטוח לא טובה, אבל עיתונאית כן הייתי ומצב שבו במדינה דמוקרטית עיתונאי, לא שהוא פוחד, אני לא מדברת פוחד, זה נורא.
נינו אבסדזה: בכלל חושב על זה שהוא יכול לשלם על האמת – כאן מתחילה הקטסטרופה.
נינו אבסדזה: עזבו את הפחד.
נינו אבסדזה: אבנר, בכלל שאתה תתחיל מתי שהוא לחשוב שאתה יכול לשלם, לא לפחד או משהו כזה, כאן מתחילה הקטסטרופה.
נינו אבסדזה: אבל נדמה לי שאנחנו נמצאים כבר כל כך עמוק בתוך הקטסטרופה הזאת, ואנשים שבאמת רוצים לסתום פה לתקשורת החופשית זה לא ערוץ 10.
נינו אבסדזה: מבחינתי זה בהחלט תקשורת ודמוקרטיה במדינת ישראל.
נינו אבסדזה: פשוט סתימת פיות טוטאלית, אבל ממש ממש טוטאלית.
נינו אבסדזה: אני לא רוצה עוד פעם לחזור ולהשוות את זה לעיתון פראבדה, אבל אין מה לעשות.
נינו אבסדזה: זה פשוט אחד על אחד דומה.
נינו אבסדזה: כבר לא, קומוניסטים זה מילה טובה, באמת לקומיסרים.
נינו אבסדזה: זה מה שרוצים שיהיה במדינה הזאת?
נינו אבסדזה: זה מטריד, ותודה רבה לך על יזמתך.
מרינה סולודקין: קודם כל אני לא פסימיסטית בכלל, למה?
מרינה סולודקין: אנחנו באנו ואנחנו נגיד את מילתנו, בגלל שאנחנו יודעים מה זה בלי פלורליזם, בלי חופש עיתונות.
מרינה סולודקין: דבר שני, הייתה מחאה חברתית בקיץ הזה, והעם יגיד את דברו, שזה מאד חשוב.
מרינה סולודקין: עכשיו אני רוצה לתת את רשות הדיבור למחברי חוברת של מרכז המחקר והמידע, בבקשה.
שירלי אברמי: צהריים טובים, תודה רבה.
שירלי אברמי: שמי שירלי אברמי, אני מנהלת מרכז המחקר והמידע.
שירלי אברמי: אני אדבר מאד בקצרה, מפני שהמסמך של מרכז המחקר והמידע שהוזכר כאן כמה פעמים בדיון, זה מסמך שנכתב לבקשת חברת הכנסת עינת וילף, והוא איננו עוסק בנושאים של ערוץ 10 או בכל הנושאים שנדונו כאן, אלא הוא עוסקת לבקשת חברת הכנסת וילף, בשאלת בעלויות צולבות בתקשורת.
שירלי אברמי: כתב אותו עמי צדיק, מנהל המחלקה לפיקוח תקציבי, שיושב כאן עם הכלכלן תמיר אגמון, גם הוא נמצא כאן.
שירלי אברמי: ובעצם מה שאנחנו הצגנו במסמך זה את הבעלויות הצולבות, את ההשלכות שעלולות להיות, לא ההשלכות בפועל, וכלי מדיניות שנמצאים בעולם.
שירלי אברמי: המסמך הזה גם נמצא באתר הכנסת, הוא גם נמצא כאן למי שירצה.
שירלי אברמי: אני חושבת שאין מקום לחזור על הדברים, הדברים ידועים, הם בהחלט לא עוסקים בשום צורה ובהיבט בשאלת ערוץ 10.
שירלי אברמי: אם את רוצה גברתי, אני יכולה להזכיר קצת מהאספקטים של המסמך הזה.
מרינה סולודקין: כמה דברים הכי חשובים.
שירלי אברמי: אוקי, זה ממש את עיקרי הדברים בקצרה.
שירלי אברמי: אז אלף שאכן מצאנו שקיימות בעלויות צולבות בתקשורת בישראל, וכמו שהוזכר כאן קודם שאכן יש בעיה ברגולציה, מפני שהשוק הוא מאד מבולבל.
שירלי אברמי: יש גופים שונים שמפוקחים על ידי חוקים שונים ועל ידי גופי רגולציה שונים.
שירלי אברמי: הוזכרו במסמך השלכות אפשרויות, השלכות על הכלכלה, כמו שהוזכר כאן, שאכן באמת יכולה להיות הטיה של סיקור בגלל בעלויות שונות של בעל כלי התקשורת, אחזקות שונות שיש לו, ריאליות או פיננסיות, שעשויות להיות השלכות כאלה.
שירלי אברמי: וכמו כן הוזכרו כלי מדיניות שננקטים במקומות שונים, שגם הוזכרו כאן קודם, כמו הנושא של האחדת הרגולציה, או חיזוק השירות הציבורי, כל הדברים האלה הוזכרו במסמך.
שירלי אברמי: חילופי יושב ראש – היו"ר רוני בר-און
רוני בר-און: תודה רבה מרינה על הזמן הזה.
רוני בר-און: אני מבקש בכל אופן מנשה, אני מצטער שיוסי הלך, אבל היועצת המשפטית אולי תוכל לעזור לנו פה.
רוני בר-און: יש בעיה אחת שמטרידה אותי וזה בעיה, המצב כרגע שהוא לא ברור.
רוני בר-און: הרי אלא אם כן מחר בבוקר יקום איזה, יבוא מישהו ויגיד שפלוני עשיר כקורח באוסטרליה הוריש לטובת ערוץ 10 שני מיליארד דולר הוא הוריש להם, כי הוא מודאג מאד ממה שקורה במדינת ישראל ולחופש הביטוי במדינת ישראל.
רוני בר-און: הבעיה הזאת תהיה מחר בבוקר עוד פעם.
רוני בר-און: מחר בבוקר, אני לא יודע אם אבנר עדיין עובד בערוץ, אני יודע שהוא כבר לא, יבוא עם תחקיר ויראה להם שרוני בר-און הוא א', ב', ג', ד', מפה ועד סוף העולם, פצע, חבורה ומכה טרייה, אין בו מתום.
רוני בר-און: והתחקיר, רוני בר-און הודה בתחקיר.
רוני בר-און: וישאלו אותו עוד שאלה ואז הוא יכתוב מכתב מ ואז יבוא יוסי ורשבסקי ויגיד חברה, אני אין לי כסף בשביל , אני לא יכול לשדר את זה, תתנצלו.
רוני בר-און: איך אתה יודע לסדר, מר סמירה, בהיותך הרגולטור לדבר הזה, שהעובדה שמישהו אביון, לא גורמת לתקלה נוראית בזכות הציבור לדעת?
מנשה סמירה: הם לא אביונים, הם אביונים אולי בגלל התזרים, אבל יש להם מערכות של ערבויות ודברים שהם מחויבים על מנת להבטיח עשייה, ואנחנו בדיוק שוקדים על זה איך לממש את זה ואיך לאפשר לחברת ---
רוני בר-און: הרי לפני חמש דקות אמרת, כשאני הייתי פה, זה לא חמש דקות, זה 20 דקות, שאתה הבנת שהשיקול הכלכלי בנסיגה מהתייצבות מאחורי התחקיר ובהתנצלות הספקטקולארית הזאת, הוא היה השיקול המכריע, ולא השיקול של הקשיים בתחקיר, של חולשת התחקיר, של העובדה שהתחקיר הוא כזה שייקי ---
מנשה סמירה: לא, לא, לא, לא.
מנשה סמירה: אז אני מצטער, אז אני לא הסברתי טוב, כי אתה מבין מצוין, אז אני מצטער.
מנשה סמירה: הדברים שהונחו בפנינו שהייתה תשתית בעייתית בתחקיר בדיעבד.
מנשה סמירה: עכשיו אלמלא, יש לנו פה מסמכים, החברים הודיעו מפורשות ---
רוני בר-און: אתה יודע מה, עזוב, עזוב, אני לא רוצה להיכנס לזה.
מנשה סמירה: רגע, לא, ברשותך.
רוני בר-און: אמר מנכ"ל הערוץ ואותו, יכול להיות שאת העברית שלך אני מתקשה להבין, את העברית של מר ורשבסקי אני כבר רגיל להבין.
רוני בר-און: אמר מנכ"ל הערוץ שאם הייתה לו את קופת המזומנים או את הקופה של היכולת לחיות דרך הבנקים, כמו שצריך להיות לגוף כזה, והוא לא היה במצוקה כלכלית – הוא לא היה ---
קריאה: היה הולך לבית משפט.
רוני בר-און: אז היה הולך לבית משפט.
מנשה סמירה: אני, זה לא בתצהיר ולא בחתימה ולא בשימוע וגם לא מה שהוא אמר כאן בצורה מפורשת.
מנשה סמירה: אני אומר את זה כך עוד הפעם, יתכן, תשמע, אנחנו הובהר לנו, ואני חוזר ואומר – אם יסתבר עכשיו שהערוץ משנה את עמדתו שההתנצלות לא הייתה, הייתה רק בגלל הנימוק הכלכלי, אך ורק בגלל הנימוק הכלכלי – אני אומר לך שמועצת הרשות השנייה לא הייתה עוברת על כך לסדר היום, על העניין של אופי ההחלטה.
מנשה סמירה: היה פה שילוב של השניים.
מנשה סמירה: דבר שני ---
רוני בר-און: אתה יודע מה, אני עכשיו ---
מנשה סמירה: אתה שואל אותי מה קורה היום, אבל שאלת חשובה מה קורה היום.
מנשה סמירה: אז אני אומר לך שאנחנו היום הגענו ---
רוני בר-און: מחר בבוקר, מחר יום חמישי מציגים לעורך הראשי את התחקיר שאמור להיות משודר ביום שישי והוא אומר סלח לי, תודה רבה, תעיף לי את זה מהעיניים, אני כבר הייתי בסרט הזה.
מנשה סמירה: אתמול שוחחתי עם ממלא מקום העורך הראשי, המנכ"ל של חברת החדשות ושאלתי אותו את השאלה הזאת, אורי רוזן, פגשתי אותו אתמול.
מנשה סמירה: אני מבקש לדעת האם מאז האירוע, מאז התחקיר שעשינו, מאז השימוע, מאז ההחלטות – האם אתה משדר, האם אתה עושה תחקירים, אתה מבצע?
מנשה סמירה: הודיע לי שכן, ואפילו הראייה נתן לי, אני לא אגיד מה, מי, מו ואיך, שאפילו יש עכשיו, השבוע, איזו שהיא כתבת תחקיר רצינית שהם עושים שיש עליו, והם ישדרו אותו.
מנשה סמירה: ככה אמר לי אורי רוזן.
מנשה סמירה: שתיים, אנחנו ---
רוני בר-און: כבר?
רוני בר-און: לפני רגע נתתי לכם את הרעיון על התחקיר עלי וכבר זה מוכן?
מנשה סמירה: כן, בדיוק.
מנשה סמירה: הדבר השני, אנחנו, אני אמרתי עוד הפעם, אנחנו מחזקים ומסבירים.
מנשה סמירה: אני חושב שזה הליקוי, זה הסיבה שאנחנו לא פותחים בהפרה.
מנשה סמירה: אני חושב שחברת החדשות לא הבינה, והעורך הראשי במידה מסוימת לקח על עצמו קצת יותר מדי אחריות כלכלית.
מנשה סמירה: הוא היה צריך לעמוד על שלו ופחות להתפשר עם העניין הכלכלי של הערוץ, על אף הקושי שיש.
מנשה סמירה: יש אבחנה בין הערוץ, בין יוסי ורשבסקי לבין ראודור בנזימן ועל זה הם לא עמדו.
רוני בר-און: בוא נשמע לעניין הזה את היועצת המשפטית.
דבורה קמחי: של הערוץ, לא של החדשות, אבל באיזה שהוא שלב ---
רוני בר-און: אבל את צריכה לברור את מילותיך אם כך בקפידה.
רוני בר-און: יש ניגוד אינטרסים בין הערוץ לבין החדשות בתחום שאת אמורה לדבר עליו?
דבורה קמחי: אני לא חושבת שיש ניגוד אינטרסים.
רוני בר-און: בבקשה, גברת קמחי, נכון?
דבורה קמחי: אני רוצה להוסיף שגם הערוץ אוים בתביעה.
דבורה קמחי: התביעה הייתה אמורה להיות מוגשת גם נגד החדשות וגם נגד הערוץ.
דבורה קמחי: אני רוצה להגיד, להעיר כמה הערות.
דבורה קמחי: קודם כל, באמת משפטים, ואדוני בוודאי יודע את זה טוב ממני, זה לא מדע מדויק ולא מתמטיקה.
רוני בר-און: ההיפך.
דבורה קמחי: לפי המידע שהיה בידי עורכי הדין של חדשות עשר, בעת המשא ומתן, היה חשש שלא כל מה שהיה בכתבה ניתן יהיה להביא לבית משפט.
דבורה קמחי: היה חשש מסוים.
דבורה קמחי: זה נכון שהרבה פעמים עם חששות כאלה הולכים לבית משפט, אבל כאן מגיעה השאלה לאיזה בית משפט, מול מי ומה עלויות המשפט.
דבורה קמחי: וכאן נעשה באמת האיזון בין הסיכוי מול סיכון, כי בתיק כזה – גם סיכון של 5% הפסד, הוא סיכון מאד מאד גבוה.
דבורה קמחי: כי מעבר ל---
רוני בר-און: את מדגישה שהעניין האמריקאי הוא זה שמאד הטריד אתכם.
דבורה קמחי: מעבר לעניין של עלויות התהליך עצמו, אם מישהו אמר ש-5% סיכוי שנפסיד, ברור שהפסד כזה היה מטיל אסון כלכלי גם על ערוץ עשיר.
רוני בר-און: זאת אומרת שמה שאמר לך מר רוזן, ממלא מקום העורך, בטוח שהוא ישדר כי שם כנראה לא מתעסקים עם מישהו שיכול לבחור לו, לעשות לו רוד שואו וללכת לאמריקה לתביעה.
מנשה סמירה: לא רוצה לדבר שמו.
מנשה סמירה: הוא אמר שמאיימים עליו אנשים רציניים.
מנשה סמירה: סליחה, אדוני יושב הראש, ברשותך.
רוני בר-און: לא, לא, היא באמצע דיבור.
מנשה סמירה: לא, קוראים לנו דחוף, מה לעשות?
רוני בר-און: אה, ללכת.
מנשה סמירה: זה לעזור, אנחנו יש לנו הצעה דרך אגב, שתדע.
מנשה סמירה: יש לנו הצעה שתסדיר את העניין של ערוץ 10, אני מקווה שיקבלו אותה.
רוני בר-און: תבורך, תבורך.
רוני בר-און: רוץ לשם, רוץ.
רוני בר-און: ואם יהיה לי פרומיל בזכויות שתיקח, אם תסדר את זה שם והיה זה שכרי.
רוני בר-און: לך, לך ותעשה ותצליח.
רוני בר-און: כן, בבקשה, גברת קמחי.
דבורה קמחי: עוד שתי נקודות.
דבורה קמחי: המשא ומתן לגבי הנוסח ובכלל המשא ומתן נוהל על ידי הגורמים המקצועיים בלבד.
דבורה קמחי: ודבר שלישי, כולם מדברים פה על הסכם סודיות, מדובר בסעיף סודיות סטנדרטי שקיים בכל ההסכמים, לפחות אני יכולה להעיד על ישראל 10, בעניינים האלה ואף אחד לא חשב שיהיו לו הדים כל כך גדולים, ובוודאי הוא לא כולל ---
רוני בר-און: תראי, הסכם הסודיות נוסע על רכבת מפוארת של כתב ההתנצלות, מה את חושבת ש---
דבורה קמחי: נכון, נכון, נכון אדוני.
דבורה קמחי: נכון.
רוני בר-און: הרכבת היא זו שמשכה את תשומת הלב, לא הסכם הסודיות כל כך.
דבורה קמחי: הוא לא כולל סודיות בפני כל רשות מוסמכת כמובן, וגם לא בפני דירקטוריון ---
רוני בר-און: הנה אנחנו פה, אני שמח שאת אומרת לנו את זה גם בסוף הדיון.
אבנר הופשטין: אם אני יכול תגובה קצרצרה ביותר.
רוני בר-און: אני קודם רוצה לבדוק אם יש פה אנשים שלא קיבלו זכות דיבור, למרות שהם הוזמנו.
נתי ביאליסטוק-כהן: אני לא קיבלתי זכות דיבור כי אני לא ביקשתי אותה גם.
רוני בר-און: סליחה, אני לא,
נתי ביאליסטוק-כהן: אני נציג משרד התקשורת, עמדתכם על כך ש ---
רוני בר-און: פה אנחנו לא אונסים, רק אנחנו ----
נתי ביאליסטוק-כהן: לא, עמדתם על כך שיהיה נציג גם של משרד התקשורת, למרות ש---
רוני בר-און: אז אדוני הוא נציג משרד התקשורת.
דבורה קמחי: אני גם צריכה ללכת לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: אדוני הוא מר ביאליסטוק?
נתי ביאליסטוק-כהן: נכון.
רוני בר-און: אה, סליחה, אני מתנצל.
רוני בר-און: רוצה לדבר, לא רוצה לדבר?
רוני בר-און: סליחה ש ---
דבורה קמחי: אני מבקשת להתנצל, אני גם רצה לוועדת הכלכלה.
רוני בר-און: בסדר, את גם כן מוזמנת לעשות שם דברים טובים.
אבנר הופשטיין: יכול להיות שבזמן שאנחנו מדברים פה על ההתנצלות כבר סוגרים לנו את הערוץ, אז זה יהפוך להיות ---
רוני בר-און: הופשטיין, הכל יכול להיות בבית הזה.
אבנר הופשטיין: אני יכול תגובה קצרצרה לסוגית, אמנם מר סמירה כבר לא פה, ממש לסוגית התשתית הראייתית.
אבנר הופשטיין: ברור לך שאני לא רוצה להיכנס לזה יותר מדי, ומצבו של הערוץ יקר לי מאד.
אבנר הופשטיין: זה גם מטה לחמי.
אבנר הופשטיין: אם התערערה התשתית הראייתית – לנו לא סיפרו את זה.
אבנר הופשטיין: אנחנו יודעים שהתשתית הראייתית התחזקה, אני והעורכת.
אבנר הופשטיין: אנחנו גם לא הוזמנו לרשות השנייה וכאשר בומבך קובע שלא התקיים דיון בהערכת סיכונים משפטיים, הוא לצערי דובר אמת.
אבנר הופשטיין: אני לא אגיד מעבר לזה שום דבר נוסף, אבל לצערי הוא דובר אמת.
רוני בר-און: האגודה לזכות הציבור לדעת, הגברת נילי בן גיגי-וולף, בבקשה.
נילי בן גיגי-וולף: אני רק מבקשת להתייחס לחלקה הרגולטורי של הרשות השנייה.
נילי בן גיגי-וולף: אנחנו בתור אגודה שעוסקת בביקורת על התקשורת הישראלית כבר 16 שנה, הצטברו אצלנו שורה של, לצערי אין דרך אחרת להגדיר את זה מלבד – מחדלים בתפקוד הרגולטורי של הרשות השנייה, בהקשר של הון.
נילי בן גיגי-וולף: אם זה תלונות על תוכן שיווקי סמוי וגלוי, אם זה תלונות על קידום תכנים של הזכיינית בתוך מהדורת החדשות במסווה של אייטמים חדשותיים, אבל גם בנושאים של מהות.
נילי בן גיגי-וולף: בימים אלו נידון נושא שהעלינו – "קול ברמה" – תחנת הרדיו "קול ברמה" האזורית, שמזוהה עם ש"ס ובתחנה הזאת לנשים אסור לדבר.
נילי בן גיגי-וולף: אני כאישה דתייה הדבר בוער בקרבי.
נילי בן גיגי-וולף: אנחנו רודפים אחרי הרשות השנייה בסיפור הזה כבר מאז דצמבר 2010.
נילי בן גיגי-וולף: לצערנו דבר לא זז בשורה התחתונה.
נילי בן גיגי-וולף: אחרי מאבקים עצומים הוקצתה שעה בשבוע, שבה יותר לנשים לדבר, אם הן תתעקשנה לעלות לשידור.
נילי בן גיגי-וולף: זה רק כמה דוגמאות למחדלים של הרשות השנייה, שאם עלה כאן דו"ח מבקר המדינה בהקשר לרשות השנייה וגם הדו"ח דיבר על כשלים בתפקוד הרשות השנייה לגבי הטלת עיצומים.
נילי בן גיגי-וולף: כלומר, גם כשכבר נמצאת הפרה, רק אחוז אחד מתוך ההפרות שנמצאו, תתקן אותי ממשרד מבקר המדינה, רק אחוז אחד מכלל ההפרות בערוצים המסחריים – הוטלו עיצומים.
נילי בן גיגי-וולף: כלומר, יש בעיה בתפקוד של הרשות השנייה, גם כאשר היא כבר כן מזהה כשל בגופים שהיא אמורה לפקח עליהם, ואנחנו פונים בכל לשון של בקשה, אנחנו נשמח להרחיב על כך אם יהיה צורך בדיון נפרד, או בכל דרך אחרת – להתערב, לחזק את הרשות השנייה.
נילי בן גיגי-וולף: אנחנו לא יודעים אם זה היעדר שיניים, או היעדר מוטיבציה, אבל השורה התחתונה שהיא לא מצליחה למלא את התפקיד שהיא אמונה עליו.
מרינה סולודקין: אולי לפרק אבל לא לחזק.
רוני בר-און: תודה רבה הגברת בן גיגי.
רוני בר-און: אני חושב שהדברים הם באמת באמת חשובים.
רוני בר-און: אני כשלעצמי לא אומר שזה מהסיבה של הדרת הנשים, אבל אני לא מקשיב ל"קול ברמה".
רוני בר-און: אבל אם מישהו רוצה להגיד לי שזה בגלל הדרת הנשים, אני מוכן להצטרף לדבר הזה.
רוני בר-און: זה גם בעיני, כן, זה בעיה.
רוני בר-און: כן, מר בר מוחא, רק משהו שאתה בטוח שאתה לא יכול לנסוע הביתה בלי להגיד אותו.
יוסי בר מוחא: זה כן, וודאי.
יוסי בר מוחא: אני עסקתי בתחקירים ורק בתחקירים.
יוסי בר מוחא: דבר כזה לא היה ואני מסכים איתך כבוד יושב הראש, ואמרת את הדברים האלה, גם כ שמטפל בדברים האלה ומבין מאד מקרים כאלה ---
רוני בר-און: וגם כמי שעשו עליו תחקירים אני צריך להגיד.
יוסי בר מוחא: לא אדוני.
רוני בר-און: זה לא בושה, תשמע, לא עושים תחקירים על אנשים לא חשובים ולא מעניינים.
יוסי בר מוחא: אבל אני אומר, אתה כ, כמי שמתמחה בדברים מהסוג הזה, מבין את החומרה של התנצלות מן הסוג הזה.
רוני בר-און: כן, טוב.
יוסי בר מוחא: והנקודה החשובה ביותר שאנחנו מדברים, דיברו פה על המצב של הערוץ וכיצד החובות וכל הדברים האלה.
יוסי בר מוחא: צריך להבין, כששר התקשורת, שהוא ידיד טוב, הוא אדם פנטסטי, הוא עושה רבות, מעלה כל מיני רעיונות כדי להרחיב את התקשורת בישראל וכל אלה מחלקים את עוגת הפרסום לכל מיני כלי תקשורת בישראל, אל נא נופתע שאנחנו נגיע לקשיים כלכליים בערוצים כאלה ואחרים.
יוסי בר מוחא: אז יבוא המנכ"ל של הרשות השנייה, וכאן היה האמירה שלך כלפי – טוב, אז מה לעשות, אז שלא ישקיעו.
יוסי בר מוחא: אין דבר כזה.
יוסי בר מוחא: זה דבר חמור שנעשה, זה דבר חמור שנאמר, ואין דבר כזה ואסור שיקרה דבר כזה.
יוסי בר מוחא: צריך להציל את ערוץ 10, צריך להציל גם כאלה כלי תקשורת שנקלעים לקשיים.
רוני בר-און: הטענה שאף אחד לא מכריח אותם להשקיע היא טענה מאד מאד מסוכנת ---
יוסי בר מוחא: נכון.
רוני בר-און: כי היא בסוף היום אומרת חברים, הבנתם את הרמז, זה כסף על קרן הצבי, אנחנו לא ניתן פה לאנשים לעשות עיתונות כפי שהם מבינים, כל עוד הם לא יעשו אותה כפי שאנחנו מבינים את העיתונות.
רוני בר-און: ויש גם אנשים שהם בעלי ממון גדול ובסוף הם מבינים וממונם קרוב לליבם, אפילו אם יש להם הרבה מאד ממנו.
יוסי בר מוחא: רק משפט אחרון.
יוסי בר מוחא: אני מאד מבקש ממך כבוד יושב הראש, אנא, תפנה למבקר המדינה כי יש לי חשש כבד שגם מבקר המדינה יורד מהתיק הזה.
רוני בר-און: תקשיב לסיכום שלי.
יוסי בר מוחא: בשל לחצים.
רוני בר-און: אני קודם כל רוצה להודות לכל אלה שהשתתפו בישיבה ואני במפורש רוצה להדגיש את התודה הרבה והמיוחדת למנכ"ל המתפטר של חטיבת החדשות, או חדשות ערוץ 10, מר בנזימן ולעורך התחקיר, העיתונאי אבנר הופשטיין, על גילוי לב, זה טריוויאלי במקרה הזה, אבל על האומץ לבוא לכאן ולספר את הסיפור הלא פשוט שמסתתר מאחורי הפרשייה הזאת.
רוני בר-און: הם בכל אופן אנשים שזה מקצועם, זה מטה לחמם ולא זו בלבד שהם נטלו סיכון ונחלו מפח נפש בסיבוב הקודם, הם עומדים על האמת המקצועית שלהם ובאים ומספרים.
רוני בר-און: ואנחנו כמובן לא קובעים מסמרות בקשר לנכונות הממצאים או למידת הראיות שהיו מגובים בהם, רק העובדה שהאנשים האלה, למרות מה שהם עברו – ניצבים בפני הציבור ועומדים על שלהם ומספרים את הסיפור והצורה הפתוחה – היא ראויה לכל הערכה ולפחות לנו, כחברי ועדת הכנסת, נתונה כל ההערכה וכל השבח להתנהלות הזאת.
רוני בר-און: הדיון שקיימנו מגלה לטעמנו לא מעט תקלות שעניינן צריך להיות נדון בין בבדיקה של ביקורת המדינה, בין בבדיקה של הרשות המפקחת על עבודות הממשלה, קרי הכנסת, ובין בדיונים ציבוריים ופומביים, משום שבאמת הדרך היחידה לנסות לתקן ולהגיע למצב שבו פתחנו את הדיון, ונדמה לי שגם המ.מ.מ.
רוני בר-און: ציטט אותו בפתח נייר העמדה המכובד והמשובח שהוא הציג לנו, לפיה עיתונות חופשית היא נשמת אפה של ההליך הדמוקרטי, צריך להיות לנגד עיני הכל.