GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמיר גילת: הייתה שם המלצה של מבקר המדינה שהוועד המנהל יתקין קריטריונים למתן חוזים אישיים על ידי המנהל הכללי, זה לא בוצע, לצערי, עד היום.
אמיר גילת: אנחנו בוועד המנהל כבר קיבלנו החלטה בעניין הזה והותקנו קריטריונים שמסמיכים את המנהל הכללי לקבוע מי ומי בחוזים אישיים.
אמיר גילת: סוגיה נוספת שעלינו עליה תוך כדי, זו סוגיית ניגוד העניינים.
אמיר גילת: היועץ המשפטי לממשלה הנחה כבר ב-2006 להחתים את עובדי המדינה וגם את עובדי על הסכמי ניגוד עניינים.
אמיר גילת: לצערי הרב זה לא בוצע עד היום, אנחנו, מיוזמתנו אכפנו את הנוהל הזה שמשום מה לא מומש וכל עובדי יהיו חתומים על הסדר ניגוד עניינים, כולל לוח זמנים שזה יקרה במהלך 2012.
אמיר גילת: באשר להפקות מקור – אנחנו יוצאים עכשיו מוועדה שדנה בנושא הזה.
אמיר גילת: ל אין כיום את הכלים ואת היכולות לעמוד בדרישות החוק, לכן גם באה הבקשה של המשרד הממונה לכנסת.
אמיר גילת: אני רק אציין שהשנה, מאז חוקק החוק, הושקע הסכום הגדול ביותר שהושקע אי פעם מאז נחקק החוק, 25 מיליון שקלים, לעומת 12 מיליון בשנה שעברה---
רוני בר-און: 12?
אמיר גילת: בפועל בוצעו 8 מיליון ב-2010 וב-2009, 9.
אמיר גילת: כלומר הוועד המנהל הנוכחי, מאז נכנס לתפקידו, שילש את ההפקות המקוריות ואנחנו מתכוונים להגדיל את הסכום בצורה משמעותית גם ב-2012.
אמיר גילת: באשר לשאלתך על הרפורמה, אנחנו עדיין בבדיקה של כדאיות כלכלית של נכסי הנדל"ן כמקור מימון לרפורמה.
אמיר גילת: אני עוד פעם אומר, לא כל הנכסים, אלא נכסי , לא הנכסים, ואנחנו מקווים שתימצא הדרך ויימצא הפתרון ואנחנו מעריכים שזה עניין של שבועות אחדים עד שנוכל לגבש עם המשרד הממונה ועם משרד האוצר את מתווה הרפורמה.
רוני בר-און: האם יש למישהו בנוכחים פה הערות או שאלות?
ניר טויב: אני מפורום היוצרים הדוקומנטריים, בשם כל איגודי היוצרים.
ניר טויב: אנחנו מבקשים גם את זכות הדיבור בכל מה שנוגע לדוח מבקר המדינה לגבי הפקות מקור, 36%, כפי שמופיע בדוח האחרון של המבקר.
רוני בר-און: אתה מבקש זכות דיבור, או שכבר בזה מיצית את מה שרצית לומר?
רוני בר-און: אני שואל כרגע לפי הסדר, אני רוצה שהדיון יהיה מסודר.
רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות?
ניר טויב: כן, גם לעניין התקציב, אנחנו---
רוני בר-און: סלח לי, רגע.
רוני בר-און: הנושא כרגע, ההתייחסויות כרגע, הוא נושא תקציב הרשות.
רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת סולודקין.
רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות, אל תערבבו את כל הדברים שעל סדר היום, אני רוצה לעבור נושא-נושא כדי שהדיון יהיה ממוקד.
רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות.
מרינה סולודקין: חשבתי רק להבהיר שגם אם יש מכרזים, קורים דברים---
רוני בר-און: למכרזים אנחנו נגיע, אני לא אוותר על זה, אני מבטיח לך.
רוני בר-און: לעניין תקציב הרשות, יש מישהו שמעוניין לומר?
אורי רוזנווקס: פורום היוצרים הדוקומנטריים---
רוני בר-און: בפורום היוצרים הדוקומנטריים כל הזמן ידברו על כל נושא, כל השלושה שביקשו רשות דיבור?
ניר טויב: לא---
רוני בר-און: אני מבין, מה שנקרא, את חופש היצירה ואת עצמאות היצירה, שכל אחד רוצה ליצור---
ניר טויב: אנחנו מבקשים שתקציב יהיה גלוי, שקוף.
ניר טויב: אנחנו מבקשים שהוא יפורסם.
ניר טויב: גם תקציבי לשנים 2006, 2007, 2008-9-10, 2011 כמובן, שאושר, ואנחנו גם רוצים לדעת איך נראה התקציב של 2012.
ניר טויב: אם יושב ראש מדבר על הגדלת הפקות המקור, אז בוודאי הוא כבר עיגן את התקציב.
ניר טויב: אנחנו רוצים שהתקציב יהיה שקוף.
ניר טויב: גם בדוח מבקר המדינה האחרון לא המציאה את הדוחות של 2009 ו-2010.
ניר טויב: זה מצב לא מתקבל על הדעת.
רוני בר-און: רשמת את זה לפניך, מר גילת?
רוני בר-און: מר גילת, אתה כמובן, מכיוון שנציגיך, נציגי היוצרים במדינת ישראל, לפי מיטב זיכרוני ותפיסתי, מכוח החובה מייצגים אתכם גם במליאת , הם רואים את הדברים האלה, אני לא חושב שעל תקציב 2012 אפשר לקיים דיון ציבורי לפני שהוא עובר ברשות, אני חושב שהשקיפות של התקציבים הקודמים היא דבר טריוויאלי.
רוני בר-און: תרשום לפניך לענות לדבר הזה.
ניר טויב: אם אני רק יכול להשלים, לא לשלוח אותנו לחופש המידע.
ניר טויב: זה דבר שצריך לקבל בלי חופש המידע, זה דבר בסיסי.
רוני בר-און: מר טויב, לא יהיה פה דו שיח ביני לבינך, זו הייתה תשובתי, מר גילת יענה לך בסוף, אנחנו לא נהפוך את הדיון הזה לאיזה דיבייט בינך לביני לבין מר גילת.
רוני בר-און: זאת לא תכנית הדיון, זו פעם אחרונה שאתה תופס את המיקרופון ומתחיל לדבר בלי שאתה מקבל רשות.
רוני בר-און: בבקשה, בעניין התקציב, יש לעוד מישהו בחדר איזה שהם עניינים לומר?
רוני בר-און: בעניין היתר עבודות פרטיות?
דני זקן: כן, על זה אני רוצה לומר.
רוני בר-און: דני, אתה יכול להתעורר?
רוני בר-און: אתה ער כשאני מבקש שתירדם ואתה נרדם כשאני רוצה שתהיה ערני.
רוני בר-און: בבקשה, מה יש לך להגיד בעניין היתר עבודות פרטיות?
דני זקן: היה נוהל ישן, נוהל קודם, שהיו לו הרבה מגרעות.
דני זקן: במהלך הדיונים על הסכם הרפורמה אנחנו קבענו שקביעתו של נוהל חדש תיעשה בין ההנהלה לבין האגודה, זה אחד ממכתבי הלוואי של הסכם הרפורמה, ומתוך ראייה שעיתונאים הם לא פקידים.
דני זקן: מה שנעשה עכשיו בעצם, דילגו על העניין הזה, ההנהלה קבעה נוהל חדש שכשהוא יצא הייתי פשוט בשוק כשראיתי את הנוהל.
דני זקן: הנוהל דורש ממך פחות או יותר לקבל אישור גם על זה שאתה רוצה ללכת לשירותים, הוא דורש ממך, למשל, לבקש אישור על כל משהו שאתה עושה מחוץ לרשות, גם אם אתה לא מקבל עליו שכר.
דני זקן: למשל.
רוני בר-און: גם אם אתה מקבל היתר לעבודה פרטית, כשאתה בעבודה הפרטית, כשאתה הולך לשירותים, אתה עדיין צריך לפנות ליושב ראש הרשות.
דני זקן: עדיין צריך לקבל את האישור.
דני זקן: גם אם אתה לא מקבל שכר על משהו שאתה עושה, כמו למשל הרצאות.
דני זקן: הסיפור האחרון היה ההשתתפות בכינוס---
רוני בר-און: אבל הטענה היא, אני מבין, שבמסגרת הרפורמה ציפית שהנוהל החדש יהיה מתואם עם העיתונאים ולא יהיה אליהם יחס של פקידים אלא יחס של בעלי מקצוע.
דני זקן: ובי"ת, שיהיה ריאלי.
דני זקן: אנשים שרוצים לכתוב ספרים, אנשים שעושים דברים...
דני זקן: יש לא מעט---
רוני בר-און: הבנו, אין צורך בדוגמאות.
רוני בר-און: הטענה היא מאוד ברורה.
רוני בר-און: יושבים פה אנשים שמכירים את כללי המשחק וככל שתרבה בדוגמאות כך נדמה שהטיעון שלך פחות חזק.
רוני בר-און: תרשום לפניך את זה, תשיבו על זה בהמשך.
רוני בר-און: אנחנו לא ננהל את זה פה.
רוני בר-און: אנחנו מקדמים בברכה, כמו שאנחנו תמיד עושים בכנסת, את תלמידי בית הספר לשגרירים צעירים בפתח תקוה, עם המורה שלהם, גב' רחל עמרני.
רוני בר-און: הם הקריבו את חופש החנוכה שלהם כדי לבוא לכנסת, זה דבר יוצא דופן.
רוני בר-און: חברי הכנסת אף פעם לא מקריבים חופשים כדי לבוא לכנסת.
רוני בר-און: אם נמצא שאלה שנוגעת לענייני שגרירים צעירים, ואם ייצא לכם לשאול שאלה, נתחשב בבקשה הזאת, אבל אני לא מבטיח בעניין הזה.
רוני בר-און: עוד באשר לעניין של היתר לעבודות פרטיות?
רוני בר-און: הנושא של אי תקצוב הפקות המקור.
רוני בר-און: בשם היוצרים, מי מדבר?
אורי רוזנווקס: אני יושב ראש פורום היוצרים הדוקומנטריים.
אורי רוזנווקס: אנחנו היינו עכשיו עדים למחזה קשה מאוד בוועדת הכלכלה, שבו היה אישור רטרואקטיבי, הכשרה של עברה על החוק של , עליה אנחנו מתריעים במשך חודשים ארוכים.
אורי רוזנווקס: אנחנו ניהלנו עם יושב ראש הרשות, דר' גילת, התכתבות ענפה בעניין של אי העמידה בהפקות המקור של הרשות.
אורי רוזנווקס: בסופו של דבר אנחנו נוכחנו, אפשר לומר במלים קשות, בהכשרה של עברה בוועדת הכלכלה כאשר הוועדה לא מצאה לנכון לקבוע שום סעד לעובדה שבשנה הבאה תעמוד בחוק.
אורי רוזנווקס: יושבת פה חברת הכנסת יוליה שמאלוב ברקוביץ שגם הייתה שם, הוועדה לא קבעה שום סעד ושום ערובה ש תעמוד או תתקרב למחויבות שלה בשנה הבאה.
אורי רוזנווקס: אנחנו גם רוצים להגיד גם פה, ובהתבסס על הדברים החמורים שנאמרו בדוח מבקר המדינה בענייני הפקות המקור, שהכסף והאופן שבו מציגה את מצבה הכספי הוא רחוק מהאמת.
אורי רוזנווקס: אנחנו יודעים שמוציאים שם כספים על דברים שאינם כתובים בחוק, בניגוד להפקות מקור קנויות, לדוגמה הקמת ערוץ חדשות, לדוגמה---
רוני בר-און: אני מציע לך, אם אתה רוצה שיתקיים דיון אמיתי, אם עקבת אחרי דברי הפתיחה שלי, לפחות לגבי חלק מהדברים שעסקנו בהם בישיבה הקודמת, יש לנו סוג של התקדמות.
רוני בר-און: להבדיל אולי מוועדות אחרות, שרואות את הערך העליון בהתנצחות, אני מעוניין בתוצאות.
רוני בר-און: התוצאה שהיוצרים והפקות המקור יילכו קדימה ותהיה יותר עבודה ותהיה יותר תוצרת, לא רק אתה תשמח בזה, אני מבטיח לך שגם תשמח בזה ואחרון, אם מותר לי להצטרף באחרון השמחים, אני גם אהיה.
רוני בר-און: אני לא רוצה להתעסק כרגע במה שאתה חושב שלאן הולך הכסף.
רוני בר-און: תסביר לי מה אתה חושב שהייתם צריכים לקבל, מה אתה יודע שלא קיבלתם, מה הוא זה שעשתה הוועדה באותו מחזה עוועים שהיית נוכח בו לפני כמה דקות, ומה הוא זה שאתה מצפה לקבל בשנת העבודה הבאה וועדת הכלכלה, או הוועדה שהיית בה, לא גרמה לך לקבל, שיכול להיות שאנחנו נצליח לקבל את זה כאן.
רוני בר-און: תהיה ממוקד, בבקשה, בעניין הזה.
רוני בר-און: אם נתעסק פה בהטחת האשמות בעניינים שלא ממן העניין, לא נתקדם.
אורי רוזנווקס: אני מעביר לניר את הדיבור.
רוני בר-און: בזה זה הסתיים, חברים.
רוני בר-און: אי אפשר כל הזמן לטייל ביניכם.
רוני בר-און: אני מתקשה לעקוב אחרי זה, תשומות הקשב שלי הן מוגבלות, אני רגיל לשמוע בן אדם אחד, לעבד, לעכל, אחר כך את השני, ולא להיות מתוזז בין שני אנשים.
ניר טויב: דוח מבקר המדינה האחרון שבדק את בשנת 2010, 2009, 2008 ו-2007 התייחס לסעיף 44ג' שמדבר על כך ש צריכה להוציא 36% מהכנסות על הקפות מקור קנויות, קרי הפקות סוגה עילית, מדובר על דרמות, הפקות מקור דוקומנטרי.
רוני בר-און: מכירים את זה, לא יכלו לעמוד בזה בגלל חסרון כיס, אמרו נתחיל באיקס, נתחיל בוואי, נטפס.
רוני בר-און: אמרתי, אם אני אכריח אותם, הם לא יקיימו את זה, כי מי אני שאני אכריח אותם, אף אחד לא יכול להכריח אותם בעניין הזה, אבל אם המדרג יעלה כל פעם, ודיברנו, אני לא יודע אם איתך, אבל עם מישהו מכם, ניהלנו דיון בפעם הקודמת, שעדיף להתקדם בשלבים מאשר להציב יעד שבשלב הזה בוודאי לא נגיע אליו.
רוני בר-און: בשנה האחרונה היו 21 מיליון שקלים?
ניר טויב: לא, 3% רק הושקעו, ה-25 מיליון הם 3%.
רוני בר-און: אוקי, הם הודו בזה, נכון.
רוני בר-און: מה מתוכנן לשנה הבאה?
אמיר גילת: 5.2.
ניר טויב: דהיינו מה הסכום?
רוני בר-און: תעשה את המכפלה, יהיה 35.
ניר טויב: לא, יש ויכוח לגבי הסכום.
ניר טויב: אמיר רואה בזה 180 מיליון שקל כי הוא אומר שזה 36% מהכנסות הטלוויזיה והחוק מדבר, אנחנו בדקנו את זה עם עורכי דין, על 36% מהכנסות , כך זה מופיע גם בדוח מבקר המדינה.
ניר טויב: יש פה נציג של מבקר המדינה, הוא יגיד מה רשום בדוח.
רוני בר-און: לא, סליחה, אם 25 מיליון היו 3% מתקציב הרשות, לא מהגבייה שלכם לטלוויזיה.
רוני בר-און: אם גביתם 180, 25 מיליון זה לא 3%.
אמיר גילת: הכנסות הטלוויזיה היו 489 מיליון.
ניר טויב: אבל יש פה את נציג המבקר שיגיד איך---
רוני בר-און: אני לא אעיר לך פעם נוספת, אני לא יכול לבקש תשובה מאמיר כשאתה אומר לי את מה שאתה אומר באמצע.
רוני בר-און: אמיר, 25 מיליון הם 3% ממה?
אמיר גילת: 5.2 אחוז מהכנסות הטלוויזיה שהן 489 מיליון.
רוני בר-און: זה היה בשנה שעברה, מה השנה אתה מתכנן?
אמיר גילת: ביום חמישי אנחנו רק יושבים על הדיון בוועדת הכספים.
אמיר גילת: אנחנו רוצים להגדיל---
רוני בר-און: כמה אתה רוצה?
רוני בר-און: אתה רוצה להכפיל את זה?
אמיר גילת: רצינו להגדיל, הוועד המנהל כבר הנחה עקרונית להגדיל ב---
אמיר גילת: אני מעוניין להכפיל את זה, אנחנו גם עברנו הפחתה של האגרה ב-5%---
רוני בר-און: אנחנו לא יכולים עכשיו לקבל ממנו---
אמיר גילת: אדוני, החוק קובע 36% מהכנסות הטלוויזיה.
רוני בר-און: היה 25 מיליון, באינטנשן שמענו שזה יהיה פי שניים בשנה הבאה, איפה הטענות הלאה?
ניר טויב: הטענה היא מאוד פשוטה, תקציב , מה שמעוגן בו בחוק זה סעיף הפקות המקור הקנויות, לא מעוגנת השקעה בשידורי ספורט, לא מעוגנים סעיפים אחרים ש מוציאה עליהם כסף.
ניר טויב: גם אותן הפקות מקור, ואמיר אמר את זה גם בוועדת הכלכלה, למשל זה הקדם אירוויזיון.
ניר טויב: לא כך הייתה כוונת המחוקק.
ניר טויב: אנחנו לא רוצים להתערב ל באופי ההפקות ומה היא תפיק, אבל אין שום פיקוח, ומופיע כך בדוח מבקר המדינה, על בזמן אמת על ההוצאה.
ניר טויב: מה שאנחנו היינו עדים פה, למחזה בוועדת הכלכלה, ומה שראש הממשלה עושה בעצם בשבועיים האחרונים, הוא משמש כחותמת גומי, באה אליו בסוף השנה ומעמידה בלי שום שיקול דעת את המספר ואת האחוזים בדיוק כפי שהיא הוציאה בסוף השנה.
ניר טויב: אנחנו טוענים שאין פה שום שיקול דעת של השר הממונה על הסכום ש צריכה להוציא.
ניר טויב: זאת אומרת זה יורד מ-36% ל-3% או ל-1.7.
ניר טויב: אנחנו רוצים שיהיה שיקול דעת, אנחנו לא באים ועומדים על קוצו של יוד שייצאו כל ה-36%, אבל עדיין זה לא צריך לרדת מ-36% ל-3% או ל-1.7.
רוני בר-און: עוד מישהו שרוצה לדבר בעניין הפקות המקור?
עמית ליאור: יושב ראש איגוד התסריטאים.
עמית ליאור: מכיוון ש-2011 מאחורינו ואנחנו הולכים לבג"צ בעניין הזה, אני חושב שלקראת 2012 צריך להבין באיזה עולם אנחנו נמצאים מבחינת היצירה בישראל, שסוגרים את ערוץ 10, שהמעבר לרישיונות הולך לפגוע במאות מיליונים של שקלים ליצירה הישראלית ודוברת העברית, ואני חושב שאם כבר מדברים על מדרגים, כדאי מאוד ש תחשוב על מדרג הרבה יותר מכובד, ליוצר הישראלי, ליצירה הישראלית ולצרכן הישראלי.
עמית ליאור: חצי האמירה הזאת ש'נכפיל את הסכום', לא מספיק, לא דומה למה שמגיע לציבור הזה.
עמית ליאור: בחמש השנים האחרונות החסרתם מיליארד וחצי שקל להפקת מקור בשפה העברית.
עמית ליאור: לא מספיק, אמיר, בשנה הבאה, 20 מיליון, לא דומה לכלום.
רוני בר-און: הוא לא אמר לך 20 מיליון.
עמית ליאור: הוא אמר כפול, שזה מה זה?
עמית ליאור: בוועדה הקודמת הוא אמר 25.
עמית ליאור: לא מספיק, לא דומה למה שמגיע, לא ליוצר, לא ליצירה ולא לציבור בישראל.
רוני בר-און: ליאור, אני מבין את הכאב, אני מבין את המצוקה.
רוני בר-און: אני שמעתי, והשמיעה שלי קובעת בוועדה הזאת, ומה שאני שומע זה מה שאני אדע לשאול בדיון המעקב הבא, ואתה רואה שאנחנו מנהלים אותו ברצף ולא נותנים לדברים לזלוג, שאחרי שלוש שנים פתאום מתחילים לנסות למשוך חבל מבאר שכבר צללה למרכז כדור הארץ.
רוני בר-און: יהיה פה עוד דיון.
רוני בר-און: לפחות עוד דיון, או עוד דיון, או עוד דיון.
רוני בר-און: האוזן המוזיקלית שלי שמעה שב-2011 היו 25 מיליון, שהוא לא יכול להתחייב עכשיו כי התקציב בא למליאה ביום חמישי והוא לא יכול לעשות פה התחייבות לפני שהמליאה שמעה אותו, וזה נכון וטוב בעיניי.
רוני בר-און: הוא אמר שהשאיפה שלו שבשנה הבאה, ב-2012, התקציב שהיה ב-2011 יהיה כפול.
רוני בר-און: זה לא עוד 25 מיליון.
רוני בר-און: כרגע זה לא מעניין אותי מה שהיה בוועדת הכלכלה, מעניין אותי מה שקורה פה, כי אני אמשיך לעקוב.
רוני בר-און: עוד מישהו בעניין אי תקצוב הפקות המקור?
רוני בר-און: חברות הכנסת, אולי?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא מבינה, כרגע העברתם את הצעת החוק הזאת, בשנה הבאה בעצם אתם כבר אומרים שלא יהיו 176 מיליון להפקות מקור?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: זאת אומרת אתם כבר אומרים שב-2012 יהיו רק 50 מיליון?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: לפי מה שאתה אומר.
אמיר גילת: לא אמרנו 50 מיליון.
אמיר גילת: גברתי, מאז שחוקק החוק, מעולם לא הייתה לרשות אפשרות לקיים אותו.
אמיר גילת: זה חזר על עצמו שנה אחרי שנה.
אמיר גילת: דווקא בשנה האחרונה, אני אומר שוב, מאז המוסדות החדשים, מאז ההנהלה החדשה, התקציב שולש, אז אני לא מבין למה הטענות דווקא עכשיו.
רוני בר-און: אני מבקש ממך, יש לי בקשה, כמו שאני לא מרשה, לא לחברי הכנסת ולא לאלה שבאים מהצד השני, אני מעוניין בעובדות, אני לא מעוניין בדעות.
רוני בר-און: אם אתה לא מבין או כן מבין, על זה נדבר אחר כך, זה ביום שישי בערב, אתה בסלון שלך, אני בסלון שלי.
רוני בר-און: פה ידברו עובדות.
רוני בר-און: הבנתי, התשובה היא, כפי שאני מבין אותה, וזה חלק מהדיון הקודם שלנו, שמי שחושב שאנחנו נזיז כפתור מפה לפה ונתקן תחלואה של הרבה מאוד שנים ותיכף נגיע ליעד האוטופי הנדרש, שהמחוקק המפואר, שאת ואני חלק ממנו, שם, אז הם יודעים מציאות אחרת.
רוני בר-און: אבל בעיניי, אם בשנה האחרונה שילשו את מה שהיה ב-2010 והוא מציב יעד שהוא לא מתחייב עליו אבל הוא מציב אותו ואני מברך עליו, שבשנה הבאה יהיה כפול ממה שהיה בשנה הזאת, אז נקיים את הדיון כשנשמע את הדבר הזה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני רוצה להגיד שהתשובה שלך בהחלט מספקת אותי.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: רציתי רק לדעת, אדוני היושב ראש, כמה שנים אחרונות המצב הזה?
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: הוא אומר, מאז ש קמה---
רוני בר-און: חברת הכנסת שמאלוב ברקוביץ, אני מאוד מכבד את זה שאת משתתפת בדיון, הדיון שלנו הוא דיון מודולרי, הוא דיון פרוגרסיבי, אנחנו לא הולכים עכשיו אחורה, אנחנו מקיימים דיוני מעקב, זה הדיון השלישי שלני בעניין הזה.
רוני בר-און: אלה שאלות ששאלנו בדיונים אחרים, אין לי מקום ואין לי זמן עכשיו לדברים האלה, אני רוצה להתקדם.
רוני בר-און: אי תקצוב הפקות המקור?
רוני בר-און: יש פה עוד מישהו שמעוניין בדבר הזה?
רוני בר-און: הנושא הבא שהיה לנו על סדר היום זה הפוליטיזציה בשידורים.
רוני בר-און: על זה בעצם דיברנו, הזכרנו את הדוח שהגשתם ואני לא חושב שאנחנו צריכים לדון בזה כרגע.
רוני בר-און: יש רק שאלה אחת.
רוני בר-און: ואני אומר באמת, מכיוון שאני מחויב לשאול אותה, מכיוון שהובא לידיעתי, אני אומר עוד פעם, אין בעובדה שאני שואל אותה כדי להביע דעה.
רוני בר-און: נאמר לי שיש שתי תכניות, תכנית אחת או שתיים שמגיש מנהל הרדיו ותכנית אחת שמגיש מנכ"ל הרשות, שהן לא בין אלה שנסקרו בסקר הזה.
רוני בר-און: השאלה אם יש להן איזה שהיא משמעות מבחינה של מרואיינים פוליטיים.
רוני בר-און: יכול להיות שזה שאמר לי את האינפורמציה הזאת הוא גורם שאני חייב להתחשב באמירה שלו, אני אומר שאם היה צריך להגיד לי על איזה תכניות מדובר, אז אני מניח שהן לא ההארד קור של הפוליטיקה ובוודאי לא ההארד קור של הטענה על פוליטיזציה של מרואיינים.
רוני בר-און: אם אני, בתור פוליטיקאי שמתעניין בדבר הזה, לא מכיר את העניין הזה.
רוני בר-און: תענו לי רק כדי שהעניין יהיה שאני לא מסנן את השאלות, יש תכניות שהמנכ"ל מגיש?
קריאה: תשאל את המבקרת שעשתה את הבדיקה, היא תגיד.
רוני בר-און: המבקרת פה.
רוני בר-און: את הכנסת את הסקר הזה.
רוני בר-און: נאמר לי ככה, נאמר לי שתכניות מחויבות באיזה שהוא רקורד של הליין אפים, ששם את נכנסת פנימה ואת יודעת לעשות את הסקירה, ובעוד שלשתי התכניות, או התכניות שמגיש המנכ"ל ומנהל הרדיו, אין להם ליין אפים במובן זה שהם מתועדים, ואז את בעצם צריכה ממש לסרוק את התכניות האלה בעצמך.
רוני בר-און: קודם כל הטענה הזאת נכונה או לא נכונה?
איתנה גרגור: היא לא נכונה.
איתנה גרגור: אני בדקתי את כל הנתונים האמפיריים בתוך תוכנת השידור שלנו שמעלה את כל המרואיינים שהיו בתכניות השונות.
רוני בר-און: וזה כולל את התכניות של המנכ"ל ושל מנהל הרדיו?
איתנה גרגור: אני בדקתי את כל התכניות, 39 תכניות ברשת ב'---
רוני בר-און: אנחנו מוכנים לקבל את התשובה הזאת.
רוני בר-און: יש מישהו שרוצה להתווכח איתה פה?
רוני בר-און: יש מישהו בחדר שהתשובה הזאת לא נראית לו, לא מקובלת עליו, שהוא רוצה להתווכח איתה?
רוני בר-און: אוקי, תודה, מבחינתי גם העניין הזה מסודר.
רוני בר-און: עכשיו אנחנו באים למינויים.
רוני בר-און: במינויים, אתה בישרת לנו בשורה שהיא חשובה והמבקר טיפל בה וזה הנושא של מינויים בפועל וכל הדברים האלה, אבל מעבר לפרוצדורה, עולות שאלות לא מבוטלות של מהות באשר לטיב המינויים.
רוני בר-און: אני אתן לך את הטענות שהתקבלו אצלי, אחר כך נשמע טענות של חברי הכנסת ואני מבקש את התשובות שלך אליהם.
רוני בר-און: יש טענה בקשר לעוזר בכיר למנכ"ל מחודש זה, זליג רבינוביץ.
רוני בר-און: מונה עוזר למנכ"ל, לפי הטענה המינוי אינו תקין משום שלא עמד בתנאי הסף.
רוני בר-און: על פי תקנות נציבות שירות המדינה המשרה מחייבת תואר ראשון כתנאי סף לתפקיד וזה גם צוין במכתב שהוציאה הרשות.
רוני בר-און: זו טענה אחת.
רוני בר-און: טענה שנייה, שאישרתם חריגה של 52% בשכר של המשרה הזאת, של עוזר המנכ"ל, בניגוד להנחיה של משרד האוצר.
רוני בר-און: טענה שלישית, אני לא אציין אותה, כי היא לא נראית לי חשובה פה.
רוני בר-און: מקרה אחד זה זליג רבינוביץ.
רוני בר-און: המקרה השני זה המנהל 88FM, מר גנור, גם מחודש זה, אי הארכת חוזה.
רוני בר-און: שלוש שנים לאחר שמונה למנהל התחנה 88FM, החליטה ועדת המכרזים שלא להאריך את כהונתו, במקומו מונה משה מורד, שהיה שדר בתחנה.
רוני בר-און: בתקופה הנדונה שהוא ניהל חל גידול בנתוני ההאזנה לרדיו הזה.
רוני בר-און: בוועדת המכרזים, אתה יודע את זה ממקור ראשון, מה שנקרא, היית יושב ראש שלה, המנכ"ל היה בה ומנהל הרדיו היה בה, החליטו למנות במקומו של גנור, שהוא לכאורה סיפור של הצלחה, אני לא מכיר, כל הדברים האלה הם דברים שנמסרים לי ואני מברר אותם במסגרת מה שאמרתי לך, הסריקה שאנחנו עושים לזה, על מה ולמה לא הוארכה הכהונה שלו?
רוני בר-און: מקרה שלישי, אי הארכת חוזה למנהלת רשת א', הגברת צגה מלקו.
רוני בר-און: שוב, גם מהחודש הזה.
רוני בר-און: מנהלת רשת א', בחורה עולה או ממוצא אתיופי.
רוני בר-און: לפי הטענות לא היו תלונות בקשר לתפקוד שלה.
רוני בר-און: נמסרו לי הפרטים, אני מניח שזה על דעתה, בקשר למצבה המיוחד, אני לא אפרט פה, אתם מכירים אותה, אם חד הורית לשני ילדים, אתיופית אמרנו, גברת אמרנו.
רוני בר-און: יותר מ-23 שנה עובדת רשות השידור---
מרינה סולודקין: תואר שני יש לצגה.
רוני בר-און: שלוש שנים אחרונות מנהלת רשת א'.
רוני בר-און: לפי הטענה נהוג להאריך אוטומטית לקדנציה שנייה, לפי הטענה כבר שבוע אחרי שנכנס לתפקידו, מנכ"ל הרשות החליט שלא להאריך לה, עוד לפני שהתקיים המכרז.
רוני בר-און: אישה שהתמודדה מול ארבעה גברים במכרז, אקדמאית, בעלת תואר שני במינהל עסקים, מנהלת מוערכת, בעלת ותק ניהולי, האתיופית היחידה בתפקיד ניהולי ברשות השידור.
רוני בר-און: הטענה המרכזית, רדיפה פוליטית, כאשר המקרה שצוין בפניי, שהיא ראיינה בזמן המחאה החברתית שהייתה פה בקיץ חבר כנסת מהאופוזיציה בלא שעלה מולו, כמו שאתם קוראים, נציג הממשלה או נציג הקואליציה, ועובר לסיום הראיון הזה התקבלה אצלכם תלונה של שני חברי כנסת מהליכוד.
רוני בר-און: עד כאן הפרטים שאני קיבלתי, כאשר כל אלה הם לכאורה הטענה שמנעה ממנה או גרמה לכם להעביר אותה מתפקידה ולהביא אחר תחתיה.
רוני בר-און: הגב' סולודקין, קודם כל אם יש לך בעניין הדברים שאני פירטתי כאן להוסיף עוד, אחר כך נשמע את תשובתכם.
מרינה סולודקין: אני מאוד מפחדת שגם ברדיו יש סילוק נשים.
מרינה סולודקין: אני צריכה לומר שאני מכירה את גב' מלקו עשרות שנים מוועדת העלייה והקליטה ואני אגיד לכם שלציבור האתיופי היה מאוד חשוב שאישה יכולה להיות יושבת ראש ואחראית על שידורים.
מרינה סולודקין: בגלל זה אני חושבת שמכרזים שעושים בחיפזון זה אולי אחת הסיבות שקורים דברים שבניגוד לקדמה, לפרוגרס, להרבה דברים.
מרינה סולודקין: החברה האתיופית, אתם יודעים, זו חברה שמרנית, יש הרבה בעיות של גברים-נשים, בגלל שהקצב של ההתאקלמות של הנשים מהיר יותר וטוב יותר, אז אני חושבת שצועדים אחורה, כמו בהרבה---
רוני בר-און: כמו באוטובוס, אחורה.
יוליה שמאלוב-ברקוביץ: אני לא יודעת מה הסיבה, נשמע מה הסיבה.
רוני בר-און: תיכף נשמע.
רוני בר-און: דני, בבקשה.
דני זקן: בעניין המכרזים, בכלל לגבי ועדות המכרזים עצמן.
דני זקן: לאחר היתקלות מסוימת, שעדיין מתבררת בבית משפט שהייתה באיזה שהוא מכרז בקיץ---
רוני בר-און: זה לא מהשמות האלה.
דני זקן: לא, אני אגיע גם לשמות האלה.
רוני בר-און: אני מודיע, מה שבבית משפט, אני לא נוגע.
רוני בר-און: אני לא שואל ולא מתעניין.
רוני בר-און: אין מלכות נוגעת, אני לא רוצה להגיד במלכות, אבל מה שבבית משפט בבית משפט.
דני זקן: בעקבות האירוע ההוא הסתדרה, נקרא לזה, מערכת היחסים לפחות בין היושב ראש לביני על התנהלות של ועדות המכרזים לתקינה טכנית.
דני זקן: יש הידברות כל הזמן, פתרון בעיות, כולל אפילו אתמול בערב.
דני זקן: הבעיה פה בקטע הזה היא לא בטכניקה אלא במה שקורה בפנים, בתוכן, מה קורה בתוך ישיבות ועדות המכרזים.
דני זקן: קודם כל, צעד אחורה, לפני הוועדות, גם מנהלים שהיו במכרזים והייתה אמורה להיות להם הארכה, לא הוארכו, והזכרת את השמות של צגה ויובל גנור, ואוסיף גם את שמו של מנהל רשת ג' שגם אצלו זה קרה, וגם מנהל רשת רק"ע, רשת לקליטת עלייה, שמוליק בן צבי, שגם לו לא הוארכה כהונתו.
דני זקן: הטיעון שניתן היה רענון, בכל המקרים, שהוא טיעון בוא נגיד, שמי שנמצא 15 שנה בתפקיד אולי יש בו משהו, אבל כשהוא שלוש שנים בתפקיד והוא בונה את העסק, אז הוא טיעון שהוא טיפונת בעייתי.
רוני בר-און: תרשום לפניך גם לענות לעניין הזה, או מר בן מנחם, מי שתחליטו שיענה.
רוני בר-און: מה שיתווסף עכשיו, אם יתווסף, תרשמו גם לענות.
דני זקן: בהמשך אכן היו המכרזים.
דני זקן: אתמול היו חלק מהם, היו גם שבוע-שבועיים קודם עוד כמה מכרזים.
דני זקן: ההרגשה שלנו, לצערי הרב, אני אגיד את זה כאן, שהוועדות האלה כמעט מיותרות.
דני זקן: החלטות נקבעות מראש, מגיעים לוועדה, מדברים מדברים מדברים, כמו בכדורגל, בסוף גרמניה מנצחת---
רוני בר-און: כבר לא.
דני זקן: כן, זה היה.
דני זקן: בסוף ברצלונה מנצחת, היום אפשר להגיד.
דני זקן: בסופו של דבר מי שהחליטו עליו מראש---
רוני בר-און: דני, עם עובדות.
רוני בר-און: אני אומר עוד פעם.
דני זקן: אני יודע, אני יודע שאתה ורוצה---
רוני בר-און: לא, אני אבל אני גם רוצה שהדיון הזה ייעל במשהו.
רוני בר-און: אני מבין את המצוקה, אני מבין את העובדה שאתה מדבר כיושב ראש האגודה ואני מעוניין בעובדות.
רוני בר-און: אתה יכול להביע את דעותיך, הם יביעו את דעותיהם, בסוף היום אני אסתכל על הפרוטוקול ואני אגיד על מה בזבזתי שעתיים.
רוני בר-און: אמרת מנהל רק"ע, תענו על מנהל רק"ע.
רוני בר-און: תגיד הלאה.
דני זקן: מה שאני יכול להציג, הדבר שאני יכול להציג אותו כאיזה שהוא עדות תומכת, אם תרצה, או משהו תומך, הוא שבכל המכרזים הללו כל חברי ההנהלה, הוועד המנהל וגם נציג הציבור, שגם הוא מההנהלה, בסופו של דבר, כולם מצביעים פה אחד.
דני זקן: מגיעים מועמדים, מדברים.
דני זקן: היה מכרז למשל בשבוע שעבר או לפני שבועיים על משרה בטלוויזיה של מנהל מבצעים הפקה, שזה תפקיד שהוא מבצעי עיתונאי, נגדיר אותו כך.
דני זקן: היה שם בחור שעשה את התפקיד עד היום, לכל הדעות הבחור שעשה את התפקיד הזה מצוין, קיבל את העדויות הכי מצוינות שבעולם ואמרו לו את זה בוועדה, אבל הוא לא נבחר, למה?
דני זקן: כי רצו מישהו אחר לתפקיד.
דני זקן: פשוט.
דני זקן: ואני לא יודע למה, אני באמת לא יודע למה.
רוני בר-און: תיכף נשמע, אולי יש להם תשובה.
רוני בר-און: אולי לא הכול אתה יודע.
דני זקן: בטוח לא.
דני זקן: לגבי רשתות.
דני זקן: הזכרת את גנור ובזה אמרת מספיק.
דני זקן: רשת שמצליחה לכל הדעות, לא מבין למה שינו, לא מבין למה הוא לא נבחר לתפקיד מחדש, כי הוא ניגש למכרז.
דני זקן: רשת ג' – החליטו שפתאום אין מספיק מועמדים טובים מבית.
דני זקן: לא מבין את זה.
דני זקן: היו שם שני מועמדים טובים, אף אחד מהם לא נבחר, פתאום צריך לצאת החוצה.
דני זקן: זה רשת ג', זה לא לא-יודע-מה.
רוני בר-און: מה הרכב ועדת המכרזים?
רוני בר-און: זה רק אתה, אתה ואתה?
רוני בר-און: שלושתכם?
אמיר גילת: במנהלי מדיה וסמנכ"לים זה שבעה חברי ועד המנהל, שני נציגי האיגוד המקצועי והמנכ"ל.
רוני בר-און: מה זה מנהלי מדיה וסמנכ"לים?
רוני בר-און: מנהלת רשת א'?
אמיר גילת: זה מנהל חטיבה.
רוני בר-און: במנהלת רשת א' זה שלושתכם?
אמיר גילת: לא, זה שלושה חברי ועד מנהל, כולל---
דני זקן: שניים ועד מנהל ואחד מליאה.
אמיר גילת: יושב ראש, חבר ועד מנהל וחבר מליאה, מנכ"ל ומנהל המדיה.
דני זקן: ושני חברי אגודה.
אמיר גילת: וכמובן שני נציגי איגוד.
דני זקן: והם באים, הנציגים שלנו, ומדברים, ואני שולח את הנציגים הכי בכירים שיש, לא לעומתיים ולא כלום.
דני זקן: אתמול היו יאיר שטרן ואמנון נדב, למשל, והם מדברים ואומרים את דעתם ו... בסדר, זה לא משנה בכלל, המים עוברים, נבחרים האנשים שההנהלה רוצה.
רוני בר-און: יאיר שטרן ואמנון נדב היו הנציגים שלך?
רוני בר-און: אלה קליברים דווקא.
דני זקן: קליברים.
דני זקן: כן, קליברים שאף אחד לא התחשב בדעתם.
דני זקן: רשת ב'.
דני זקן: אתמול היה מכרז וזה המקום שבו באמת הכי הקפיץ אותי בסופו של דבר ובגלל הסיפור הזה החלטתי לדבר היום.
דני זקן: זה היהלום שבכתר העמום משהו של , המקום הכי חשוב ל היום, אין ספק בזה בכלל.