GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: אני מבקש לדעת ממך את הדברים האלה---
אמיר גילת: עכשיו אני אענה לך לשאלות.
רוני בר-און: בבקשה, אם זה רשום אצלך, ממש עשית לי אושר, כי המחשבה שאני צריך לקרוא את זה עוד פעם, פשוט...
אמיר גילת: לגבי פיטורי עובדים, המנהל הכללי תיכף יתייחס, בעובדה אף אחד לא פוטר, אני מניח שגם הוועדה לא מתייחסת כרגע לפיטורים הצפויים באגף הגבייה.
אמיר גילת: יש לנו עשרות אנשים מאגף הגבייה שכרגע נשקלת כוונה, מתוך אותם שיקולים---
רוני בר-און: אל תיקח את זה פור גרנטד, יכול להיות שנתעסק גם בזה.
אמיר גילת: בסדר, אז נא לקחת גם את זה בחשבון, ולכן אני אומר, לא כל מהלך צריך לראות אותו בעיניים פוליטיות, ולא כל דבר הוא פוליטי ומי שהופך אותו לפוליטי הוא הפוליטי---
רוני בר-און: ובכל אופן, כשיש דוח ביקורת מהסוג שהיה, וכשיש ועדת מעקב בסוף ספטמבר מהסוג שהיתה הישיבה, ואתם משום מקום פתאום מחליטים לפטר 29 איש, אם אני טועה במספר אני מתנצל מראש, ולא מקיימים שימוע ועושים את זה בדרך שניסיתם לעשות את זה ורק אחרי פנייה של ועד אגודת העיתונאים לבית הדין אתם מואילים להתנהל בהתאם לכללי המינהל התקין, אני מצפה לשמוע ממך אם אתה, כהנהלת על, ידעת על זה, אם אישרת את זה, אם אתה חושב שזה תקין, אתה חושב שזה לא תקין, מה הוא זה שאתה עושה כדי שהתופעה הזאת לא תחזור.
רוני בר-און: בסוף היום האקזקוטיבה שעובדת מתחתך צריכה לקבל ממך הנחיות בעניין הזה.
אמיר גילת: אדוני, המנהל הכללי יענה לך על השאלה הזאת.
אמיר גילת: אני רק רוצה לציין שזה אפילו לא הגיע לפתחו של הוועד המנהל, כי אנחנו בשלב כל כך מקדמי, כפי שתשמע מיד מהמנהל הכללי, שאפילו הוועד המנהל של רשות השידור עוד לא דן בזה.
יצחק הרצוג: תכניות דגל בכלל לא מגיעות אליך, לידיעתך?
אמיר גילת: זה לא תכניות דגל, מדובר על---
רוני בר-און: אם תואיל, או יכול להיות שגם את זה תעביר למנהל הכללי, זה בסדר גמור, העניין הזה של התחמקות ממכרזים באמצעות מינויים בפועל.
רוני בר-און: כולנו גדלנו באותה ביצה, אנחנו מכירים, תענה בבקשה.
אמיר גילת: התשובה היא כזאת; קודם כל הוועד המנהל, כפי שדיווחתי פה בישיבה הקודמת, החליט שהוא לא נותן יד לתופעה הפסולה של המינויים בפועל.
אמיר גילת: נקודה.
רוני בר-און: אבל זה קורה.
רוני בר-און: ועד מנהל זה לא עניין של לתת יד, זה עניין של למנוע, בשביל זה הוא ועד מנהל.
אמיר גילת: תן לי להשלים.
אמיר גילת: הוועד המנהל מונע ולא מאשר וכל סמנטיקה אחרת, לא מוכן לקבל את התופעה של המינויים בפועל, כפי שהוצג בדוח מבקר המדינה, ואכן כבר 15 מכרזים הוצאו, המכרז למנהל מחלקת התכניות שהוזכר פה יצא אתמול, יש היררכיה ברורה, השאיפה שלנו היתה, ודיווחתי על זה גם---
רוני בר-און: בעודנו מדברים, כמה אנשים נמצאים בתפקיד במינוי בפועל מעבר לזמן המותר על פי החוק?
אמיר גילת: מה שהופיע בדוח או חדש?
רוני בר-און: אני מכיר דוח?
אמיר גילת: כ-40.
אמיר גילת: היו 57.
רוני בר-און: בסדר, זה מספר יפה.
אמיר גילת: אני מדבר על דוח מבקר המדינה שפורסם בשנה שעברה לפני הקדנציה הזו.
רוני בר-און: אדוני היושב ראש, אני מתרשם שזה מספר ראוי.
אמיר גילת: אני מפנה את תשומת לבך שוב ש-15 מכרזים יצאו, אתמול יצאו עוד 10, ההיררכיה ברורה, מתחילים מלמעלה למטה, וכמו שאמרתי גם בישיבה הקודמת, זה גם מופיע בדוח, הפקנו את הלקח שכתוב בדוח, וגם אמרתי את זה בפעם שעברה, אנחנו לא נמתין לעד.
אמיר גילת: כלומר אם נראה שאנחנו נתקעים עם מינוי של בעל תפקיד בכיר יותר, אנחנו לא נחכה לנצח לאיושו, אנחנו נמשיך לאייש את השדרה שמתחתיו.
רוני בר-און: במופעי התקשורת שמת את הדוח, קיבלת את השבחים, נבדוק אותו בישיבת המעקב הבאה.
אמיר גילת: ---וגם את מה שיש פוליטיזציה, הדוח מלמד שלא.
רוני בר-און: למה לנו לחטוא?
רוני בר-און: אני לא ראיתי, אני לא אלך לטענה הזאת, אני רוצה לראות.
רוני בר-און: אני רוצה לשאול אותך עכשיו, זה כן מסור לתפקידך כיושב ראש רשות השידור, מהכיוון של הממשלה, מכיוון שר האוצר, שעל שולחנו הנחת את תקציב הרשות ביולי, קרי לפני ארבעה חודשים, לא שמעת מאומה?
רוני בר-און: לא הוצע לכם, לבד מההצעה הערטילאית הזאת שתמכרו נכסי נדל"ן ומזה תתפרנסו ומזה תפעילו את הרשות, אתה לא יודע על שום דבר אחר שקורה?
אמיר גילת: שתי סוגיות, אחת לגבי התקציב, לא שמענו.
אמיר גילת: לגבי הרפורמה מתקיימים דיונים כל הזמן.
רוני בר-און: מה זה דיונים?
רוני בר-און: כסף יש?
אמיר גילת: היום גם יש מפגש בניסיון לראות איך אנחנו מחלצים את העגלה מהבוץ.
אמיר גילת: זה לגבי הרפורמה.
רוני בר-און: מכל מקום, אין שום דבר שאתה יכול להעיד עליו של התקדמות ממה שדיווחת לנו לפני חודש וחצי.
אמיר גילת: היו עוד כמה מפגשים---
רוני בר-און: חשוב מהמפגשים.
רוני בר-און: עזוב את הבורקסים ואת השתייה, התקדמות ב---
אמיר גילת: כסף לא.
אמיר גילת: אין כסף.
רוני בר-און: אדוני המנהל הכללי, בבקשה.
רוני בר-און: שמעת את הטענות מכאן ומכאן ושמעת מה ביקש ממך היושב ראש להשיב, אנא בטובך.
רוני בר-און: אתה יכול להגיד לנו רק, בערך, בהכירך את לוח הזמנים שלך, מתי יגיע זמנו של---
יוני בן מנחם: עכשיו שהעלית את זה, אני נזכרתי שבתום הישיבה הקודמת ניגש אליי בסיומה מר זקן, אבל, אני אגיד את זה בלשון עדינה, מה שעניין אותו זה לא היה דווקא הבעיות של העובדים אלא בעיה אישית שלו, שהוא לא הופך להיות רכז חדשות בחדר החדשות ואני הסברתי לו את עמדתי בעניין.
יוני בן מנחם: אז כן שוחחתי איתו.
רוני בר-און: בסדר, אז שוחחת איתו בענייניו האישיים.
איתן כבל: אבל זה לא מקובל להוציא דברים ושיחות אישיות.
איתן כבל: מה זה משנה, גם אם אמר.
איתן כבל: אדוני, זה ממש... זה פשוט... אני אומר לך, זה פשוט---
רוני בר-און: איתן, תן לי רגע.
רוני בר-און: אז על ענייניו האישיים הוא כן דיבר איתך, מתי תמצא זמן לדבר איתו על עניינים של העובדים שבענייניהם הוא מטפל?
יוני בן מנחם: אנחנו מקיימים הידברות שוטפת עם הוועדים.
איתן כבל: אני יכול להזכיר שבקדנציה שהייתי שר, הוא בא לדבר איתי על ענייניו האישיים.
יוני בן מנחם: לא, אתה הזמנת אותי.
איתן כבל: סליחה?
יוני בן מנחם: אתה הזמנת אותי.
איתן כבל: קבעתי איתך בקפה עינת בראש---
רוני בר-און: יש פה חדר התייעצות, איתן, יוני, תחליטו.
רוני בר-און: יש שתי אפשרויות, או שאתם הולכים לעשות שם את הפגישה שלכם, או אנחנו ואתם תישארו פה.
איתן כבל: אני מתנצל, אדוני היושב ראש.
יוני בן מנחם: אני מנסה להתמקד.
יוני בן מנחם: אני מבקש מאדוני, אם אפשר, לשאול אותי את השאלות אבל תנו לי להגיד את דבריי, אין לי בעיה להשיב לכם.
יוני בן מנחם: במיוחד על דברים שהם לא נכונים.
יוני בן מנחם: אנחנו התחלנו בתהליך בדיקה של כוח האדם בדירוג העיתונאי, בעיתונות הפקה, יש לנו הסכם קיבוצי מ-1974.
יוני בן מנחם: כל עובד בדירוג הזה נמצא במשך שלוש שנים בתקופת ניסיון בטרם הוא נקלט כעובד קבוע.
יוני בן מנחם: אנחנו עורכים בדיקות של נושא כוח האדם, לרבות העיתונאים, במסגרת הזאת אנחנו בודקים האם העובדים החדשים שהתקבלו בתקופה האחרונה ראויים להיקלט כעובדים קבועים.
יוני בן מנחם: לא קבענו שום מכסה של צמצומים, אותו מספר שהוזכר כאן, של 29, מדובר בפררוגטיבה של המעביד ואנחנו בודקים כרגע את כל אלה שעובדים בחוזים ואין שום החלטה על פיטורין.
רוני בר-און: לא הודעתם ל-29 איש שהם הולכים הביתה?
רוני בר-און: הם חלמו את זה בחלום שלהם?
יוני בן מנחם: לא הודענו.
רוני בר-און: למירית הושמנד הודעתם שהיא הולכת הביתה?
יוני בן מנחם: לא.
רוני בר-און: לא הודעתם.
יצחק הרצוג: היא קיבלה טלפון על הודעה לשימוע?
יוני בן מנחם: אדוני, תן לי להשיב.
רוני בר-און: אני מנסה להבין מה היה פה, אם עורכת של תכנית כל כך חשובה בקול ישראל מבינה שהולכים לפטר אותה ולא היו דברים מעולם, או שלא דיברו איתה, או שהיא הבינה לא נכון, אז באמת יש לנו בעיה עם רשות השידור, איזה אנשים הוא מעסיק.
יוני בן מנחם: אם אדוני יואיל להשיב לתשובתי.
רוני בר-און: אני מקשיב.
רוני בר-און: תענה לי מה קרה עם עירית הושמנד, לא מה קרה ב-74'.
רוני בר-און: מה קרה עם עירית הושמנד.
יוני בן מנחם: מה זה שייך ל-74'?
רוני בר-און: אתה התחלת ב-74', ואני אראה לך את הפרוטוקול.
יוני בן מנחם: אני ציינתי איך אנחנו פועלים, לפי הסכם מ-1974.
רוני בר-און: אוקי, התחלנו עם 74'?
רוני בר-און: עכשיו תגיד לי מה קרה עם מירית הושמנד, בבקשה.
יוני בן מנחם: אדוני, אני לא נמצא בחקירה משטרתית, יואיל נא לכבד אותי ולאפשר לי להשיב.
רוני בר-און: אתה תענה לי עכשיו.
רוני בר-און: אני מנהל פה את הדיון ואתה לא תיכנס לדבריי ולא תקרא לי מתוך חומרים שכתבת במשרד.
רוני בר-און: אתה תענה לשאלות שאני שואל אותך, מה קרה עם מירית הושמנד, בבקשה.
יוני בן מנחם: הרשימה הזאת, אותה רשימה שציינתם, היא לא היתה רשימה שמית, אלא מנהל כוח האדם הוציא פלט מחשב של כל אותם עובדים שנופלים בקטגוריה הזאת.
יוני בן מנחם: כל אותם עובדים קיבלו את ההודעה הזאת, ביניהם היתה גם הגברת מירית הושמנד, היא לא קיבלה הודעה שהיא מפוטרת, אלא מוזמנת לשימוע.
רוני בר-און: לקראת פיטורים.
יוני בן מנחם: לא לקראת פיטורים.
רוני בר-און: שימוע למה?
רוני בר-און: שימוע לקראת קידום?
רוני בר-און: למה מזמינים אדם לשימוע?
רוני בר-און: אחרי הסינון הזה.
רוני בר-און: אני רוצה לנסות להבין.
יוני בן מנחם: אני שוב אומר---
רוני בר-און: יש לך 1,700 עובדים, הזמנת 29 לשימוע, מה הוא זה שרצית להגיד להם בשימוע?
יוני בן מנחם: אנחנו רצינו להגיד להם שכיוון שהם טרם הפיכתם לעובדים קבועים, אנחנו בודקים את האפשרות להמשיך את ההעסקה שלהם או לא להמשיך את ההעסקה שלהם.
יוני בן מנחם: הפלט הזה של המחשב הוא מקרי, אנחנו לא כיוונו לגב' מירית הושמנד או מישהו אחר, אלא ביקשתי ממנהל כוח האדם של רשות השידור, מר צימרמן, שיושב פה לצדי, הזמנו אותו כדי שיסביר לכם שהדבר הזה נעשה לאורך כל השנים ברשות השידור, זה לא דבר חדש של ההנהלה הנוכחית, כל מנהל כללי עשה את הדבר הזה, זו בדיקה שאנחנו חייבים לעשות אותה בטרם מסתיימות שלוש השנים ואין לראות בהזמנות האלה לשימוע החלטה לגבי פיטורין של אדם כזה או אחר.
רוני בר-און: מה קרה עם גיל ליטמן?
יוני בן מנחם: מנהל הרדיו ישיב לך על זה.
רוני בר-און: עד איפה נמשכת השורה של רשות השידור?
רוני בר-און: שאני אדע איפה אני אתחיל לקבל תשובות בסוף.
רוני בר-און: טוב, אז מנהל הרדיו, תשיב לי מה קרה עם גיל ליטמן.
מיכאל מירו: אני צריך לפרט פה ברבים?
מיכאל מירו: זה דבר אישי.
מיכאל מירו: אני חושב שדיון על עובד ספציפי שקיימתי איתו יותר משיחה אחת---
רוני בר-און: היוזמה היתה שלו, אתה מגן עליו כשאתה לא רוצה להגיד מה קרה איתו פה.
מיכאל מירו: מה?
רוני בר-און: אני רוצה להבין, אתה מגן עכשיו על העובד כשאתה לא רוצה להגיד מה קרה איתו פה?
רוני בר-און: הוועד שלו אמר שאתם מתנכלים לו, שאתם מזיזים אותו מ---
מיכאל מירו: זה לא ועד העובדים, זו אגודת העיתונאים שמנהלת---
רוני בר-און: אגודת העיתונאים.
רוני בר-און: אני מניח שגם היא יושבת כדי לטפל באינטרסים של ה...
רוני בר-און: אבל אם אתה אומר, כמנהל שלו, שאתה חושב שזה פוגע בפרטיות שלו, אני לא רוצה לעבור פה עברה של פגיעה בפרטיות שלו.
רוני בר-און: אתה יכול להגיד לנו מה קרה עם רם בנימיני?
רוני בר-און: גם פגיעה בפרטיות?
מיכאל מירו: בפירוש כן.
מיכאל מירו: אני קיימתי עם כולם שיחות על הדברים האלה, לא שיחה אחת, אלא שתי שיחות ארוכות מאוד, ממושכות, באווירה נעימה, באווירה טובה, לא תמיד התוצאות מוצאות חן והדיאלוג נמשך, זה לא הפסיק.
מיכאל מירו: אנחנו לא עושים שיחות חד פעמיות.
רוני בר-און: אז אתה לא יכול להגיד לנו.
רוני בר-און: אני חוזר אליך, מר בן מנחם.
רוני בר-און: מכתבי השימוע שלכם מ-2 לנובמבר, יש לי קצת הרגשה של אי נעימות.
רוני בר-און: אתה אמרת שאתה לא נמצא פה בחקירה נגדית---
יוני בן מנחם: אמרתי חקירה משטרתית, לא נגדית.
רוני בר-און: אה, עוד יותר טוב, שם בדרך כלל גם נוטים להזהיר את אלה ששואלים אותם על חובת מסירת האמת.
רוני בר-און: אני חושב שיש איזה שהיא חובה על מסירת אמת, גם כאשר מדברים בוועדה.
רוני בר-און: כמה שנים עובדת מירית הושמנד ברשות השידור?
רוני בר-און: אני אומר לך, לסירוגין 20 שנה.
רוני בר-און: אתה מספר לנו על כאלה עובדים צעירים שלא ברור אם כן או לא.
יוני בן מנחם: היא פרשה באיזה שהוא שלב.
רוני בר-און: הסיבוב האחרון שלה לפי מה שאני ביקשתי וקיבלתי הוא מ-2008, גם שלוש שנים, אבל זה לא איזה מישהו חדש שבפלט מקרי של המחשב בין החדשים אנחנו צריכים לברר לאן פניהם.
רוני בר-און: אני אומר לך שמכתבי השימוע זה לא היה כזה שימוע סתם, בוא נשב נדבר איתו, מה נשמע, מה קורה, קפה, תה, איך החיים, זה היה שימוע שבה כותב מנהל קול ישראל, 'לפיכך נשקלת האפשרות לסיים', ל-ס-י-י-ם, 'לסיים את חוזה העבודה בינך לבין הרשות'.
רוני בר-און: זה היה שימוע לקראת פיטורין.
רוני בר-און: כל השימועים האלה היו שימועים לקראת פיטורים ולא, כפי שניסית להציג, איזה סוג של שימוע שאנחנו לא יודעים מאין הוא בא ולאן הוא הולך.
יוני בן מנחם: תוכלו לבדוק בפרוטוקול, אני אמרתי שנשקלת האפשרות להמשיך את ההעסקה או לסיים את ההעסקה.
רוני בר-און: אני אומר, 'נשקלת האפשרות לסיים', לא להמשיך את ההעסקה.
רוני בר-און: זה מה שהודעת.
יוני בן מנחם: אבל יש גם אפשרות שההעסקה כן תימשך, לפי הניסוח הזה שאתה אומר.
יוני בן מנחם: מה בסדר?
רוני בר-און: אני לא יכול להיות אחראי לתשובות שלך, אני רק יכול להיות אחראי להבנה שלי.
יוני בן מנחם: אני שולט היטב בשפה העברית ו'נשקלת האפשרות' זה או לכאן או לכאן.
רוני בר-און: זה שאתה שולט טוב בשפה העברית---
יוני בן מנחם: ולא רק בשפה העברית.
רוני בר-און: מקובל עלינו מקדמת דנא, רק השליטה בקשר לדברים אחרים די לא ברורה לי בשלב זה.
רוני בר-און: אבל אנחנו נברר.
יוני בן מנחם: אני אשמח להבהיר לך, אדוני היושב ראש, אם אתה מעביר את זה למישור האישי, אני אשמח להבהיר לך את הכל.
רוני בר-און: אתה גם מבקש ממנו לבוא עם עורך דין---
יוני בן מנחם: אני לא ביקשתי ממנו, זה לא מכתב שלי, תקרא מי חתום עליו.
רוני בר-און: חתום עליו זה שאתה מעביר אליו את כל התשובות, לתת את כל התשובות, מיכאל מירו, כשאתה מכותב.
רוני בר-און: אני אקריא את המכתב---
מיכאל מירו: לא, לא---
רוני בר-און: סלח לי, אל תגיד לי 'לא, לא'.
מיכאל מירו: אני רוצה להגיד---
רוני בר-און: 'לא לא' תגיד במקום אחר.
רוני בר-און: סליחה, אני אקרא את המכתב עכשיו ואז תגיד לי בדיוק אם זה שימוע לקראת פיטורין או לקראת דברים אחרים: 'אל פלוני באמצעות אלמוני.
רוני בר-און: הנידון: הזמנה לשימוע.
רוני בר-און: רשות השידור נדרשת להתייעל בשל מצבה הכלכלי.
רוני בר-און: במסגרת זו בוחנת הרשות לצמצם את היקף העסקת כוח האדם, לפיכך נשקלת האפשרות לסיים את חוזה העבודה בינך לבין הרשות.
רוני בר-און: בטרם תתקבל החלטה סופית בנושא, הנך מוזמן לשימוע בתאריך.
רוני בר-און: ..', חל במקרה להיות היום, 'בלשכת מנהל קול ישראל במטרה לאפשר לך להביע את עמדתך לגבי האפשרות בדבר סיום העבודה שלך.
רוני בר-און: לתשומת לבך, הנך יכול להיות מיוצג על ידי כל בא כוח לפי בחירתך, לרבות עורך דין'.
רוני בר-און: אם זה לא הודעה על שימוע לקראת פיטורין, ילמדוני רבותיי מה זה כן הודעה על שימוע לקראת פיטורין.
רוני בר-און: היו עוד שאלות.
רוני בר-און: אם אתם רוצים להוסיף על השאלות שביקשתי, על חלק אמרתם שאתם רוצים להגן על צנעת הפרט, אני מכבד את זה ולא אדרוש מכם תשובה.
רוני בר-און: בבקשה, מר מירו.
מיכאל מירו: אני רק מבקש, אתה עורך דין, אלה הניסוחים שלכם.
מיכאל מירו: מי שהמציא את כל השפה הזאת זאת שפת עורכי הדין.
מיכאל מירו: עכשיו, גם כשאתה קורא את המלים, אני איש של טקסטים, יודע לנסח טקסטים בצורה איכותית, כשנאמר 'בוחנת', 'נשקלת', 'מוזמן' 'להשמיע', אין פה איזה הלכה פסוקה---
רוני בר-און: אבל הכל בקונטקסט של ללכת הביתה; בוחנת אם תלך הביתה, שוקלת אם תלך הביתה, שוקלת אם תסיים.
מיכאל מירו: אתה חייב להגיד לבן אדם---
רוני בר-און: זה תחביר פשוט, אתה לא קורא רק מלה אחת במשפט, אתה קורא איפה נגמר המשפט.
יצחק הרצוג: אלה פיטורים אפשריים, צריך להגיד את זה, להודות בזה ולדבר עם העובדים.
מיכאל מירו: סליחה, גם אתה עורך דין---
יצחק הרצוג: בסדר, אבל אני הייתי יושב עם הוועד שלי כל שבוע לכוס קפה, זה הכל.
מיכאל מירו: לא נתתם לי להשלים, נכנסתם אתם בדבריי.
מיכאל מירו: העניין הוא כזה, היתה התפרצות של ועד העובדים, או התקבלו אצלי בלשכה, נכנסו בלי תיאום והסברתי להם שהמלה 'שימוע', לפחות מבחינתי, כי אני לא עורך דין, בניגוד למה שהצגתי קודם, ומבחינתי המלה שימוע זה גם להקשיב, להקשיב ועם נפץ חפצה, ואני לא בא עם שום אידיאה פיקס לדבר הזה, אלא בפירוש יש דברים שצריך להקשיב, לשמוע, כי אני לוקח את זה כמשמעו.
רוני בר-און: אני אציג לך פתרון מהחיים.
רוני בר-און: יכול להיות שאני רואה את זה בעיניים של עורכי הדין הנוראיים האלה, שכל דבר רואים רק שחור וכותבים שחור---
מיכאל מירו: לא שחור, זה---
רוני בר-און: אתה רואה את זה בתור הזמנה לשיחה על כוס קפה.
רוני בר-און: אנחנו נראה בסוף.
רוני בר-און: אם כולם יילכו הביתה, או 28 מה-29 יילכו הביתה, אז אני חשדתי, אבל יש משהו בחשד שלי, ואם כל ה-29 יישארו, אני מבטיח לך לבקש ממך סליחה שחשדתי בכשרים, כי אתה הזמנת אותם לכוס קפה, זה רק העורך דין המטורף שכתב לך את המכתב, כתב לך דבר כזה מכוער.
רוני בר-און: חברי הכנסת.
רוני בר-און: איפה אופיר אקוניס?
רוני בר-און: הבטחתי לו ראשון.
רוני בר-און: חבר הכנסת כבל, בבקשה.
איתן כבל: מלה, אדוני היושב ראש.
איתן כבל: זה גם בא כאן לידי ביטוי, הסיפור הזה.
איתן כבל: רשות השידור, אני אומר את זה בכאב גדול, כמי שהיה גם השר הממונה תקופה קצרה מאוד, הם בסך הכל עושי דברם של אדוניהם, של שולחיהם, כי בסוף בסוף זו רוח המפקד.
איתן כבל: אני לא מלין עליהם, לצערם הם עושים את זה רע פשוט.
איתן כבל: זאת אומרת האופן שבו הם מתנהלים הוא כל כך רע, שאני בטוח שזה ששלח אותם גם מורט את השערות, אם יש לו, על האופן שבו הם מתנהלים.
איתן כבל: כי הוא אמר לעצמו, 'אני בסך הכל מה רוצה?
איתן כבל: אני רוצה שרשות השידור תעשה.
איתן כבל: שאני אקח את זה ואראה כמה פעמים הופעתי ואיך היתה הפרשנות ומה אמר ומי אמר.
איתן כבל: יש לי עיתון, עכשיו אני מסדר לעצמי תחנת רדיו ותחנת טלוויזיה'... רשות השידור זה אחד המקומות, אני אומר לכם בהן צדק ואני אומר את זה לכם, מהיום הראשון שאני בבית הזה אני נלחם למען השידור הציבורי כי אני מאמין באמונה שלמה שחייב שיהיה שידור ציבורי.
איתן כבל: אני מעולם לא הרמתי טלפון למישהו מהתחנה ואמרתי לו 'תכניס אותי', 'אני מבקש שתעלה אותי לשידור', לא כשהייתי שר ובוודאי לא כשהייתי חבר כנסת מן השורה.
איתן כבל: כל אשר אני עושה, גם בימים אלה, כולל הצעת חוק, ואתה, אדוני היושב ראש, יודע, שנוגעת לטלוויזיה, להעברה מהכבלים והלוויין, חוק שכשהנחתי אותו הרגשתי הכי רע בעולם כדמוקרט, כליברל, אבל עשיתי את זה כי אני מאמין בצורך להציל את השידור הציבורי.
איתן כבל: אבל מה קורה?
איתן כבל: אדוני היושב ראש, פעם אחר פעם, לא האמנתי שאני אגיד את המשפט, געגועיי לג'ו בראל.
איתן כבל: זאת אומרת, כשאני באתי ואמרתי לעצמי, כבר לא יכול ויקרה, יותר גרוע.
איתן כבל: מסתבר שג'ו יכול לקחת שיעורים, זאת אומרת התלמידים עולים על רבם.
איתן כבל: אני אומר לכם, בסוף זה לא משנה מה יהיה או לא יהיה, בסוף אנחנו נארגן חרם כדי שתיסגרו ואני אומר את זה לכם כאן, אין זכות קיום לרשות השידור כמו שהיא מתנהלת היום.
איתן כבל: אין לה זכות.
גדי בן יצחק: אני חושב שלהעניש את העובדים על ההנהלות הציבוריות שהבאתם לנו, זה לא יפה.
איתן כבל: תן לי להשלים.
איתן כבל: אם ברדיו, באמת, קול ישראל, 88, שאני אחד מהיותר מאזינים מושבעים של הערוץ הזה, עוד אני אומר, איכשהו, בטלוויזיה?
איתן כבל: מה קורה שם?
איתן כבל: אמרתי לכם אלף פעם כשאתה בטלוויזיה, אתה עושה 11 כדי להגיע ל-10, יותר קל לרדת בשלט.
איתן כבל: ואני אומר את זה בכאב, אני לא אומר את זה מתוך מקום שאני רוצה ללעוג או לעלוב, אני לא במקום הזה.
איתן כבל: אני אומר את הדברים מכאב ואני מציע לכם, הרי כבר התמניתם, אתה היושב ראש, אתה המנהל הכללי, ואני אותך מכיר 30 שנה ואני מעריך ומכבד אותך, הסתובבנו יחד במסדרונות של הקמפוס, אבל אני מציע לכם להתעשת.
רוני בר-און: תודה, איתן.
רוני בר-און: זו נקודה מצוינת לסיים בה.
רוני בר-און: בבקשה, חברת הכנסת אבסדזה.
נינו אבסדזה: אתם כולכם מכירים את הפתגם, העובדה שאני פרנואיד עדיין לא אומרת שלא רודפים אחריי.
נינו אבסדזה: אז בוא נגיד שאנחנו כולנו כאן פרנואידים, הציבור, אבל בהחלט דיברנו על זה בישיבה הקודמת.
נינו אבסדזה: תעשו משהו כדי שלא יהיה רושם שבאמת רודפים, ואין מה לומר ואין מה לעשות, הדוגמה של מירית.
נינו אבסדזה: אני לא מכירה אותה אישית, ואני בדיוק כמוך לא עורכת דין, אלא עיתונאית, ואני לא יודעת לנסח מכתבים, אבל אין מה לעשות, ברגע שאני גם שומעת וכולנו שמענו על העורכת של התכנית של קרן נויבך, ושגם כרגע אני הקשבתי למכתב, אין מה לעשות, מזמינים אותי לקראת סיום העבודה, רוצים לראות אותי ולדון איתי על סיום העבודה.
נינו אבסדזה: אין מה לעשות, זה יוצא החוצה.
נינו אבסדזה: אז בוא נגיד שאנחנו פרנואידים, אבל יוצא החוצה שבכל זאת רודפים אחרי העיתונאים של רשות השידור.
נינו אבסדזה: בבקשה, אתם בהחלט יכולים, שלושתכם יכולים לעשות משהו כדי שזה ייפסק.
נינו אבסדזה: הרי זה אפשרי.
נינו אבסדזה: אין כאן בן אדם שהשידור הציבורי לא חשוב לו ולא קרוב ללבו, אבל בהחלט להציל אותו אפשר, אבל לא בדרכים שאנחנו רואים ושומעים.
נינו אבסדזה: לא יעזור שום דבר, מדברים על זה בציבור.
יואל חסון: אני חושב שאתם מחזיקים באחד הנכסים החשובים ביותר של מדינת ישראל וזה השידור הציבורי.
יואל חסון: פעם היו מתבלבלים וקוראים לו שידור ממלכתי, אם הוא ממלכתי, הוא שידור של הממלכה, אבל זה שידור ציבורי והוא נכס חשוב.
יואל חסון: בכל שלב שתהיה לי רק השפעה פה בבית הזה ולו רק זה יהיה גם אצבע אחת, אני תמיד אתמוך בשידור הציבורי.
יואל חסון: אני מאמין בו, אני חושב שהוא רלוונטי, שהוא חשוב, בעיקר אגב לאור ההתפתחויות הכלליות שאנחנו רואים כאן בעולם התקשורת, שהן מאוד מדאיגות, התקשורת היותר פרטית של הנישה האחרת, השידור הציבורי חייב להישמר.
יואל חסון: הנכס הזה שאתם מחזיקים הוא קריטי, הוא חשוב, וצריך להגיד גם די בהגינות, אנחנו יכולים לתמרן כל הזמן, כל הממשלות מפעילות לחצים פוליטיים על הפלטפורמה הזאת, יכול להיות שזה נכון, אבל דווקא אנחנו בקדנציה הקודמת, העברנו את זה בטרומית ולצערי אחר כך הכנסת פוזרה, קידמנו חוק שמנתק באופן דרמטי ולראשונה את הדרג הפוליטי מקבלת החלטות בתוך הבית הזה.
יואל חסון: לראשונה, זו היתה ממשלה ראשונה שעשתה את זה.
רוני בר-און: כן, האמירות האלה הן נכונות, רק מה אתה בא אליהם בטענה?
רוני בר-און: הם יהיו הראשונים שכשיהיה להם חוק כזה, הם יתלו את זה, הם יחקקו את זה באבן בפתח הכניסה של ה---
יואל חסון: הדבר הזה שאנחנו הבאנו והיום מנסים לקדם ולצערי זה לא עובד, ממניעים די ברורים, ולא מצליחים לקדם את אותה הצעת חוק, הוא הדבר המרכזי שיעזור לכם, כי אתם, אני מצטער לומר את זה, תהיו שבויים.
יואל חסון: כל עוד המערכת היא כמו היא היום, אתם תהיו שבויים, וכל מי שכאן, אני לא חושב שיש כאן תמימים בבית הזה, על המערכת הזאת תהיה השפעה פוליטית כל עוד החוק לא ישונה.
יואל חסון: ואתם כאנשי מקצוע, צריכים לבוא ובכל צעד שאתם עושים, כדוגמה מכתבי הפיטורים האלה... השאלה בכלל, אתם חוזרים בכם?
יואל חסון: אתם רואים בהם מכתבי פיטורים?
יואל חסון: אתם לא רואים בהם מכתבי פיטורים?
יואל חסון: הגישה היא---
רוני בר-און: זה כרגע, ככל שאני מבין, באיזה סוג של הולד.
רוני בר-און: היתה פנייה לבית הדין וההנהלה של הרשות מבינה שצריך לקיים איזה סוג של תהליך של הידברות לפני שהם ממשיכים הלאה בעניין הזה.
רוני בר-און: אז יפה, גם סוג של לקח שצריך ל---
יואל חסון: המערכת הזאת חייבת להיות מערכת שאתם כמנהלים, כי היום אתם מנהלים תחת ממשלה כזאת, מחר עם ממשלה אחרת, אתם חייבים לשמור על האיזון הנכון, אני מאמין שזה חשוב וזה אפשרי וזה יכול להיות.
יואל חסון: הדוח הזה שהוצג פה לוועדה הוא דוח מאוד מעניין, אפשר לשאול בו לגבי האיזונים, אני עוד לא קראתי את כולו, אני אקרא אותו בצורה עמוקה, אבל האיזונים האלה חייבים להיות, ולו כדי שהציבור לא יאבד אמון בשידור הציבורי.
יואל חסון: כי אם זה יקרה, אז לא 29 יילכו הביתה, כולם יילכו הביתה וזה יהיה הסוף של השידור הציבורי במדינת ישראל.
רוני בר-און: לפני שאני אסכם או אפנה לנציג משרד המבקר, האם יש פה מישהו בחדר שרוצה להגיד משהו, שלא פנינו אליו?
מיכאל מירו: רק הערה קטנה.
מיכאל מירו: אתם חוזרים כל הזמן, מדובר פה במכתבי שימוע, ואני באמת מבקש, אתם האנשים שצריכים להקפיד, בייחוד אתם, צריכים להגיד 'מכתבי שימוע', אלה לא מכתבי פיטורים.
רוני בר-און: נכון, אני אמרתי מכתבי שימוע.
מיכאל מירו: לא, אבל חבר הכנסת חסון אמר מכתבי פיטורים, אלה לא מכתבי פיטורים.
רוני בר-און: מיקי, עכשיו כשאתה התקררת ואני התקררתי וכולם התקררו, שלב השימוע הוא הליך, הוא נדבך, הוא רכיב הכרחי בהליך של פיטורים.
רוני בר-און: זה סדר העולם.
רוני בר-און: אני מסכים שאי אפשר להישאר עם כל העובדים.
רוני בר-און: אני הוא זה שאמרתי, תקבלו 850 מיליון ותתנו לי 850 מפוטרים, אני הוא זה, אני לא בא אליך, אבל כשאומרים---
רוני בר-און: שנייה, אני ידוע שזה זז לפה וזז לשם ומכרו את זה מכל הכיוונים, אני יודע.
רוני בר-און: הרי כבר דיברנו על זה בפעם הקודמת, שכשבאים ואומרים לך, תשמע, עולה טענה, בא חבר כנסת ואומר, זה שאתה מפטר את הגברת, שאני יודע את שמה רק עכשיו בפעם הראשונה, אני חשבתי שקוראים לה נירית ואחר כך אמרו לי מרית, ובסוף אומרים לי מירית.
רוני בר-און: הוא אומר שאתה מפטר אותה למרות שהיא מחזיקה איזה סוג של דסק שהוא באמת---
יוני בן מנחם: זה לא נכון, אף אחד לא פיטר אותה.
חני לוז: וזה לא התערבות פוליטית?
יצחק הרצוג: מה פוליטי פה?
רוני בר-און: אתה רוצה לפתוח לי עכשיו עוד זירה פה?
רוני בר-און: תן לי מנוחה, תן לי לנהל את הדיון.
רוני בר-און: כשאתה מזמין בן אדם להליך שימוע, יכול להיות שלא תפטר אותו בסוף, יכול להיות---
יוני בן מנחם: מה תגידו אז אם היא לא תפוטר?
רוני בר-און: אמרתי לך, אם 29---
יוני בן מנחם: לא, אני מדבר על הגברת הזאת, שחבר כנסת הרצוג טוען שאנחנו רוצים לסתום את פיה.
יצחק הרצוג: לא, כי זה מתחבר לקרן.
יוני בן מנחם: מה זה מתחבר לקרן?
יוני בן מנחם: הכל מתחבר במה שמזינים אותך בשטויות ובשקרים.
רוני בר-און: יוני, אבל מצד שני לבוא ולהגיד בדיון, זה לא שימוע, היינו מדברים, שותים כוס קפה.
יוני בן מנחם: לא אמרנו את זה, אתה הוספת את זה.
רוני בר-און: זה התחלה של לגרום לבן אדם ללכת הביתה, מטעמים שיכול להיות שאתה תצדיק אותם במאה אחוז ושהוא יגיד לך שהם פוליטיים במאה אחוז, אבל להגיד לי שזה היה איזה שהוא תהליך בניוטרל, זה לא תהליך בניוטרל.
רוני בר-און: זה תהליך פיטורים, נקודה.
אמיר גילת: אדוני, הוזכר הפה המצב בתחנות טלוויזיה אחרות.
אמיר גילת: האם שם, אם היתה נקודת זמן שהיה צריך להחליט אם להאריך את העסקתם של 30 איש, הבית הזה היה נדרש לזה?
אמיר גילת: זה הליך שנבדק על פי שיקול דעת---
רוני בר-און: הבית הזה נדרש לזה בשבוע שעבר.
רוני בר-און: אדוני, כשמשווים על להעסיק 30 איש בזכיין פלוני או בזכיין אלמוני, לעומת זה שהמדינה תסכים לדחות את פירעון החובות של 40, 50, 60 מיליון שקל לערוץ 1, ערוץ טלוויזיה אחד מבין שלושה, תאמין לי שזה פרט קטן לעומת הדבר השני.
אמיר גילת: אני התכוונתי---
רוני בר-און: אבל אני לא רוצה להיכנס לזה.
אמיר גילת: אדוני, מדובר פה על פלט מחשב ולא על מחשבה---
יצחק הרצוג: אבל זה התחבר עם ההודעה על קרן.
נינו אבסדזה: בגלל שאתם גוף ציבורי, בגלל זה שואלים.
נינו אבסדזה: בגוף מסחרי לא היו שואלים בכלל.
רוני בר-און: אמיר, הפלט, בשבילך ובשביל מנהל כוח אדם, הוא פלט מחשב, אפילו בשביל מנהל הרדיו הוא פלט מחשב, גם בשביל המנהל הכללי וגם בשבילך, אבל בשביל זה שקיבל את זה זה עולם ומלואו.
רוני בר-און: אז הוא יכול עכשיו באינסטינקט האנושי הכי מובהק להגיד 'הם עושים לי את זה בגלל שהתכנית שלי מתריסה---
יוני בן מנחם: זה הכי נוח להגיד שזה פוליטי.
רוני בר-און: אבל זה אנושי לחלוטין.
יצחק הרצוג: אבל אז אמרת שהיא לא עוברת מסך.
יוני בן מנחם: ברור שזה אנושי, אבל למה להאמין לזה?
נינו אבסדזה: אבל מישהו אמר שהיא לא עוברת מסך.
יצחק הרצוג: כי זה נראה ככה.
רוני בר-און: מכיוון שזו לא ישיבה של ועדת מעקב רגילה, אני לא אפתח את זה אלא לאלה שהוזמנו לדיון הדחוף על פי יוזמתו של השר לשעבר הרצוג.
רוני בר-און: נשמע את משרד מבקר המדינה.
רוני בר-און: ברשות השידור יש מישהו שכל מה שאמר היושב ראש, המנהל הכללי, מנהל הרדיו והחברים שהם גם בכובעים כאלה ואחרים, שהוא מוכרח להגיד משהו שדעתו לא נשמעה?
רוני בר-און: משרד ראש הממשלה?
רוני בר-און: לא פה.
רוני בר-און: המשמר החברתי?