GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גלילה הורנשטיין: מי שמתמצא ומבין בהליך של חודל פרעון יודע שאי אפשר סתם להכריז: הולכים עכשיו להליך של הקפאה.
גלילה הורנשטיין: הרי אי אפשר לדעת איך דברים יתגלגלו בבית-משפט, ואנחנו יודעים once נכנסנו לכותלי בית-המשפט בהליך של חודל פרעון – על פי רוב אנחנו יודעים גם מה הסוף.
גלילה הורנשטיין: ידענו, מהניסיון שלנו, שהליך של הקפאת הליכים לא יצלח, כי כדי להגיע להסדר נושים בהליך כזה, כשהחברה חייבת חצי מיליארד שקל, מישהו צריך לבוא בהצעה לרכוש את הפעילות או את החברה בסדר גודל כזה, שאפשר לבצע הסדר נושים.
גלילה הורנשטיין: כדי שיקבלו רק 20% מהנשייה, ושבית-משפט יאשר את ההסדר – סדר גודל של 200 מיליון שקל – צריך מישהו לבוא ולהגיד אני מוכן לקנות, אני מוכן לתת את הכסף, וזה נראה חלום באספמיה.
גלילה הורנשטיין: לדעתנו, לא היתה הצדקה להגיש את ההליך הזה.
גלילה הורנשטיין: בתחילת השנה שכרו את שירותיה של חברת ייעוץ "טריגר-פורסיית בע"מ", שאמורה היתה לבדוק – אין לנו מושג מה, אין לנו שום מסמך של תוצאות הבדיקה, אבל דבר אחד אנחנו יודעים: שהיא המליצה לעשות תוכנית הבראה.
גלילה הורנשטיין: כתוצאה מההליך הזה ועד העובדים וההסתדרות נכנסו למשא-ומתן, והיו מוכנים להגיע לפיטורים של כמעט כ-200 עובדים, אם לא יותר, בשני סבבים.
גלילה הורנשטיין: אני, דרך אגב, שאלתי את עורך הדין של החברה בבית-המשפט: האם המלצתם להגיש בקשה של הקפאת הליכים?
גלילה הורנשטיין: אמרו: בפירוש לא.
גלילה הורנשטיין: כתוצאה מההליך הזה של תוכנית ההבראה, ואין לנו מושג מה המליצו, הגיעו ה-50 מיליון, ותיכף נדבר על ה-50 מיליון.
גלילה הורנשטיין: לא עברו כנראה כמה ימים, והיות ואין לנו את הנתונים, אז בערך באותה תקופה, החליטה החברה שהיא הולכת להקפאת הליכים.
גלילה הורנשטיין: למעט המסמך הזה שיש לכם אותו עכשיו, שזה בתחילת חודש מאי, כנראה מישהו יעץ לחברה, ובא לא רק עם היצע אלא גם עם הצעה מה לעשות – ודרך אגב, הבקשה עצמה היא לא מהמפוארות ביותר, כפי שאנחנו מכירים בקשות להקפאות הליכים שמגישים לבית-המשפט – וכתוצאה מכך נכנסה החברה לסחרור.
גלילה הורנשטיין: מישהו הרס אותה עד עפר.
גלילה הורנשטיין: חברי חושב שעוד אפשר לתקן אותה, לתקן את ההליך.
גלילה הורנשטיין: לדעתנו, אין שום סיכוי.
גלילה הורנשטיין: גם אם המדינה תיתן היום כסף – כמו שהבנו, כל המגדלים מצאו את מקומם.
גלילה הורנשטיין: מי שנזרק החוצה בבושת פנים ובהשפלה נוראה אלו ה-500 עובדים.
גלילה הורנשטיין: תיכף ניגע גם בהם.
גלילה הורנשטיין: לא היתה כל הצדקה להגיש את הבקשה, כי בדיעבד מסתבר, שהצליחו לגבות חובות בסדר גודל של 50-45 – אני לא יודעת בדיוק כמה – מיליון שקל.
לאה נס: יורו.
גלילה הורנשטיין: יורו, סליחה, שזה מגיע ל-250 מיליון שקל.
גלילה הורנשטיין: עם תוכנית ההבראה של הפיטורים אפשר היה להמשיך להפעיל את החברה הזאת, אולי במתכונת אחרת, אבל לא היתה שום הצדקה להליך הזה.
גלילה הורנשטיין: ואנחנו מבקשים, ואולי נשקול לעשות בעצמינו הליך בעניין הזה, שכבודו יחקור, ושמי שצריך לבוא על עונשו יקבל עונש.
גלילה הורנשטיין: לא רק נזיפה, אלא עונש.
גלילה הורנשטיין: אם לא נקבל את מה שמגיע לנו, ותיכף אני אגע בזה, אנחנו שוקלים להגיש תביעות של הרמת מסך נגד הדירקטורים, נגד כל מי שצריך להגיש, כי המעסיק שלנו היום, של העובדים, זאת המדינה על חלקיה, למעט "תנובה" ומועצת הייצור, שבכלל מתעלמת מהעובדים ולא מוכנה לדבר.
גלילה הורנשטיין: שרת החקלאות לא היתה מוכנה לדבר מילה אחת עם העובדים.
גלילה הורנשטיין: לעובדים חייבים 90 מיליון שקל פיצויים, והם לא מקבלים כרגע – לא שקל פיצויים, לא מקום עבודה ולא עתיד.
גלילה הורנשטיין: הם לא מתכוונים לוותר על שקל אחד מהפיצויים שלהם, וגרמו להם נזק בלתי הפיך.
שי חרמש: ה-90 מיליון כולל את ה-148%?
גלילה הורנשטיין: כן.
רוני בר-און: תודה רבה, עורכת-דין הורנשטיין.
רוני בר-און: ועד העובדים, שאול צבעוני, גם רוצה לדבר?
שאול צבעוני: אגיד רק משפט אחד – גלילה פחות או יותר הקיפה את הכול.
שאול צבעוני: רק אחזור ואדגיש: לאורך כל הדרך, לאורך 57 שנות קיום החברה, עובדי החברה תרמו בכל משבר שהיה, והיו כמה כאלה בעבר – תרמו משכרם, תרמו בצמצום בכוח-אדם, מעולם לא אמרנו לא לכלום.
שאול צבעוני: היא כבר אמרה את הדברים, שצריך בהחלט לבדוק איך ניגשנו בכלל לתהליך ההקפאה בתקופה כל כך דרמטית מבחינת החברה – חודש יוני, חתימת חוזים וכולי.
שאול צבעוני: תודה.
רוני בר-און: רשום לי פה: מנהל אגף תכנון ובקרה, אבי וילוז'ני?
אבי וילוזני: לא, היא דיברה.
רוני בר-און: עורך-דין בונן, בא כוח החברה?
אברהם וול: הוא איתנו.
רוני בר-און: ד"ר שלמה נס, המפרק הממונה מטעם בית-המשפט, בבקשה.
לאה נס: אדוני היושב-ראש, אדוני המבקר, אומר דברים, ואני אומר את זה בכאב, ואני אומר את זה מכיוון שאני משמש כפה למסכנים, לנושים השונים.
לאה נס: אתמול היה אצלי ספק, שנקלע לחובות של 1,200,000 שקל, מכר את ביתו לשלם חובות, ניסה להתאבד.
לאה נס: הזמנו אותו לראות אם אפשר לעזור לו, ויש מאות כאלה.
לאה נס: אני אומר את זה כפה להם, ואני אומר את זה גם כפה לבית-המשפט שניסה שוב ושוב להעביר מסר למדינה, ולצערנו, כנראה התעלמו ממנו, אבל בכל זאת צריך להגיד את הדברים כאן בוועדה לביקורת המדינה.
רוני בר-און: תן לי רגע לברר, לפני שאתה מתחיל את העניין הזה.
רוני בר-און: גם אתה, אברימי – ראה את השאלה כמופנית גם אליך: בהינתן שמחר צריך להכריז על זוכים בבית-המשפט, כפי שאני מבין, צריך להכריז מי מהמציעים הוא זה שיקבל את החברה - -
גלילה הורנשטיין: את הפעילות, לא החברה.
רוני בר-און: - - האם יש עדיין מקום להוציא מפה קריאה למדינה לשנות את טעמה בעניין הפירוק הזה?
שי חרמש: הספקים כבר הלכו.
אברהם וול: לצערי, אין לי עוד חדשות להוסיף, כי באמת השאלה היא אם ניתן להחזיר אחורה את אותם חקלאים שכבר התקשרו עם מקומות אחרים.
רוני בר-און: רשמת את השאלה לפניך.
רוני בר-און: בתוך הדיסרטציה שלך, בבקשה, תראה אם יש מקום להתייחס לעניין הזה.
רוני בר-און: ניסים כבר קרו.
לאה נס: אני רוצה להסביר קודם כל כמה עובדות יסוד.
לאה נס: דברים שנאמרו, שאולי ניסו בכוונה שלא יהיו מדויקים, נעמיד אותם על תיקונם, שהדברים יהיו ברורים.
לאה נס: החברה הזאת נבנתה במשך 56 שנה כזרוע הייצוא החקלאי של מדינת ישראל – הזרוע המובילה.
לאה נס: גם היום, אחרי שהיא ירדה בהיקפים שלה, עדיין כ-40% מהתוצרת החקלאית של ישראל משווקת דרכה.
לאה נס: בפרחים זה 70%, למשל, ויש מוצרים כמו אבוקדו ואחרים שהיו למעלה מ-50%.
לאה נס: היא גורם שמוביל את השוק הזה של ישראל בייצוא בעולם, גם אם יש עוד כל מיני קטנים כאלה ששטים ליד הספינה ונהנים ממנה.
לאה נס: היא קובעת את המחירים של התוצרת הישראלית, היא פותחת שווקים בלמעלה מ-80 מדינות, יש לה מוניטין אמיתי.
לאה נס: מעולם לא נתקלתי בחברה במצב כזה עם מוניטין אמיתי בעולם.
לאה נס: היה כנס באוסטרליה של החקלאות לפני כשבועיים.
לאה נס: דיווח לנו נציג שלנו שהיה בכנס, שאמרו שהאירוע הכי משמעותי בעשור האחרון בחקלאות העולמית זה קריסת "אגרקסקו", שנבין על מה אנחנו מדברים.
לאה נס: מבחינתי, מה שאני למדתי שם בשלושת החודשים האחרונים, זה שלענף החקלאות של מדינת ישראל יש צורך אמיתי בחברה הזאת.
לאה נס: כי גם למי שלא משווק דרך "אגרקסקו", ומי שלא משווק חלק דרך "אגרקסקו" – קיומה של "אגרקסקו" כחברה לאומית פתחה את השווקים, קבעה את רמת המחירים, שהיתה גבוהה, ודאגה לחקלאים.
לאה נס: היא השביחה זנים, היא עשתה מחקרים, היא קידמה את החקלאות בכל שנותיה.
לאה נס: אין עוררין על זה בכלל.
לאה נס: ולכן, ההחלטה הזאת שמישהו קיבל – וקיבלו החלטה כזאת, בואו נשים את זה על השולחן, לקח להם הרבה זמן להודות בזה בבית-המשפט, שלא צריך את "אגרקסקו" – והדרך שהוא עשה את זה, ותיכף נדבר על זה, היא החלטה שצריכה להיבדק.
לאה נס: נכון, סיפרו לנו אחר כך מגדלים, שזימנו איזה ישיבה כזאת לפני כמה חודשים, עם איזה 20 איש, כמה מגדלים: מה דעתך?
לאה נס: הוא אומר: תשמע, אני משווק אחרת, אני לא צריך, אני כן צריך.
לאה נס: ככה שמעו את זה וכך קיבלו החלטה.
לאה נס: יש פה היתממות מסוימת, וכדאי להעמיד דברים על דיוקם.
לאה נס: גם האמירה – וזה נכון: "אגרקסקו" נוהלה שלא כראוי לאורך הרבה זמן.
לאה נס: זה נושא נפרד, וגם זה ייחקר, ונדבר על זה תיכף בעניינים עצמם.
לאה נס: אבל להגיד שבגלל העובדים, או בגלל דברים של ניהול זה המצב כרגע, זה כבר ללכת אחורה לדברים שלא רלוונטיים למה שמדברים בשנייה הזאת.
לאה נס: אני מכבד מאוד את מוסדות המדינה, וכבודו יודע את זה, אבל כשחברה לאומית לייצוא תוצרת חקלאית, שכל כך חשובה למאות ספקים ומגדלים ועובדים וכולי קורסת, לתומי חשבתי שיבואו ויירתמו – יש שעת חרום – וינסו לראות איך עוזרים, ומה המשמעות של הדברים, ומה עושים, וכלום.
לאה נס: טלפון אחד לא קיבלתי מהאנשים הרלוונטיים במדינה לשאול: מה קורה?
לאה נס: מה המשמעות של זה?
לאה נס: אולי אפשר לעשות משהו?
לאה נס: כאילו זה לא נוגע להם.
לאה נס: בשביל מה הם יושבים שם, האחראים על החקלאות, לא בשביל זה?
לאה נס: אנחנו כבר נמצאים פה בפאזה המתוקנת, כי כבר היו שני דיונים קודמים בוועדות, כבר שמעו את זה, כבר ניסו לתקן, אבל בואו נשים את זה רגע בצד, ואני אומר את הדברים כאן.
לאה נס: עוד פעם, זה תפקידי להגיד את זה, אני לא יכול לא להגיד את זה בשם אותם מסכנים.
לאה נס: לבנות חברה כזאת מחדש, ולבנות שווקים כאלה ומוניטין כזה בעולם – זו השקעה מטורפת.
לאה נס: כל אחד יודע מה זה ללכת בעולם ולבנות מוניטין, ולבנות סניפים שנבנו בעשרות שנים.
לאה נס: זה השקעה שאין למדינה בכלל את המשאבים להשקיע אותם מחדש.
לאה נס: יש הרבה מילים יפות.
לאה נס: המגדלים שחייבים להם 40 ומשהו מיליון שקל, 600 ומשהו מגדלים שמחר קורסים.
לאה נס: לא ראיתי שמישהו קם ואומר: אני מעמיד כסף עכשיו, קרן הצלה, קח 15 מיליון שקל, תעזור להם לא לקרוס.
לאה נס: מילים, מילים: אנחנו נדאג להם, כואב לנו, תעשו.
לאה נס: לא ראיתי שמישהו עשה משהו.
לאה נס: זה נכון שבגלל המצב של "אגרקסקו" ואי ההתייעלות שלה, והמעבר בשנה שעברה מחברה שהיא מלכ"ר לחברה עסקית – היו צריכים לתכנן את המעבר הזה, איך מפריטים את החברה נכון, אבל עובדתית לא תכננו את זה.
לאה נס: לפני 7 חודשים, סוף דצמבר שנה שעברה, הזרימו 55 מיליון שקל, וימים אחר כך אמרו להם: אבל החברה "בקרשים".
לאה נס: לא שמישהו הלך וידע אם יש תוכנית, ויש שלבים, ומה עושים.
לאה נס: אז אם מדברים על איך מבריאים או איך מפריטים – ככה זה היה.
לאה נס: יכול מאוד להיות, ואני אומר את זה כאן בזהירות, שחלק מתהליכי ההבראה של החברה היו צריכים להיעשות גם במסגרת מהלך משפטי כזה או אחר, כמו שב"אל-על" בזמנו עשו את זה, אבל גם את זה יש דרך לעשות.
לאה נס: צריך לתכנן את זה נכון, צריך לעשות את זה נכון.
לאה נס: לא על הגב של המסכנים, לא על הגב של מאות ספקים ומאות מגדלים ומאות עובדים ואנשים מסכנים שקורסים, וכאילו למישהו לא נוגע בכלל מה קורה שם.
לאה נס: אני לא בא להגיד שבעולם החברות שלנו החברה בע"מ לא רלוונטית יותר, והמדינה צריכה – כל חברה ממשלתית או כל חברה מעורבת היום שתקרוס – לשלם את כל החובות שלה.
לאה נס: לא אמרתי את זה.
לאה נס: אני גם לא אומר את זה לגבי כל טייקון שיש לו 600 חברות, שהוא צריך לשלם את כל החובות של החברה.
לאה נס: אבל יש גם דרך הפרטה, או דרך שעושים את זה בצורה חכמה.
לאה נס: מה שקרה זה שאחרי חודש וחצי בתהליך של הקפאת הליכים – הרי מה המטרה של הקפאת הליכים?
לאה נס: לראות אם אפשר לשקם את החברה ולהציל אותה.
לאה נס: זו המהות של החוק.
לאה נס: אחרי חודש וחצי עשינו תהליכי הבראה שהביאו את החברה למצב ניהול מדהים: החוזים עם הספינות בוטלו, עם העובדים היתה הסכמה, ראינו איך המערכות בחוץ-לארץ ממשיכות לעבוד, גבינו סכומי עתק.
לאה נס: רק תראו את ההתייחסות: מה, לא תהיה "אגרקסקו"?
לאה נס: אין מצב כזה.
לאה נס: אנשים רצו להמשיך לעבוד עם החברה הזאת, ואמרנו למדינה: אתם רוצים לעשות הפרטה, יש לכם הפרטה דה-לוקס עכשיו.
לאה נס: עשיתם כל מה שצריך לעשות, יש חברה נהדרת, בואו תעמדו מאחוריה, נוביל את זה תקופה מסוימת – בנפרד, עם המדינה, או במסגרת משקיע שייכנס, לא חשוב כרגע איך, אבל לא על הגב של כולם.
לאה נס: הזכיר חברי שביקשנו הקפאת הליכים.
לאה נס: הרי כשהולכים להקפאת הליכים מבקשים לפחות מימון לתקופת הביניים להתחיל ממנו?
לאה נס: ביקשנו סכום לא גדול בביטחון מלא – אשראי שיוחזר בוודאות מלאה.
לאה נס: לא כסף שנותנים אותו, לא כמו ה-55 מיליון שהלכו ולא שבו.
לאה נס: אשראי בשביל שיהיה אפשר להחזיק את החברה ולתפעל אותה.
לאה נס: לא היה עם מי לדבר, לא עניין אותם.
לאה נס: "תנובה", דרך אגב, נרתמה מהר ואמרה: אני שמה את חלקי.
לאה נס: המדינה אמרה: לא.
לאה נס: בסוף, דרך אגב, לא היה צריך את זה, כי גבינו כספים והיה אפשר להתנהל גם בלי זה, אבל לא היה מישהו שבכלל היה אכפת לו.
לאה נס: בהתחלה לא הבנו למה, פשוט היינו בהלם.
לאה נס: אחר כך הודו בבית-המשפט שמישהו במדינה קיבל החלטה שלא חשוב לו "אגרקסקו", רק הוא עושה את זה על גב אותם מסכנים.
רוני בר-און: אל מי הלכת בעניינים האלה, ד"ר נס?
לאה נס: הלכתי למשרד האוצר.
לאה נס: אני יכול לפרט.
רוני בר-און: משרד האוצר זה עולם ומלואו.
לאה נס: התחלתי עם רשות החברות.
לאה נס: רשות החברות אמרה שההחלטה באוצר היא שמי שמטפל בזה הוא החשב הכללי.
לאה נס: הגעתי לחשב הכללי.
לאה נס: היתה לי שיחה ארוכה שבה הסברתי.
לאה נס: אמרו לי: זה נשמע טוב, אבל אתה צריך לדבר גם עם אגף התקציבים, גם הוא צריך להשתכנע.
לאה נס: לא סגרו טוב את הטלפון, ושמעתי שאמרו: טוב, הוא כבר יכדרר אותו.
לאה נס: זה פחות או יותר היה המשפט.
לאה נס: הרמתי טלפון לאגף התקציבים, השארתי הודעות - - -
רוני בר-און: המענה הקולי בכל העברת שיחה באופן אוטומט אומר: ההוא יכדרר אותו.
רוני בר-און: זה לא גורם אנושי בכלל.
שי חרמש: אל תראה את זה אישית נגדך.
לאה נס: הייתי בהלם, כי אחרי חצי שעה שהסכמנו על דרך, והסברתי להם, שאין לכם סיכון, והכסף יוחזר לכם – לא הבנתי מאיפה זה מגיע בכלל, למה זה ככה.
לאה נס: השארתי הודעות לאגף התקציבים ולאחרים.
לאה נס: לא חזרו אלי.
רוני בר-און: ולגורמים שמעל האגפים?
לאה נס: פנו לשרים, פנו לכולם, אבל כולם אמרו שיש חשכ"ל ויש אגף תקציבים, ואיתם צריך לדבר.
אברהם וול: אם מותר לי שנייה לקטוע את חברי.
אברהם וול: אנחנו בתחילת התהליך הוצאנו מכתב מאוד מפורט לראש הממשלה, לשר החקלאות, לשר האוצר – כל מי שיכולנו לחשוב.
אברהם וול: לקח בערך חודש או משהו.
אברהם וול: בסוף קיבלנו תשובה של שורה וחצי מסגן החשבת הכללית, שאומר: עמדתנו תוצג בבית-משפט, וזו בזמן שאנחנו יודעים מה נאמר או לא נאמר בבית-משפט.
רוני בר-און: תמשיך בבקשה, מר נס.
לאה נס: אני אומר, ואני יכול להגיד את זה היום בוודאות הרבה יותר גדולה מאשר קודם לכן: כולם לגלגו על חוות הדעת של "קסלמן", שנתנה הערכת שווי לחברה לפני שנה וחצי של 100 מיליון יורו, אבל אנחנו ראינו היום שהחברה הזאת – אם עושים בה פעולות מסוימות, כמו שנעשו במסגרת הקפאת הליכים – יכולה להיות חברה לתפארת.
לאה נס: נבין רגע את המספרים: שנה שעברה, ב-2010, החברה הזו מכרה ב-523 מיליון יורו.
לאה נס: מישהו דיבר פה על 5 מיליארד שקל כל הייצוא החקלאי.
לאה נס: החברה הזו מכרה בלמעלה מחצי מזה בעולם, בלמעלה מ-80 מדינות.
לאה נס: הרווח התפעולי שלה – המתוקן, אם היו עושים רק שתי פעולות פשוטות – היה 22.3 מיליון יורו.
לאה נס: זו חברה שבעולם יש לה ערך אמיתי.
לאה נס: באו לפה 9 קבוצות מהעולם, לא פרסמנו את זה בכלל, שלחו צוותים לראות איך משתלבים עם "אגרקסקו", או איך עושים הסכמים עם "אגרקסקו", או איך עושים דברים מהסוג הזה.
לאה נס: זה נכס אמיתי, נכס שיש לו ערך.
לאה נס: בשלב הזה, אפשר היה לעשות הפרטה נכונה, או להציל את זה, אבל מישהו החליט, כמו שאמרתי, כמדיניות, שלא חשוב "אגרקסקו", ולא להציל את החברה.
רוני בר-און: האם זה נכון מה שאני קורא ושומע שחלק ניכר מהעסק של "אגרקסקו" כבר התבדר לכל עבר?
קריאה: הכול התבדר.
לאה נס: במסגרת השלושה חודשים האלה, אחרי שלב מסוים – אנשים בהתחלה עוד היו בהלם, וקיוו שבסוף מישהו יתעשת ויהיה מוכן לבוא ולהציל.
לאה נס: כמו שבית-המשפט אמר: יש מדינה, הבעלים.
לאה נס: לא ביקשתי שיכסה את החובות, אבל ביקשתי שייכנס למערך לראות איך מצילים את המערכת של החקלאות.
לאה נס: אולי החקלאות לא חשובה לו, אני לא יודע.
לאה נס: ככל שהזמן נקף אנשים ראו שאין לזה פתרון, והעונה החקלאית התחילה עכשיו וצריך למצוא לה פתרון, אז אנשים חיפשו פתרונות אחרים.
לאה נס: חלקם מצאו פתרונות, חלקם מצאו פתרונות גרועים, כי "אגרקסקו" שיווקה את כל המוצרים לכל המקומות.
לאה נס: היא מצאה פתרון לתפוחי-אדמה ולעגבניות ולאבוקדו בשווקים שונים.
לאה נס: המתחרה הגדולה שלה, "מהדרין", בוא נבין רגע, היא פחות מ-40% מ"אגרקסקו", לא עוסקת בשני שליש מהמוצרים של "אגרקסקו", לא נמצאת בשני שליש מהמדינות ש"אגרקסקו" פועלת בהן בכלל.
לאה נס: אין פתרונות לחלק מהשווקים האלה.
לאה נס: כל הרסיסים הקטנים האלה שקמו עכשיו – וכל אחד מהם עולה שני מיליון שקל, ארבעה מיליון שקל – הוא לא פתרון לחברה של מיליארדים.
לאה נס: הוא לא פתרון לשווקים לחברה שיש לה מוניטין אמיתי.
לאה נס: הם כולם נהנים מזה, אבל זה לא פתרון אמיתי, ויש חקלאים שאין להם פתרון.
לאה נס: מה יקרה?
לאה נס: לא ימצאו שווקים, בסוף יעשו dumping של הסחורה שלהם.
לאה נס: סיפרו לי חקלאים שחזרו מהולנד: יושב שם – אני לא זוכר את השם שלו, אבל מישהו יושב איתם, וכל אחד פתאום מתחרה בשני, בחבר שלו.
לאה נס: זה לא שכל החקלאות באה כמקשה אחת.
לאה נס: יושבים שם 30, הוא אומר: אן דן די נו, תורידו את המחיר, אני משחק ביניכם.
לאה נס: המחירים ירדו ב-30%.
לאה נס: גם בארץ הרשתות אומרים להם: רבותי, מי שנותן הכי זול – אותו אני לוקח.
לאה נס: הם חוטפים מכות.
לאה נס: השנה הקרובה לחקלאות הישראלית תהיה מכה קשה.
לאה נס: הם כבר רואים את זה היום.
לאה נס: כל הזמן אנחנו שומעים את זה מהשטח.
לאה נס: או שרוצים להוריד את החקלאות, או שלא רוצים להוריד את החקלאות, אבל זה מה שקרה.
לאה נס: בכל מקרה ברור: חברה שבנו ב-56 שנה, עם מוניטין אמיתי, עם שווקים אמיתיים וכל הדברים האחרים – ככה לא זורקים אותה.
לאה נס: יש דרך לעשות את זה גם אם רוצים להפריט אותה ולפתור את הבעיות שלה, והיו לה בעיות.
לאה נס: יש מאות מגדלים חקלאים שנמצאים היום בבעיה קשה אם לא יקבלו את הכסף שלהם.
לאה נס: הם יכולים לקרוס.
לאה נס: כל ענף החקלאות יקבל מכה בגלל מה שיקרה כתוצאה מזה שספינת הדגל הזו קורסת ונעלמת.
לאה נס: גם אם מישהו יקנה אותה מחר, זה לא משקם את החברה הלאומית, את גורם הגב של המדינה שנמצאת מאחוריה.
לאה נס: מאות ספקים מסכנים גם כן תקועים, מאות עובדים והאג"חים – סליחה שאני בולע את זה, אבל עדיין, 140 מיליון שקל, בכל זאת זה פוגע בקרנות הפנסיה ובכל מי שצריך להיות שם.
לאה נס: אבל מה שיותר חמור מזה: בפעם הבאה שהמדינה תנסה בחברה ממשלתית לגייס כסף, בחברת חשמל או במקום אחר, ברור לי שישלמו פרמיה על זה.
לאה נס: התוספת ריבית השולית הקטנה הזאת שישלמו היא פי כמה וכמה לעומת העלות האלטרנטיבית שיכלו להשקיע פה כסף קטן, ולייצב את "אגרקסקו" ולהפריט אותה כמו שצריך.
לאה נס: כמה שאלות ששאלת אדוני היושב-ראש –אתייחס אליהן בקצרה.
לאה נס: בפועל, ושלא יטעו אתכם, החברה היתה חברה מעורבת, הדירקטוריון נשלט על-ידי המדינה.
לאה נס: כל האנשים שם הם אנשי משרד החקלאות, אנשי האוצר וכך הלאה, או שמונו על ידם, וגם על-ידי המועצות החקלאיות.
לאה נס: המועצות החקלאיות גם כן נשלטות על-ידי המדינה בצורה כזו או אחרת, בואו לא נסתיר את הדברים, כאילו אנחנו לא מכירים את זה.
לאה נס: אגב, גם מועצת הצמחים, שיש לה בקופה למעלה מ-70 מיליון שקל היתה צריכה להירתם ולנסות לסייע, ולא עשתה את זה, ואני אומר את זה כאן על השולחן.
לאה נס: אני לא נכנס לשאלה האם עשו מצגים לא נכונים או כן נכונים למשקיעים.
לאה נס: בית-המשפט החליט והורה על חקירות שמתבצעות, אבל צריך להבין שהחקירות שבידינו, שנעשות תחת פירוק, נעשות באופן קצת שונה מאשר חקירות מבקר המדינה.
לאה נס: אנחנו יכולים לתבוע דירקטורים.
לאה נס: כתוצאה מחקירה שלנו אולי אגרות החוב או מישהו אחר יכול להגיש תביעה נגד כמדינה, אבל אין לנו סמכות משמעתית או סמכות אחרת כלפי גורמי פקידות, מדינה, או גורמים כאלה או אחרים.
לאה נס: נשאלתי על זה בתחילת הישיבה, ולאור מה שקרה כאן, אני מניח שאף אחד לא יחלוק על זה שמן הראוי שמבקר המדינה יחקור את מה שקרה בפרשה הזאת.
לאה נס: יכול להיות שבדברים מסוימים צריך להיות תאום בין חקירת הפירוק לחקירת המבקר כי יש שם כל מיני דברים משיקים.
לאה נס: לא אכנס לזה כאן, זה ודאי לא המקום, אבל הדברים ייחקרו, ואני יכול לומר שגם אצלנו הדברים ייחקרו ואנשים יצטרכו לתת את הדין, כי בסופו של דבר מה שעשו כאן – איך אמר פעם מישהו?
לאה נס: "ככה לא בונים חומה" – ככה לא עושים הפרטה.
לאה נס: הפרטה אפשר לעשות, אבל לא על הגב של המסכנים.
רוני בר-און: תודה רבה, ד"ר נס.
רוני בר-און: סקירה מפורטת.
רוני בר-און: אני מתקשה להאמין שזה קורה אבל אני אצטרך לתת לך את זכות הדיבור.
שי חרמש: רוני, תבין דבר אחד, אם אתה לא נותן לי את זכות הדיבור אין לך רוב בוועדה.
שי חרמש: תיזהר, לא ספרת.
רוני בר-און: אתה לא מצביע בוועדה.
רוני בר-און: היתה לך דקה, כבר עברו 12 שניות.
שי חרמש: היושב-ראש, אתה ממש מתעמר בחברי הכנסת.
שי חרמש: אחד באמצע הפגרה כבר בא לדיון – אתה משפיל אותו.
שי חרמש: כבוד היושב-ראש והמבקר, קודם כל בחרתי לדבר אחרון, כי אני באמת חושב שההצגה פה – יותר טוב ממנה - - -
רוני בר-און: יש לי חדשות בשבילך: אתה לא מדבר אחרון, אבל תדבר.
שי חרמש: אז אני אחכה.
שי חרמש: זה הכול חילופי מהלומות בתוך אותה מפלגה, ואל תאמינו, זה בסדר.
קריאה: תסגרו את זה בבית אחרי זה.
שי חרמש: אומר דבר אחד: חברת "אגרקסקו" מתה.
שי חרמש: היא מתה קלינית, היא מתה עסקית, היא מתה באותו רגע שציבור חקלאים ששיווק 700 אלף טון קם, לקח את הרגליים והלך.
שי חרמש: זאת אומרת – אם אפשר להקים, לשקם – לדאבוני הרב, בקריאת ביניים אמרתי לך וגם כרגע, זה כבר לא קיים כי עונת הייצוא התחילה, וכל אחד כבר בצורה יותר טובה או פחות טובה מצא את מקומו, ולחברה יש רק נכס אחד והוא חוזה השיווק של החקלאים.
שי חרמש: ברגע שאין חוזה שיווק, אין חברה.
שי חרמש: מה שהולך להיגזר מחר זה מחיר הגרט של החברה, זה כמה ברזלים פה, כמה ברזלים שם, אני מניח שד"ר נס יסכים איתי.
שי חרמש: אז ייתנו עוד מיליון יורו, עוד מיליון שקל, אין לזה שום משמעות.
שי חרמש: המותג ממילא כבר נשחק ונשחט וגם למכור היום מותג מרוט וסחוט, מה שהיה פעם דגל נישא ברמה.
שי חרמש: אנחנו דנים כרגע בשלושה, אולי בארבעה מימדים: מימד אחד הוא החובות לחקלאים, מימד שני הוא החובות לעובדים, ומימד שלישי הוא החובות לבעלי אג"ח.
שי חרמש: לדעתי, זה עומד על סדר היום.
שי חרמש: ונשאלת השאלה – בגינה אני שמח שהדיון מתקיים פה כרגע בנוכחות מבקר המדינה – וזו אותה שאלה היסטורית שגם אז לא ניתנה לה תשובה, והיא היום בנושא אחר לגמרי: מי נתן את ההוראה?
שי חרמש: ואתה שומע את הדברים מעורכי-דין וממנהלי עסקים פה: שלושה שבועות לפני צו הפירוק מונה יושב-ראש חדש לחברה ומנכ"ל חדש לחברה, מתוך הבנה שצריך לבצע שינוי.
שי חרמש: אותו יושב-ראש – אדם מאוד מנוסה, שמילא תפקידים בכירים כולל בחברות עסקיות גדולות כמו "נטפים", כולל מנכ"ל משרד החקלאות – בא לוועדת הכספים ואמר: רבותי, נכנסתי לפה לפני שלושה שבועות.
שי חרמש: תנו לי כרגע שמונה מיליון יורו כהלוואה מובטחת, קו אשראי מטעם המדינה והבעלים – אגב, "תנובה", נדמה לי, נתנה תשובה חיובית – אני יוצא לדרך, ישנה תוכנית הבראה.
שי חרמש: הופיעה נציגת האוצר ואמרה: רבותי היקרים, מול הכסף הזה עומדות מיטות של קשישים סובלים וסיעודיים בבתי אבות.
שי חרמש: מופיע בפרוטוקול.
שי חרמש: זאת היתה התשובה.
שי חרמש: כשאתה בא ועומד מול חברה, שאת התיאור שלה תיארו פה קודם - - -
רוני בר-און: מתי זה היה, שי?
אברהם וול: שבוע אחרי צו הקפאת ההליכים.
שי חרמש: בוועדת הכספים.
רוני בר-און: ביולי?
שי חרמש: כן, כן.
שי חרמש: לא פלא שמי שאמר את זה יושב פה כרגע ושותק, אבל אני מתפלא על דבר אחד: לא צריך להביא את כולכם, נכבדיי מאגף תקציבים באוצר, ישנה גברת, אני לא מכיר אותה, שנקראת מיכל שינוול.
רוני בר-און: אנחנו לא עושים דיונים אישיים.
שי חרמש: לא, היא דירקטורית בחברה מטעם אגף תקציבים.
שי חרמש: עדיף היה שהיא תבוא לפה ותספר איך התנהלה החברה.
רוני בר-און: היא לא באה.
שי חרמש: היא לא באה.
שי חרמש: אז אני מציע גם לקרוא לה.
שי חרמש: אני רוצה להציע הצעה לסיכום – כי באמת יותר ממה שנאמר פה אין מה לומר – שאומרת את הדבר הבא: ייקח מבקר המדינה ויוודא היום ויבדוק לעומק, לא את התנהלות החברה, כי הדברים האלה די ברורים פה, אלא מי קיבל החלטה, בתנאים שהחברה עמדה, לפרק אותה בתנאים שהוציאו אותה מכל נכסיה, ניקו אותה מהכול, והשאירו את כולם מדממים?
רוני בר-און: אנחנו בוועדה לענייני ביקורת המדינה מבקשים ממבקר המדינה חוות דעת ולא אומרים לו מה לבדוק ומה לא לבדוק.
רוני בר-און: אז ברשותך, אטול לעצמי את הזכות לסכם את הצעת ההחלטה - -
שי חרמש: ותציע את תמיכתי.
רוני בר-און: - - ואתה כמובן רשאי להתנגד לה, במידה ואאפשר לך להצביע.
רוני בר-און: תודה רבה, שי.
רוני בר-און: האם יש פה מישהו - - -
לאה נס: לא השבתי לשאלתך בסוף, סליחה שאני - - -
רוני בר-און: וזאת היתה שאלה, כי אני מתכוון להפנות אותה לנציגת היועץ המשפטי בחדר, מתוך תקווה, גם אם קלושה, שהיא תיתן לי איזה תשובה בעניין הזה.
רוני בר-און: האם אתה סבור, שניסיון, מה שנקרא ה-last minute call, לבקש מהמדינה לשקול את עמדתה, ולבוא מחר לבית-המשפט – אני לא יודע אם זה לא משבש לכם, אני נזהר פה בלשוני, כי אני בוודאי לא רוצה להישמע כאילו מנסה בדרך כלשהיא, ואני אומר את זה על דעתי, אני מבודד את כל עניין הביקורת מהעניין הזה.
רוני בר-און: האחריות, אם יש פה איזה סוג של התערבות, נופלת על כתפיי בלבד.
רוני בר-און: האם יש מקום שמחר עוד לפני הגונג, אם המדינה תרצה לשוב ולשקול, האם זה visible בכלל?
רוני בר-און: זאת אומרת, אנחנו שומעים שהסוסים ברחו מן האורווה, והמשווקים כבר – אם לא כולם, לפחות מרביתם – עשו התקשרויות אחרות.
רוני בר-און: מה שנקרא: "התחיינה העצמות האלה", כמו שאמר הנביא?
לאה נס: זה אומנם נשמע מאוד קשה, אבל - -
קריאה: זה אפשרי.
רוני בר-און: הדיון הזה התנהל על מי מנוחות עד כאן, ואין שום סיבה לקראת הרגע שבו ניפרד לזכור גם דברים אחרים.
רוני בר-און: בבקשה, שלמה.
לאה נס: - - אם המדינה היתה באה מחר לבית המשפט, ומודיעה שהיה דיון לילי בעקבות הוועדה לביקורת המדינה, והיא עשתה שיקול והגיעה למסקנה שבתנאים של היום – גם לאור החשיבות של החברה הזאת לייצוא הישראלי, וגם לאור זה שהחברה היום היא יעילה וטובה ואחרת לגמרי – המדינה רוצה להוציא את החברה במסגרת תהליכי הפירוק, ולחזור להיות כרגע הבעלים.
לאה נס: בוודאי ובוודאי אם היא תעשה את זה בשיתוף עם המגדלים, והיתה הצעה כזאת, להפוך את המגדלים לשותפים בצורה כזו או אחרת עם החברה, ולהפריט אותה בצורה חכמה בהמשך – זה אפשרי.
רוני בר-און: משני אספקטים: מבחינת ההיתכנות העסקית, ומבחינת ההיתכנות המשפטית.
רוני בר-און: האם אין לאותם זוכים זכויות מוקנות שאומרות: סליחה, הצענו הצעות, מה עכשיו אתם עושים לנו הסכמות מעל הראש?
לאה נס: כשבא מישהו ומציע הסדר.
לאה נס: פה אין הסדר.
לאה נס: תמיד כשבאים, גם כשיש פירוק, ומציעים הסדר - - -
רוני בר-און: אתה אומר שגם אם זה סדק צר, עדיין הסדק הזה קיים.
לאה נס: עדיין זה אפשרי.
רוני בר-און: תאמין לי שאני לא שמעתי את זה כדי ללכת הלאה לדרכי.
רוני בר-און: אדוני מנכ"ל משרד החקלאות ופיתוח הכפר, בשומעך את הדברים האלה, האם אתה חושב שאתה יודע לסדר שינוי עמדה בעמדת המדינה?
רוני בר-און: אתה פה – לפחות מבחינת תפיסת המשטר התאגידי של הממשלה – המנכ"ל היחיד בחדר, לכן אני פונה אליך ראשון.
יוסי ישי: זה לא יהיה אחראי מצידי אחרי דיון כזה קצר לתת תשובה.
יוסי ישי: מאחר והנושא הזה עלה - - -
רוני בר-און: ראינו מה יצא מכל הדיונים הארוכים שהשתתפת בהם.
רוני בר-און: אז אם אתה נותן ציון לזה שהדיון היה קצר, תבדוק קודם איך נראים הדיונים הארוכים ש - - -
יוסי ישי: לא זו היתה כוונתי.
יוסי ישי: מאחר וסוכם ומוחלט שמי שמרכז את עמדת הממשלה בנושא מאז תחילת ההליכים היא החשבת הכללית, נעביר את זה אליה.
רוני בר-און: תודה, אז אתה לא יודע להשפיע?
רוני בר-און: עכשיו אני אפנה אלייך, גברתי נציגת היועץ המשפטי לממשלה, גם אם התחום המובהק שלך – את באה מהחקיקה אמרת, נכון?
רוני טלמור: ייעוץ וחקיקה.
רוני בר-און: האם את יודעת לומר – אני לא מזמין ממך תשובה, כי לא את קובעת את עמדת המדינה.
רוני בר-און: האם יש מצב בלוחות הזמנים הקיימים – אנחנו היום בשעה 13:10, מחר מתי אתם נפגשים בבית-משפט?
קריאה: 09:15
רוני בר-און: בכל אופן יש לנו זמן.