GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: אמיר גילת: אני ער לטענות, בין השאר כי שמענו אותם בשבוע שעבר במועצת העיתונות.
רוני בר-און: הנושא הזה הועלה לפתחה של מועצת העיתונות שדנה בזה בשתי ישיבות.
רוני בר-און: אני חושב שחברי מועצת העיתונות שוכנעו שמדובר בסכסוכים אישיים, במחנאות בתוך רשות השידור, ולא בעניינים פוליטיים.
רוני בר-און: זו גם רוח ההחלטה שקיבלה מועצת העיתונות.
רוני בר-און: לי הוצג דוח – לא יודע איך קוראים לזה, אם אני טועה בשם המסחרי של המכון הזה אני מבקש סליחה מראש – של מכון שאוסף - - - אמיר גילת: אני מניח שאתה מדבר על "יפעת".
רוני בר-און: "יפעת", יכול להיות, שהציג נתון – אני לא זוכר אותו גם מספרית, אבל הוא נתון שמשך את תשומת הלב שלי – לגבי שינוי דרמטי במופעי תקשורת של חברי קואליציה, בהשוואה למי שאינם חברי קואליציה מאז כינון המוסדות החדשים.
רוני בר-און: יכול להיות שזה נתון מקצועי, אני ראיתי את זה בתקשורת.
רוני בר-און: אתה יודע להגיד על זה משהו, בדקת את זה?
רוני בר-און: אמיר גילת: גם אני כמוך ראיתי את זה בתקשורת.
רוני בר-און: אני, כפי שאתה גם מניח, לא מתערב בתכנים, ולכן ניזון פה רק מהתקשרות.
רוני בר-און: אני יכול כעיתונאי מנוסה להגיד לך - - -
רוני בר-און: לא מעניין אותי.
רוני בר-און: עם כל הכבוד לניסיון שלך כעיתונאי, אני לא מכניס את הניסיון שלי כאיש ציבור.
רוני בר-און: אמיר גילת: לא מכיר את זה ברמה המקצועית.
רוני בר-און: אתה לא מכיר את זה.
רוני בר-און: האם העובדה שאתה מכיר את הפרסום הזה לא גרמה לך לנסות לבדוק את זה אמפירית, כמובן בלי להתערב בתכנים.
רוני בר-און: יכול להיות שמעלים אנשי קואליציה שמדברים נגד הממשלה, ולעומת זאת אנשי אופוזיציה שמדברים בעד הממשלה – זה תכנים.
רוני בר-און: אני מדבר אמפירית.
רוני בר-און: אם מספר מופעים מבחינתך הוא התערבות בתכנים, אז אנחנו חולקים מה זה תכנים.
רוני בר-און: אם מספר מופעים בתקשורת, מבחינתך הוא לא סוג של אינדיקציה לממשק בין פוליטיקה לרשות שידור, גם אז אנחנו בשני תחומים נפרדים.
רוני בר-און: אם לא בדקת לא בדקת, זה בסדר.
רוני בר-און: אמיר גילת: פה אני בכל זאת מכניס את הניסיון שלי, כי זה מה שגרם לי לא לבדוק.
רוני בר-און: אני יודע שבתקופה שכזאת – של מחאה חברתית – בוודאי ובוודאי שיש יותר אזכורים של ראש הממשלה, ואנשי הממשלה, והקואליציה בתקשורת.
רוני בר-און: אגב, הנתון הזה מדבר על מספר האזכורים בתקשורת.
רוני בר-און: הוא לא אומר אם הם חיוביים או שליליים.
רוני בר-און: אני מציע שנבדוק גם את התוכן של האזכורים.
רוני בר-און: אני מדבר איתך על מספר מופעים, לא אזכורים.
רוני בר-און: אם זה היה אזכורים גם אני הייתי יודע - - -
אמיר גילת: "יפעת" בודק אזכורים.
רוני בר-און: אני מבקש לשאול אם מבחינת רשות השידור הנתון הזה ניתן לבדיקה: מופעי תקשורת, קרי: מופעי אולפן, מה שאתם קוראים "סינקים", מה שאתם קוראים מופעי תקשורת.
רוני בר-און: אני שואל אותך: בהכירך את הרשות אתה יודע לבדוק את זה?
אמיר גילת: יש פה את איש המקצוע.
אמיר גילת: נשמע את המנכ"ל – אתה יודע לבדוק את זה?
רוני בר-און: רק לנקודה הזאת, יוני, אל תחזור על הדברים שאמר אמיר.
יוני בן-מנחם: כל מה שנעשה במסגרת יומני החדשות ברדיו ובטלוויזיה מתועד, כי יש לנו "ליין-אפים" ממוחשבים.
יוני בן-מנחם: כתוב תמיד שם המרואיין ואפילו אפשר לבדוק כמה דקות הוא דיבר.
יוני בן-מנחם: אז הנתון הזה ניתן לבדיקה.
רוני בר-און: אז אני מבקש לבדוק את זה מראשון בינואר עד יוני – לעשות טבלה עבור הוועדה.
רוני בר-און: ומראשון ביוני עד תאריך הבדיקה שלכם.
רוני בר-און: מספרים מדברים בעד עצמם, ואם הטענה מצוצה מן האצבע, אני מניח שהוועדה תמצא את הדרך להביע את דעתה על האמירה הלא מבוססת הזאת.
רוני בר-און: ואם יתגלו דברים אחרים אז נשאל שאלות, נקבל תשובות, ונקיים דיון בעניין הזה.
רוני בר-און: מכל מקום, כמה זמן אתה חושב שייקח לך לבדוק את זה ולמסור לנו?
יוני בן מנחם: נטיל את זה על מבקרת הפנים.
רוני בר-און: חבר'ה, אל תתחילו.
רוני בר-און: אמיר– אליך; אתה – אליה.
יוני בן-מנחם: לא אמרתי "אמיר".
יוני בן-מנחם: כבודו יקשיב - - -
רוני בר-און: לא, אמיר העביר אליך.
רוני בר-און: ואתה מעביר - - -
יוני בן-מנחם: לא, אמיר ביקש שאני אשיב לך, ואני אטיל את זה על מבקרת הפנים של רשות השידור.
יוני בן-מנחם: היא צריכה לתת את ההערכה המקצועית: כמה זמן ייקח לה לבדוק את זה.
רוני בר-און: כמה זמן ייקח לך לבדוק את זה?
איתנה גריגור: אני צריכה להעריך.
איתנה גריגור: בזמנו, לפני 3 שנים, בדקתי את הנושא הזה, וזה לקח לי למעלה מחצי שנה.
רוני בר-און: לבדוק חצי שנה לוקח חצי שנה?
איתנה גריגור: כן.
איתנה גריגור: היקפים - - -
רוני בר-און: טוב, זו בדיחה.
רוני בר-און: אני מורה את רשות השידור, אדוני היושב-ראש ואדוני המנכ"ל, להמציא לנו את הנתון הזה עד 15 בנובמבר ולא לאחריו.
רוני בר-און: בהתחשב בעובדה שעכשיו אנחנו בחודש חגים, שגם בו יש חצי חודש ימי עבודה.
רוני בר-און: עוד חצי חודש – ואני לא מקבל סיפורים.
רוני בר-און: אני עצמי – אם תתנו לי את האולפנים – בודק את זה תוך שבוע.
רוני בר-און: אז אתם יודעים לעשות את זה יותר מהר.
רוני בר-און: ב-15 בנובמבר, הנתון – הגדרתי אותו טוב – מופעי תקשורת מחולק לפי אופוזיציה-קואליציה, מראשון בינואר עד 30 ביוני, ומ-30 ביוני עד 30 בספטמבר, כדי שלא תתברברו עם תאריכים אחרים.
רוני בר-און: אדוני היושב-ראש, יש עוד מישהו מהרשות שאתה רוצה שידבר, שיכול להוסיף דברים שאתה לא אמרת?
רוני בר-און: כי אין טעם בלחזור על הדברים.
רוני בר-און: אין לי פה רשימה מעודכנת של הנוכחים באולם למרות שביקשתי את זה.
רוני בר-און: לפני שאני נותן את רשות הדיבור לחבר הכנסת מולה, אני רוצה לדעת מי פה באולם מבקש גם לדבר.
רוני בר-און: יוסי בר-מוחא, נכון?
רוני בר-און: מנכ"ל אגודת העיתונאים.
יוסי בר-מוחא: כבוד היושב-ראש, חברי הכנסת שנמצאים פה, ובעיקר נציג מבקר המדינה שנמצא במקום.
יוסי בר-מוחא: ההתנהלות של רשות השידור מאז כניסת הוועד המנהל החדש, ועוד קודם לכן, זו התנהגות של מאפיה פוליטית בחסות לשכת ראש הממשלה.
יוסי בר-מוחא: אמרתי את זה בבית המשפט, אמרתי את זה בבית הדין לעבודה, ואני חוזר ואומר את זה פה, בוועדה לביקורת המדינה בכנסת.
יוסי בר-מוחא: ומדוע אני מדבר בלשון הזאת, ובאופן בוטה וברור כל כך?
יוסי בר-מוחא: וזה ברור לחלוטין.
יוסי בר-מוחא: הוועד המנהל מורכב מחברים שחלקם שימש בתפקידים שסייעו לראש הממשלה הנוכחי בתפקידים שונים אותם הוא מילא: יש לנו את יואב הורוביץ, שהיה ראש המטה שלו כשהתמודד מול מר שרון בפריימריז.
יוסי בר-מוחא: יש לנו את אמיר גילת, יושב-ראש רשות השידור, שהיה יועצו של בנימין נתניהו כשר אוצר, ואף ליווה אותו תקופה מסוימת לאחר סיום תפקידו כשר אוצר.
יוסי בר-מוחא: יש לנו גם את ניצב בדימוס, יעקב בורובסקי, שלא נמצא איתנו פה, שהתמודד לראשות עיריית חיפה בתמיכת הליכוד כשלליכוד יש מועמד.
יוסי בר-מוחא: בדקתי את זה.
יוסי בר-מוחא: אבל ראה זה פלא, בעוד בורובסקי אומר: לכאורה, זה לא נכון, ראש הממשלה מעמיד אותו כמועמד ליושב-ראש רשות שידור.
יוסי בר-מוחא: זה שהוא נפסל לאחר מכן על ידי היועץ המשפטי לממשלה בדרך כזו ואחרת זה עניין אחר.
רוני בר-און: יוסי, יש לי בקשה אלייך.
רוני בר-און: תמנה את העניינים, תמנה את האנשים – אתה מוכרח להגיד את הזיקה.
רוני בר-און: לא לכל אחד לתת את כל הנרטיב עד 6 דורות.
יוסי בר-מוחא: כבוד היושב-ראש, רציתי להדגיש עד כמה - - -
רוני בר-און: בוא תתקדם.
רוני בר-און: אתה מפזר את העוקץ של הטענה.
יוסי בר-מוחא: כשאתה רואה את המהלכים האלה.
יוסי בר-מוחא: אנשים – יש עוד כאלה – שהיו בתפקידים כאלה ואחרים שנשקו לבנימין נתניהו – האנשים בתפקידים הניהוליים היום – זכו כביכול במכרזים, או ועדת האיתור שבחרה בהם.
יוסי בר-מוחא: וראה זה פלא, כולנו ידענו: מי יהיה מנכ"ל רשות השידור?
יוסי בר-מוחא: יוני בן מנחם.
יוסי בר-מוחא: מי יהיה מנהל "קול ישראל"?
יוסי בר-מוחא: מיקי מירו.
יוסי בר-מוחא: ידענו כולנו כבר חודשים ספורים לפני כן.
יוסי בר-מוחא: אני יושב עם אמיר גילת עוד קודם כניסת הוועד המנהל ולאחר מכן, ואומר לי אמיר גילת: בנימין נתניהו ראש הממשלה אמר לי במפורש – ואין אדם מעיז בפניו של אדם, והוא פה, ואני מסתכל עליו בעיניים – אני רוצה את יוני בן מנחם מנכ"ל רשות השידור.
יוסי בר-מוחא: הלכה למעשה.
יוסי בר-מוחא: ואכן, התבצע הלכה למעשה.
יוסי בר-מוחא: לגבי ועדת האיתור.
יוסי בר-מוחא: יושב-ראש ועדת האיתור: אמיר גילת.
יוסי בר-מוחא: יושב שם יואב הורוביץ, שוב ראש המטה של בנימין נתניהו בפריימריז.
יוסי בר-מוחא: איש עסקים, אדם חכם, אדם נבון, אבל מה לעשות, צריך לבצע הנחיות.
יוסי בר-מוחא: אלה יושבים וקובעים עמדות: מי יהיה, ומה יהיה, ואיך תהיה חלוקת התפקידים.
יוסי בר-מוחא: מעל לכולם, מאחורי הקלעים עומד שעיה סגל, איש יחסי-הציבור והיועץ האסטרטגי, שהוא גם יועץ הסקרים של משפחת נתניהו.
רוני בר-און: הוא לא נמצא פה.
רוני בר-און: הוא לא שחקן בזירה הזאת.
רוני בר-און: מי שנמצא פה יודע להגן על עצמו.
יוסי בר-מוחא: מקובל עלי.
יוסי בר-מוחא: כל הדברים האלה נעשים באופן ברור בצורה הגסה והבוטה ביותר כשאין פוצה פה ומצפצף.
רוני בר-און: מה זה אין פוצה פה ומצפצף?
רוני בר-און: הלכת עם זה לבתי-משפט.
יוסי בר-מוחא: הלכנו עם זה לעתירה לבג"ץ.
יוסי בר-מוחא: הגענו לעתירה בעניין בחירת מיקי מירו.
רוני בר-און: ואיפה זה עומד?
יוסי בר-מוחא: כרגע זה לפני סיכומים.
יוסי בר-מוחא: השופט בבית הדין לעבודה - - -
רוני בר-און: זה הליך תלוי משפטית?
יוסי בר-מוחא: רק אומר מה הציע השופט.
יוסי בר-מוחא: כבר בתחילת הדיון, יום רביעי שעבר, הציע לבטל את המכרז ולקיים מכרז חדש.
יוסי בר-מוחא: כמובן, רשות השידור התנגדה.
יוסי בר-מוחא: זה בעניין של "קול ישראל".
רוני בר-און: עכשיו נניח לבית המשפט לעשות את זה.
רוני בר-און: יש עוד עתירות תלויות ועומדות?
יוסי בר-מוחא: זה בבג"ץ.
יוסי בר-מוחא: כנגד מינויו של יוני בן-מנחם למנכ"ל רשות השידור.
רוני בר-און: איפה זה עומד?
יוסי בר-מוחא: ב-7 בנובמבר יתקיים הדיון הראשון בבג"ץ.
רוני בר-און: אבל לא ניתנו צווי ביניים?
יוסי בר-מוחא: לא ניתן צו מניעה או צו ביניים.
רוני בר-און: אז בוא נניח לבית המשפט לברר את הדברים.
יוסי בר-מוחא: בסדר.
יוסי בר-מוחא: אבל רק אתן עכשיו תמונה כללית לגבי הפוליטיזציה.
רוני בר-און: ברמת המקרו אמרת שמכיוון שהמוסדות ממונים בזיקה לשלטון, ואחר כך גם דרגי הניהול ממונים על ידי המוסדות הממונים.
רוני בר-און: הטענה שלך מאוד ברורה.
רוני בר-און: אל תיכנס לנקודות או למקומות שבהם כבר פנית לבית-משפט.
יוסי בר-מוחא: זה כבר לא בית-המשפט.
יוסי בר-מוחא: אני עכשיו אומר דברים קצרים מאוד, מתומצת.
רוני בר-און: כי זמנך באמת מוגבל.
רוני בר-און: דקה - - -
יוסי בר מוחא: מקובל עלי.
יוסי בר מוחא: אנחנו רואים איך הפוליטיזציה מתבצעת בפועל ברשות השידור.
יוסי בר מוחא: רואים זאת בהנחיות לשדרנים כיצד לא לומר דברי הקדמה.
רוני בר-און: אתה אומר את זה כמנכ"ל אגודת העיתונאים?
רוני בר-און: את האינפורמציה הזאת אתה מכיר מחברי האגודה?
יוסי בר-מוחא: בוודאי.
יוסי בר-מוחא: חברי האגודה שהתקשרו אלי.
יוסי בר-מוחא: היתה אחת שבכתה בכי תמרורים של ממש, וסיפרה לי את הדברים.
יוסי בר-מוחא: היו דברים חמורים ששמעתי.
יוסי בר-מוחא: עובדים מתהלכים מתוך פחד וחרדה.
יוסי בר-מוחא: כותב יוני בן-מנחם בפייסבוק יחד עם זליג רבינוביץ', שהוא האיש החולש על הכול – האיש לא נמצא פה.
רוני בר-און: אתה מניח שאני לא מכיר את האנשים.
רוני בר-און: אז תעשה לי את הטובה הזאת, כשאתה מסתכל ורוצה להגיד שם, אם אתה לא רואה אותו, אל תגיד.
יוסי בר-מוחא: אני מדבר כרגע על עובדות לגבי יוני בן-מנחם: "תגייס את הכוחות המזוינים", כותב אחד לשני.
יוסי בר-מוחא: אלה דברים שמתרחשים.
יוסי בר-מוחא: העובדים מתהלכים בפחד ובחרדה.
רוני בר-און: יוסי, הטענה בתמצית – אם אני מכניס אותה לקליפת אגוז – שאתה מוסמך לטעון כמנכ"ל אגודת העיתונאים, שיש תלונות של עיתונאים ושל עורכים ברשות השידור על – ניקח את המילה הכי פשוטה שאני מכיר – פוליטיזציה של רשות השידור.
יוסי בר-מוחא: על פוליטיזציה, ועל כך שמהלכים אימים על עובדים.
רוני בר-און: סליחה, אנחנו לא עושים את זה בהצבעות.
רוני בר-און: מי שמבקש לדבר נא להעביר לי פתק, כי אני לא זוכר את ההצבעות, ולא את השמות של כולם אני מכיר.
רוני בר-און: אז זה לא נעים לפנות אל אלה שאני לא מכיר ולבקש את שמם, כי הם יבינו שאת האחרים אני כן מכיר.
רוני בר-און: אם חברי הכנסת שנמצאים מבקשים להתבטא או שהם מעדיפים קודם לשמוע – ברגע שתרצו תודיעו לי.
רוני בר-און: הגברת מיטל בשרי, מנהלת תחום טלקומוניקציה של המועצה הישראלית לצרכנות, בבקשה.
מיטל בשרי: אני רוצה להתייחס גם לרפורמה, וגם להשלכה של איוש כל המוסדות.
רוני בר-און: יש לך 4 דקות.
רוני בר-און: תחלקי את זמנך לפי זה.
מיטל בשרי: הדברים האלה במכלול מביאים לכך שכספי הציבור אינם מגיעים למטרות להם נועדו.
מיטל בשרי: בשנים האחרונות הגענו לכאן שנה אחרי שנה, כאשר מנכ"ל רשות השידור ביקש להקפיא את האגרה, וכספי הציבור האלה נועדו על מנת להבריא את הרשות.
מיטל בשרי: בפועל, אנחנו רואים שהרשות לא הובראה, הכספים מוזרמים לרשות, והצרכן לא מקבל את מה שהוא צריך לקבל הן מבחינת הפקות מקור, והן מבחינות אחרות.
מיטל בשרי: הכספים האלה פשוט "הולכים".
מיטל בשרי: זה לא ערוץ ממלכתי, אלא בזבוז ממלכתי, מה שנעשה פה בפועל.
מיטל בשרי: יש לשקול אולי בכלל להקפיא את האגרה, או לבטל את האגרה בשלב זה.
מיטל בשרי: המועצה לצרכנות רואה חשיבות בשידור הציבורי, אבל לא בדרך שבה נעשים הדברים.
מיטל בשרי: ב-2007 התחילה לצאת הרפורמה.
מיטל בשרי: ב-2009 סוכם עם רשות השידור על פרישה של 700 עובדים.
מיטל בשרי: עד היום לא יצא שום דבר.
מיטל בשרי: מגיע יושב-הראש החדש ומתייחס למינויים החדשים שהולכים להיות במכרז.
מיטל בשרי: הוא לא מדבר על ההבראה.
מיטל בשרי: הכספים של הציבור ממשיכים ללכת למטרות להם לא יועדו.
רוני בר-און: פה אני יכול להביא חלק מהידע האישי שלי, משום שהקציתי את הכסף, וקבעתי את התנאים.
רוני בר-און: בעניין פיטורי העובדים, או שחרור העובדים, לא כל החטאת מונחת לפתחה של רשות השידור.
רוני בר-און: מונחת לפתחה חלק קטן מהחטאת, בהחלט לא חלק גדול.
רוני בר-און: את זה אני יכול לומר לך מיידע אישי.
מיטל בשרי: בשלב זה אנחנו רואים שכספי הציבור לא מגיעים למטרה להם יועדו, ולכן אולי יש לשקול בכלל להקפיא את האגרה או לבטל אותה בשלב זה.
רוני בר-און: ואת זה את אומרת כנציגת המועצה הישראלית לצרכנות?
מיטל בשרי: המועצה לצרכנות.
מיטל בשרי: כי הציבור לא מקבל את השירות.
רוני בר-און: זאת אומרת, אם ממילא לא מקבלים את השירות, אז למה לגבות מהם כסף?
מיטל בשרי: הגענו בשנים האחרונות לדיון בוועדות השונות – גם לוועדת הכלכלה – כאשר מנכ"ל רשות השידור, מר שקלאר, ביקש להקפיא את האגרה – מדובר בעשרות מיליוני שקלים שנלקחו מהציבור כל שנה – והתואנה היתה שהרפורמה יוצאת לדרך, והכל הולך להסתדר, מה שבפועל לא קרה.
מיטל בשרי: אתה רואה גם לגבי הפקות המקור שהציבור לא מקבל את כל הפקות המקור.
רוני בר-און: יש לך עוד משהו לחדש, כי את זה את כבר אומרת פעם שנייה?
מיטל בשרי: לא.
רוני בר-און: אפי מלכין ממשרד האוצר.
רוני בר-און: מי זה?
רוני בר-און: קודם כל תענה לי לשאלה.
רוני בר-און: האם אתה יודע להגיד לי למה תקציב רשות השידור, שנולד בעקבות 7 שנות הריון – לא 9 ירחי לידה אלא 7 שנות לידה – מונח כבר חודשיים על שולחנו של שר האוצר, לא מאושר, באופן שגם מפריע להם להתקדם ולהכין תקציב 2012?
רוני בר-און: אתה יודע לענות על זה?
רוני בר-און: אתה לא מוכרח לדעת.
רוני בר-און: אם אתה יודע תענה, אם לא תגיד לא.
אפרים מלכין: בכנות, לא אני מתעסק בתקציב רשות השידור.
נחמן שי: הפוך, זה לא צריך לעבור את משרד האוצר.
רוני בר-און: טוב, אבל יכול להיות שזה תקלה אחרת.
רוני בר-און: אולי זו מסקנה גם כתוצאה מהתקלה הזאת.
רוני בר-און: אז מה כן רצית להגיד לנו?
אפרים מלכין: רציתי להגיד בקצרה: רוב גורף של הבעיות שמעלה דוח מבקר המדינה אמורות להיפתר על-ידי הסכמי הרפורמה.
אפרים מלכין: הסכמי הרפורמה שנחתמו בתחילת השנה מסדירות מאלף ועד תו - - -
שלמה מולה: גם את הפוליטיזציה?
נחמן שי: יש ילדים שנולדים ב"הדסה" וכתוב להם רפורמה על הראש.
רוני בר-און: סליחה, אני מבקש ממך לא להיות פרשן לענייני מנהל ציבורי.
רוני בר-און: תגיד ש"לדעתי" ולא באופן כזה.
רוני בר-און: יושבים פה הרבה מאוד אנשים שהטענות שלהם לא מונחות בצד של הרפורמה.
רוני בר-און: 75% מן הדברים ששמענו עד עכשיו אין להם שום קשר עם הרפורמה.
רוני בר-און: אז אל תיקח אותנו למקומות שמילת הקסם "הרפורמה" תפתור את הכול.
רוני בר-און: קודם תעשו שתהיה רפורמה ואחר כך נראה איך מתמודדים עם הבעיות המרכזיות של הרשות.
אפרים מלכין: לעניות דעתי חלק גדול מהבעיות שמועלות אמורות להיפתר.
אפרים מלכין: ההסכמים מסדירים גם בהיבט יחסי העבודה את כל נוהל קבלת העובדים, רמות השכר, מייצרים אחידות, וסטנדרטים וקריטריונים ברורים לחלק גדול - - -
רוני בר-און: נו, אז למה אין רפורמה?
אפרים מלכין: עוד שנייה אני אגע בזה.
אפרים מלכין: מעבר להסכם בין הרשות לבין העובדים יש גם הסכם מימון שאמור להיחתם בין משרד האוצר לבין הרשות.
אפרים מלכין: החלטת הממשלה בזמנו דיברה על זה שהמימון אמור להגיע מ-3 מקורות: חלק מענק ממשרד האוצר, חלק הלוואה ועוד חלק מהעלאת אגרה.
אפרים מלכין: זו היתה החלטת הממשלה המקורית.
אפרים מלכין: ובנוסח ההחלטה - - -
רוני בר-און: אתה מדבר על ההחלטה שאני הובלתי, ה-850 מיליון?
אפרים מלכין: כן.
רוני בר-און: אז אני מכיר אותה.
רוני בר-און: אבל היא היתה יכולה להיות מבוצעת כבר לפני שנתיים וחצי-שלוש.
רוני בר-און: היא נתקעה רק על המחלוקת בדבר מספר העובדים שצריך לשחרר.
רוני בר-און: כל פעם זה עלה וירד, עלה וירד.
רוני בר-און: ככל שאני הייתי חשוף לזה.
רוני בר-און: יכול להיות שאחרי זה - - -
אפרים מלכין: הדברים האלה נסגרו.
אפרים מלכין: יש כבר הסכמות בין הרשות לבין ארגוני העובדים בדיוק על המספרים, על המועדים, על התמהיל וכל הדברים האלה.
רוני בר-און: אז למה זה לא נגמר?
אפרים מלכין: זה נגמר, זה חתום.
אפרים מלכין: הבעיה עכשיו היא שהעלאת אגרה – נכון ללפני בערך חודש וחצי-חודשיים – ראש הממשלה החליט שהיא לא רלוונטית, והוא הנחה את רשות השידור לבנות תוכנית עסקית חדשה על מנת לממן את הרפורמה, כשחלק מהתוכנית העסקית אמור להתבסס על מכירת נכסי הנדל"ן של הרשות.
רוני בר-און: זאת אומרת, מה שהאוצר סיכם עם רשות השידור, שמקורותיה של רשות השידור במסווה של האגרה יהיה חלק מאותו bulk של הכסף שעושה את הרפורמה, אמר לו ראש הממשלה: סליחה, אני לא מרשה לך להעלות אגרה, תביא לי מקורות אחרים.
אפרים מלכין: נכון מאוד.
רוני בר-און: ועל זה אין רפורמה.
אפרים מלכין: בינתיים הרשות - - -
רוני בר-און: אתה יודע להגיד לנו כמה זה היה?
רוני בר-און: הסכום הסופי עבר את ה-850 מליון?
אפרים מלכין: לא.
רוני בר-און: מתוך זה כמה היה מדובר שיבוא מהמקורות של האגרה?
אפרים מלכין: בערך 380 מיליון דולר.
רוני בר-און: אז את זה הוא שלח את הרשות להביא?
אפרים מלכין: לא אני שלחתי, ראש הממשלה הנחה את רשות השידור.
אמיר גילת: אדוני, אני - - -
רוני בר-און: אז תגיד לי, אמיר.
רוני בר-און: אז לא תהיה רפורמה, נו?
אמיר גילת: חייבים להדגיש: רשות השידור מילאה את חלקה בעסקה.
אמיר גילת: כל עובדי רשות השידור - - -
רוני בר-און: בסדר, עזוב.
אמיר גילת: לא, זה חשוב להגיד את זה.
רוני בר-און: עכשיו מה - - - החדש הזה?
אמיר גילת: כרגע חסר המימון החיצוני שהאוצר היה אמור להביא באמצעות העלאת האגרה.
אמיר גילת: אנחנו מחפשים עכשיו את אותו מקור - - -
קריאה: או משהו אחר.
אמיר גילת: במתווה המקורי דובר על העלאת האגרה.
רוני בר-און: לגבי ה-380 מתוך ה-850?
אמיר גילת: יש 330 לטכנולוגיות והשאר - - -
רוני בר-און: אבל אומר נציג האוצר שראש הממשלה שלח אתכם להביא את המקור.
אמיר גילת: הדבר היה לפני חודש ימים.
אמיר גילת: היתה ישיבה לגבי עתידה של הרפורמה, ואחת האפשרויות שהועלו היתה מימוש הרפורמה באמצעות נכסים – אני לא אומר "הנכסים", כל הנכסים – של רשות השידור – כמו 242: שטחים תמורת שטחים.
אמיר גילת: אנחנו מאמינים שחלק מהנכסים שברשותנו – בבעלותנו המלאה – יכולים לממן את התהליך הזה.
רוני בר-און: טוב, יפה.
רוני בר-און: גברת נילי בן גיגי, מנכ"לית האגודה לזכות הציבור לדעת, בבקשה.
נילי בן גיגי-וולף: אני מבקשת להתייחס לסוגיה של הפוליטיזציה ברשות השידור, ולנסות להאיר אותה דווקא מכיוון אחר.
נילי בן גיגי-וולף: גם לטעמנו יש פוליטיזציה ברשות השידור, אבל היא מגיעה מכיוון של מגישי חדשות שמביעים את דעתם הפרטית במסגרת שידורי האקטואליה: בתוכניות הבוקר, תוכניות הצהריים,תוכניות חדשות, תוכניות אקטואליה.
נילי בן גיגי-וולף: מגישים בשכר בכירים – בשכר כוכבים – מביעים את דעתם הפרטית, בשעה שזה בניגוד מוחלט ל"מסמך נקדי" אליו מחויבת הרשות.
רוני בר-און: באיזו שנה נכתב "מסמך נקדי"?
קריאה: 1973.
יוני בן-מנחם: סליחה, אבל מאז הוא עודכן במשך השנים.
יוני בן-מנחם: הוא מעודכן כל שנה.
רוני בר-און: גם בנקודה הזאת?
יוני בן-מנחם: וודאי.
נילי בן גיגי-וולף: למיטב ידיעתנו, הכלל שלרשות השידור אין קול משלה – הבאתי לכאן ואני יכולה להקריא אם אתם רוצים: "אין לרשות כל מדיניות או השקפות משלה.
נילי בן גיגי-וולף: אין הרשות משדרת מאמרי מערכת.
נילי בן גיגי-וולף: תפקידם של הרשות ועובדיה הוא להניח לקולות שונים לדבר בעדם.
נילי בן גיגי-וולף: יש הכרה בציבור שכל מה שנשמע או מוצג ברדיו או בטלוויזיה בנושא רגיש הוא דברה של הרשות ולא דברו של עובד זה או אחר".
רוני בר-און: אני שם את נפשי בכפי, שהסעיף הזה לא שונה מיום יציאתו לאוויר העולם.
נילי בן גיגי-וולף: נכון.
רוני בר-און: העולם קצת השתנה מיום יציאתו של המסמך הזה לאוויר העולם, אבל תמשיכי.
נילי בן גיגי-וולף: אני מנסה להוביל כאן איזה מהלך.
נילי בן גיגי-וולף: כשנכנסה מליאת רשות השידור הנוכחית אחד הדברים המבורכים בעינינו שהיא עשתה – אני צריכה להסביר: אנחנו אגודה שעוסקת בביקורת על התקשורת הישראלית, ואחת התלונות החוזרות ונשנות שאנחנו מקבלים מהציבור הרחב, זה בנושא הבעת דעה פרטית על-ידי מגישים ברשות השידור.
נילי בן גיגי-וולף: אחד הדברים שהם החליטו להחיל ולאכוף – פורסמה החלטה כזו שהכעיסה אנשים מסוימים ברשות השידור – זה להילחם בתופעה הזו של הבעת דעה אישית.
נילי בן גיגי-וולף: ומכאן קפצה אותה טענה של פוליטיזציה.
אמיר גילת: ההחלטה הזאת עוד לא בוצעה.
אמיר גילת: אנחנו דיברנו על איזון מיידי.
אמיר גילת: אני רק מתקן.
רוני בר-און: מר גילת, אתה לא "רק תתקן".
רוני בר-און: אני ביקשתי לא להיכנס אחד לדברי השני.
רוני בר-און: למיטב זכרוני, איש לא נכנס לדבריך.
רוני בר-און: פרט לי, שלי יש בעניין הזה גם זכות וגם חובה.
אמיר גילת: אני מתנצל.
נילי בן גיגי-וולף: הגיעה הנהלה שמאיימת על הנחלות הפרטיות של אותם שדרים שמשתמשים בשידור הציבורי לקידום עמדות פרטיות, ואני מניחה שזה מאוד מפריע להם וכואב להם, ולא מתאים להם שאוכפים את הכלל הזה.
נילי בן גיגי-וולף: אז אם יש פוליטיזציה היא בכיוון ההפוך, ואנחנו מברכים מאוד שההנהלה הנוכחית החליטה להחיל את הכלל הזה ולאכוף אותו, ומייחלים ליישומו ולהקפדתו ככל שניתן.
נילי בן גיגי-וולף: אנחנו חושבים שזה יהיה לטובת השידור הציבורי.
נילי בן גיגי-וולף: זה מה שהופך את השידור לציבורי ולא לפרטי, ולא למיקרופונים ככלי שרת פרטי של אותם אנשים שמגישים איתם.
נילי בן גיגי-וולף: אם יש טענה לפוליטיזציה היא בכיוון הזה, ואנחנו מצטערים שזה שונה ממה שאותם מגישים היו רגילים אליו, ולכן הם מתרעמים על כך, אבל הדבר הוא מבורך.
רוני בר-און: לא לחזור על הדברים.
רוני בר-און: מר עמית ליאור, ארגוני היוצרים, בבקשה.
ליאור עמית: אנחנו מחכים כבר הרבה שנים לרפורמה הזאת.
ליאור עמית: אנחנו מחכים לרשות השידור.
ליאור עמית: זו התקווה הלבנה של היוצרים בישראל.
ליאור עמית: למול כל מה שאנחנו מקבלים מהטלוויזיה המסחרית התקווה הגדולה שלנו היתה – ובאמת ניסינו ללכת לאיזושהי רפורמה – שיהיה פה ערוץ שבאמת משרת את הציבור, ולא את הממשלה.
ליאור עמית: שבאמת משרת את צרכי הציבור.
ליאור עמית: מה שאנחנו מקבלים עכשיו מול העיניים שלנו זו פוליטיזציה הכי חמורה שהיתה יכולה להיות בשתי ועדות.
ליאור עמית: זה מתחיל בוועדת הכלכלה, ששם הרפורמה שכתבנו – כתבנו, איגודי היוצרים, חוק חדש – כדי להפריד את הפוליטיקה מרשות השידור.
ליאור עמית: הגשנו אותו לכנסת.
ליאור עמית: זה עבר בסופו של דבר בתור תיקון 18.
ליאור עמית: היום תיקון 25 שהולך לעבור בוועדת הכלכלה לוקח את רשות השידור לחוק יותר גרוע מ-1965.
ליאור עמית: זאת הולכת להיות הרשות הכי פוליטית שיכולה להיות.
ליאור עמית: הדבר קורה בריש גלי.
ליאור עמית: עושים את זה אנשים שיושבים בוועדה.
ליאור עמית: תוך כדי זה חברי הכנסת צוחקים שם: רגע, יש לנו את זה עכשיו זמנית.
ליאור עמית: למה שניקח את זה לשנתיים?
ליאור עמית: בוא ניקח את זה ל-3 שנים.
ליאור עמית: בלי שום בושה הרשות הזאת נחטפת מהציבור.
ליאור עמית: מיליארד שקל של הציבור נלקחים באופן ברור לחלוטין, על-פי המינויים, ועל-פי כל מה שאנחנו רואים – על-פי החוק שמתחלף – הולך להיות פה חוק גרוע יותר ורשות הרבה יותר גרועה מאשר היתה, על-פי החוק של 1965.
ליאור עמית: כבודו ירצה, יש לנו את כל הסעיפים, נראה לכם.
ליאור עמית: לא נלאה את היושבים כאן.
ליאור עמית: אין סעיף שם שלא לוקח אותנו אחורה לימי החושך, ויותר גרוע.
ליאור עמית: הפוליטיזציה ברשות היא נורא ברורה.
ליאור עמית: אפשר לשחק משחקים.
ליאור עמית: אמיר גילת – עם כל הקישורים שלו – היה הדובר של ראש הממשלה.
רוני בר-און: מה ששמענו.
ליאור עמית: מה ששמענו וראינו.
ליאור עמית: אפילו למען הנראות הוא לא היה צריך למנות את עצמו לוועדת האיתור, ולתת לשופט בדימוס לצורך העניין – בעניין של יוני בן-מנחם – להיות שם.
ליאור עמית: אפילו את זה הם לא עושים.
ליאור עמית: אפילו מראית עין אין פה.
ליאור עמית: כרגע הרשות עובדת גם שלא על-פי חוק.
ליאור עמית: סעיף 16 לחוק רשות השידור אומר שעל רשות השידור חל חובה להקצות 36% מהכנסותיה השנתיות למימון רכישה של הפקות מקומיות.
רוני בר-און: ראיתי את המספרים פעם קודמת.
רוני בר-און: הם אומרים שזה לא מגיע ל-3%.
ליאור עמית: זה לא מגיע ל-3%.
רוני בר-און: זה עדיין המספרים היום?
ליאור עמית: זה עדיין המספרים היום.
ליאור עמית: היום הם הקצו 16% - - -
רוני בר-און: ממאי, אדוני היושב-ראש, שהטענה החריפה הזאת עלתה, אני מניח שאי אפשר היה לסדר את זה לא ביוני, ולא ביולי, אבל אחרי חודשיים הפער בין 36 ל-6% – לפי הטענה, כמובן, אני לא בדקתי –הוא פער בלתי סביר בעליל.
רוני בר-און: נעשה בעניין הזה משהו?
רוני בר-און: אתה יכול להעיד על עצמכם ששמעתם את זה, נזקקתם לזה, פעלתם בכיוון הזה?
רוני בר-און: בשני משפטים.
אמיר גילת: למרות המצוקה התקציבית התשובה היא כן.
אמיר גילת: עשינו שתי פעולות: לגבי תקציב 2011 העלינו את שיעור ההפקות ל-21 מיליון, כמעט פי שתיים מהסכום המקורי שתוכנן.
אמיר גילת: עשינו התייעלות פנימית ומצאנו מקורות - - -
רוני בר-און: אבל יש לכם פרמטר בחוק.
רוני בר-און: יש סעיף בחוק שמדבר על הפקות מקור, למיטב הכרתי.
אמיר גילת: תן לי רק להשלים, ברשותך.
אמיר גילת: 21 מיליון שקל ב-2011, שזה מספר שמאוד הגדלנו אותו, וכדי לא להסתפק בכך, כי אני חושב שרשות השידור קיימת רק בשביל דבר אחד, בשביל לשדר.
אמיר גילת: אנחנו גוף תוכן, והתוכן צריך להיות במרכז מעיינינו.
אמיר גילת: ולכן לקחנו כבר מתקציב 2012 – הנחת העבודה שלנו היא שגם בשנת 2012 רשות השידור תוציא כסף על תכנים – וכדי לשחרר את אותו לחץ שנוצר בהתקשרויות עם מפיקים לקחנו 16 מיליון שקל על חשבון תקציב 2012 וכבר שחררנו אותו, כדי שהמפיקים יוכלו כבר עכשיו להתחיל לעבוד.
רוני בר-און: בהשוואה למה שהיה ב-2010, כמה עשיתם אז הפקות מקור?
אמיר גילת: 10-9 מיליון.
אמיר גילת: סדר גודל כזה.
רוני בר-און: מיליון שקלים.
אמיר גילת: שאלת לגבי החוק.
רוני בר-און: כן, מה אומר החוק?
אמיר גילת: ההערה היא נכונה.
אמיר גילת: החוק אומר 36% מהכנסות התקציב.
רוני בר-און: מה שאומר –
אמיר גילת: כרגע, הרשות לא יכולה עם התקציב שלה לעמוד בזה.
אמיר גילת: הרפורמה מטפלת בזה.
רוני בר-און: אבל עדיין ההבדל בין 36% ל-3% הוא סדרי גודל שאפילו אנחנו שרגילים בעיוותים לא רגילים - - -
אמיר גילת: אתה צודק.
אמיר גילת: לכן ברפורמה יש מתווה - - -
רוני בר-און: כן, בבקשה, תמשיך.
ליאור עמית: ה-21 מיליון האלה הם מתוך 313.2 מיליון שצריכים לצאת.
רוני בר-און: אני יודע לעשות את החשבון.
רוני בר-און: אני אומר לך, שכרגע מכיוון שאין לו את ההכנסות הוא לא יודע לסדר אותך ב-36.
רוני בר-און: אם אני מנסה לנער אותו שזה לא יהיה ב-3, אלא יתקרב יותר ל-9, או שהוא אמר 10 אחוז, זה כבר משולש ממה שאתה הצגת בישיבה.
ליאור עמית: אבל כרגע הוא עובד שלא לפי חוק.