GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני בר-און: אבל בין התנצלות ובין התנצלות, יש התנצלות שהיא התנצלות, ויש התנצלות שהיא רמיסה ברמת השפלה.
ראודור בנזימן: אדוני יושב הראש, חשבתי כמוך.
ראודור בנזימן: בדיוק כמוך, וחשבתי ברגע מסוים שכדי להימנע מההליכים היקרים האלה, שמאיימים על קיומו של הערוץ, ניתן לבלוע את הרוק, למרות שלא צריך להתנצל, ואפשר לפרסם איזה סוג של תיקון או הבהרה.
ראודור בנזימן: הדיונים האלה נמשכו שבועות ארוכים, ואנחנו חזרנו ושמענו מהצד השני – מילה לא תשונה בנוסח שהגשנו אליכם.
ראודור בנזימן: אפילו לא מילה.
ראודור בנזימן: אני חשבתי בהתחלה ש ---
רוני בר-און: האם ביקשתם הגנה ממועצת הרשות השנייה?
רוני בר-און: אתה, ברמה שלך כמנכ"ל חברת החדשות?
ראודור בנזימן: לא.
ראודור בנזימן: לא, אני מעריך את הרשות השנייה, אני חושב שיש לה תפקיד חשוב.
ראודור בנזימן: אני חושב שבמקרה הזה הפנייה הייתה גורמת, במקרה הרע, לסיכון שהביא אותי לקבל את ההחלטה לשדר את ההתנצלות הזאת.
רוני בר-און: האם ביקשת לכנס את הדירקטוריון של חברת החדשות, את הדירקטוריון של ערוץ 10, כדי לשטוח בפניהם, פעם אחת את חוות דעתך המקצועית שאומרת סליחה, אני ניצב מאחורי התחקיר הזה כעורך ראשי של כלי התקשורת הזה, של ארגון התקשורת הזה, אני מוכן להבין שהאילוצים הפיננסיים שלכם יכולים להצדיק שימוש במילים כאלה ואחרות כדי להיפטר מהמטרד הזה, אבל מה שנדרש ממני לעשות זה לעבור על דתי כעיתונאי, כאיש שיש לו מילה, כאיש שיש לו תפיסת עולם.
ראודור בנזימן: אז זו הסיבה שנקטתי בצעד שנקטתי.
ראודור בנזימן: הדירקטוריון ---
רוני בר-און: אני יותר שהתפטרת, לא שאלתי.
רוני בר-און: אני שואל מה ניסית לעשות בדרך, כדי לא להגיע לתוצאה של ההתפטרות.
ראודור בנזימן: כל דבר אפשרי.
ראודור בנזימן: ההנחה שלי, הנחת המוצא שלי הייתה שבלי תמיכה של הערוץ, קרי של בעלי המניות, באופציה ללכת למשפט, אין אופציה אחרת.
ראודור בנזימן: זו הייתה הנחת המוצא שלי.
רוני בר-און: תמיכה כזאת ביקשת ולא קיבלת, אני יכול לסכם את הבנתי את מה שאתה אומר פה, גם אם אתה לא אומר את זה במילים מלאות?
ראודור בנזימן: התשובה היא שביקשנו בהזדמנויות שונות לבחון מאד ברצינות את האפשרות ללכת להליך משפטי, והתשובה שחזרנו וקיבלנו הייתה – אנחנו לא נעמוד בזה.
ראודור בנזימן: הדירקטוריון כונס יומיים לפני שידור ההתנצלות, דירקטוריון החדשות עם נציגי הציבור.
ראודור בנזימן: היה איזה שהוא צירוף מקרים בעניין הזה, שבו שלושה חברים חדשים מטעם הציבור בדירקטוריון חברת החדשות, בעצם השתתפו בישיבה הראשונה שלהם, שלושה מתוך ארבעה, ולכן חשבתי גם בעניין הזה שהניסיון להפיל על חברים חדשים, שלא ממש מתמצאים מה קורה בחברת החדשות ובדירקטוריון, להפיל עליהם את הפרשה הזאת, יהיה ניסיון לא נכון.
רוני בר-און: יש לך עוד מה להוסיף לנו, מר בנזימן?
רוני בר-און: תודה רבה מר בנזימן, תודה.
רוני בר-און: תודה גם לך מר הופשטיין, לא הספקתי להודות.
רוני בר-און: באמת, אני יודע שזה לא קל להתייצב מול הכוחות האלה ולשתף אותנו ובאמצעותנו את הציבור בדברים הלא פשוטים האלה.
רוני בר-און: אני מודה לך, מודה לך מר בנזימן.
רוני בר-און: בבקשה אדוני המנכ"ל, מנכ"ל ערוץ 10, יוסי ורשבסקי, בבקשה.
יוסי ורשבסקי: תודה אדוני יושב הראש, תודה לחברי הכנסת.
יוסי ורשבסקי: המבנה היום של ערוצי הטלוויזיה הוא כזה שהם מפסידים כסף.
יוסי ורשבסקי: ערוץ 10 הפסיד כסף מהרגע הראשון שהוא עלה לאוויר.
יוסי ורשבסקי: הוא נסמך אך ורק על בעלי המניות שלו ולדעתי בשנה שנתיים האחרונות, כל המנכ"לים של חברות הטלוויזיה בישראל, סמוכים על שולחנם של בעלי המניות בעניין של הזרמת כספים, כי אני מניח שגם הקולגות שלי בערוץ 2 מפסידים כספים.
יוסי ורשבסקי: הדבר הזה נובע ממבנה השוק וממבנה המחויבות שהערוצים נטלו על עצמם, וממבנה הרגולציה של הסדרת השידורים של הברודקסטרים בישראל.
יוסי ורשבסקי: על אף הדברים שאמרתי, אני חושב שחברת החדשות של ערוץ 10, מהיום הראשון שקמה, זוכה לחופש בלתי רגיל, שלא שכיח במחוזותינו.
יוסי ורשבסקי: החברה שידרה לאורך ההיסטוריה שלה, באמת תחקירים מאד חשובים ונוקבים ובלי לפגוע באחרים, אני חושב שבאמת ברמה גבוהה ביותר וגם שמשלמים עליהם מחיר כבד, אם זה באנשי כלכלה בכירים שמפרסמים ואם זה בפוליטיקאים בכירים, כמו שאתם יודעים.
יוסי ורשבסקי: ואני חושב שזה גם בלי איזה שהיא, כמו שמנסים לרמוז, איזו אג'נדה ימנית או שמאלנית.
יוסי ורשבסקי: אני לא חושב שאנחנו לא שמאלנים ולא ימנים.
יוסי ורשבסקי: אנחנו עושים את עבודתנו וחברת החדשות עושה את עבודתה נאמנה לאורך כל השנים.
יוסי ורשבסקי: חברת החדשות שידרה את התחקיר על מר שלדון אדלסון, אחרי תחקיר מאומץ ורציני שנערך חצי שנה.
יוסי ורשבסקי: אני רוצה להזכיר לכולם שהתחקיר שודר.
יוסי ורשבסקי: זאת אומרת, אתה יודע, זה דבר שאתם לא יודעים כמה דברים לא משודרים, עקב לחצים.
יוסי ורשבסקי: התחקיר הזה שודר, וכמו שאתם יכולים לשער, גם היו פניות ו-, אני לא רוצה להגיד לחצים, היו פניות לא נעימות גם לפני שידור התחקיר.
יוסי ורשבסקי: אז בואו נשים את הדברים, אני לא אגיד בפרופורציה, אבל בואו נמפה את הדברים.
יוסי ורשבסקי: התחקיר שודר, תחקיר חזק ונוגב, ואני חושב שבזה, זה הדבר העיקרי שקרה.
יוסי ורשבסקי: אחרי שידור התחקיר, היו מספר דיונים עם הנציגים של מר אדלסון בין הנציגים שלנו והעיתונאים.
יוסי ורשבסקי: אני לא נכחתי באף מפגש כזה, וקיבלתי דיווחים מדי פעם מעורכי הדין, מה מצבנו.
יוסי ורשבסקי: אנחנו עומדים באמת, ראודור אמר קודם, אני אומר – אין ספור תביעות דיבה.
יוסי ורשבסקי: אין ספור פניות ואין ספור איומים ואין ספור תביעות דיבה.
יוסי ורשבסקי: התחקיר היה תחקיר רציני, מבוסס.
יוסי ורשבסקי: מה שהבנתי מעורכי הדין שליוו אותנו, איזו שהיא תשתית ראייתית התערערה אחרי התחקיר, ועדיין אני חוזר ואומר – תחקיר חזק, מבוסס ורציני.
יוסי ורשבסקי: בניהול סיכונים שלי כמנכ"ל, עמדו בפני שתי אפשרויות.
יוסי ורשבסקי: אפשרות ראשונה זה ללכת למשפט, כשאני לא מדבר כרגע על פסק הדין שראודור דיבר עליו.
יוסי ורשבסקי: ראודור דיבר על עשירון תחתון של סיכוי או עשירון עליון של סיכוי, תלוי מאיפה מסתכלים על זה.
יוסי ורשבסקי: אני מדבר על ההליך.
יוסי ורשבסקי: הליך משפטי מול גורם כזה חזק כמו מר שלדון אדלסון, שהוא, אני לא צריך לספר לכם מי הוא, היה אמור לעלות מיליוני דולרים.
יוסי ורשבסקי: הערוץ, וזה הבעיה רבותי, אתם מצד אחד באים ומדברים על זה שבעלי הון מחזיקים ערוצים וכן הלאה, ומצד שני לא נותנים לערוצים לחיות.
יוסי ורשבסקי: אני מדבר עליכם, על הרשות המחוקקת.
יוסי ורשבסקי: לא נותנים לערוצים לחיות, מצפים מהם לעשות יש מאין, איזה סוג של אלכימיה, לעשות תחקירים ודרמות ואין ספור דברים שאתם לא מסוגלים לעשות בערוץ שלכם, בערוץ הציבורי, לא מסוגלים.
יוסי ורשבסקי: שימו לב ---
רוני בר-און: כמו שאמר משה לפרעה – "חומר אין נותנים לעבדיך ולבנים אומרים לנו עשו".
יוסי ורשבסקי: זה מה שעושים לנו.
יוסי ורשבסקי: לא מסוגלים.
יוסי ורשבסקי: לא מסוגלים להפעיל ערוץ ציבורי עם תקציב מטורף ששתי חברות, ששני הערוצים המסחריים אין להם תקציב כזה – לא לערוץ 2 ולא לערוץ 10, ודורשים מהערוצים המסחריים להתנהג כמו ערוצים ציבוריים.
יוסי ורשבסקי: לא נותנים את הכלים, לא נותנים את הכלים רבותי, ומי כמוכם יודע מה קורה עוד מעט לפי דעתי בעשר וחצי בוועדת הכלכלה, שרוצים להצביע על אי דחיית החוב שלנו, ואני אומר עוד פעם - זו דחיית חוב, לא מחיקת חוב.
יוסי ורשבסקי: וכל הפופוליזם הזה שערוץ 10 מבקש הקלות ודורש כספים מהמדינה זה פופוליזם זול, שראוי פעם אחת להגיד – הערוץ לא קיבל שקל מהמדינה.
יוסי ורשבסקי: הערוץ שילם למדינה 230 מיליון ₪ ב-10 שנות עבודתו ---
נחמן שי: הוא קיבל זיכיון.
נחמן שי: בוא לא נתבלבל.
יוסי ורשבסקי: דמי זיכיון ותמלוגים.
נחמן שי: הרטוריקה מושכת אותך לכל מיני כיוונים.
נחמן שי: קיבלת זיכיון לשידורים, אז יש לזה עלות.
יוסי ורשבסקי: מר שי, יש לזה עלות, אבל אני חושב, אם תבדוק טוב, אני חושב שערוצי הטלוויזיה המסחריים בישראל, תקן אותי אם אני טועה, הם הגוף היחידי שמשלם לרגולטור שישגיח על עצמו.
נחמן שי: לא, הם מממנים את הרגולטור.
רוני בר-און: עזוב, עזוב, נחמן, הוא צודק במובן אחד, שבעולם הכללי יש מה שנקרא Out Of pocket Money.
רוני בר-און: המדינה לא הוציאה כסף מכיסה, היא נתנה שווה ערך של כסף.
רוני בר-און: החוב הולך בעצם לרשות השנייה ---
קריאה: לא, לא, למדינה, תמלוגים.
רוני בר-און: למדינה, בסדר, בוא, כמה עולה במציאות הריבית של מדינת ישראל, כמה זה, 50 מיליון שקל?
רוני בר-און: כמה החוב 50 מיליון?
נחמן שי: 45 מיליון.
יוסי ורשבסקי: החוב הוא 45 מיליון שקל, שהוא לא, אם לפי ה ---
רוני בר-און: אבל באמת, תראה, אני לא רוצה ליטול את סמכויותיו האין סופיות של יושב ראש ועדת הכלכלה והבנו את הנקודה.
רוני בר-און: ברור לחלוטין, אוקי, תמשיך.
יוסי ורשבסקי: ברשותך, עוד מילה אחת, אדוני יושב הראש.
יוסי ורשבסקי: תראו, המצב הזה שמנכ"ל חברת טלוויזיה צריך לרוץ ולהתרוצץ בוועדות הכנסת ולעשות שתדלנות ולהתחנן על חייהם של 500 עובדים ו-1,500 עובדים נוספים, זה מצב שאני לא חושב שאנחנו צריכים להתבייש בו.
יוסי ורשבסקי: זה מה שהיה לי להגיד.
רוני בר-און: יכול להיות שמישהו רוצה שזה יהיה המצב?
יוסי ורשבסקי: אני משוכנע שכן.
רוני בר-און: עוד מישהו מערוץ 10?
רוני בר-און: לא, אוקי.
רוני בר-און: אנחנו עכשיו אולי נשמע את הרשות השנייה.
רוני בר-און: אני בעוד שלוש דקות יוצא, כולל הדרך בין 7 ל-10 דקות במקום שאם אני לא אהיה, אני אצטרך עוד פעם ועדת ביקורת ועוד פעם מבקר המדינה ועוד פעם.
רוני בר-און: אז זאת אומרת, אז כדי ליצור את התקלה הזאת אני אתן את זכות הניהול לחברתי, הגברת סולודקין, לכמה דקות שאני אעדר.
רוני בר-און: בבקשה, מי מדבר בשם הרשות השנייה?
מנשה סמירה: מנשה, מנכ"ל הרשות.
רוני בר-און: בבקשה מר סמירה.
מנשה סמירה: ראשית אין ספק שהאירוע הזה הוא אירוע חריג והייתי אומר גם איזה שהוא ציון דרך ומטלטל וצריך עוד לחקור בו וללמוד בו ובוודאי בהיבט העיתונאי, בהיבט הרגולטורי, ובכל ההיבטים, גם בהקשרים של עלות הממשקים בין המערכות השונות במדינת ישראל.
מנשה סמירה: אבל יחד עם זאת ---
רוני בר-און: קיבלתי עוד ארכה עד התלייה.
מנשה סמירה: אני בניתי על זה שאתה הולך ---
רוני בר-און: אה, אוקי, אז אני אתן למישהו אחר.
מנשה סמירה: לא, לא, אני צוחק, מה פתאום.
מנשה סמירה: להיפך, נהפוך הוא.
מנשה סמירה: השאלות שלך היו מצוינות, אני חייב לומר.
מנשה סמירה: אתה יכול לעבוד ברשות השנייה.
רוני בר-און: אני רוצה שתסביר לי אבל באמת, אני רוצה טיפה למקד אותך כי יש כבר איזה סוג של מה שנקרא בסיס או מצע לדיון.
רוני בר-און: מה אתה חושב כרגולטור, על תופעה שיושב ערוץ אומר שמע, אני מחזיק באמת.
רוני בר-און: אומר את זה עורך התחקיר, אומר את זה איש בקיא ומנוסה, אני מרשה לי לעצמי לומר מהיכרות אישית, אבל גם העובדה שהוא מנכ"ל ערוץ החדשות, מחלקת החדשות.
רוני בר-און: אומרים שניהם – אמת לאמיתה, וניצב המנכ"ל הזה, שהוא זה שכל יום מסתכל על ה– Cash Flow ואומר חברה, אני לא עומד בזה.
רוני בר-און: אז מה אתם רוצים, שנהיה צודקים ונמות כלכלית?
רוני בר-און: או שנחיה כלכלית ונוריד את הראש, עד שיעבור הענן.
רוני בר-און: מה שהם אומרים – בסדר, בוא נמצא את הראש להוריד את הראש, אפילו לא – לרוצץ את הראש.
רוני בר-און: עכשיו אתה הרגולטור.
רוני בר-און: מחר זה יקרה, יש לך עוד חצרות, זה לא רק החצר הזאת.
רוני בר-און: זה החצר של ערוץ 2 וזה עוד חצרות.
רוני בר-און: זאת השאלה שלי אליך.
רוני בר-און: זאת אומרת מה היה לא נכון בהתנהלות פה, אם אתה יודע להגיד כרגולטור.
רוני בר-און: אמרתי לו הדירקטוריון, בסדר.
רוני בר-און: איך פותרים את הבעיה הזאת?
רוני בר-און: זה אש בשדה קוצים.
רוני בר-און: בוא, בסוף היום כולם שרוצים להשתיק את הערוץ השני, הולכים לאדלסון אומרים – תגיד ממי בא המכתב, מאיזה ?
רוני בר-און: הוא אומר פלוני אלמוני.
רוני בר-און: הולכים, משלמים, אני יודע מה זה לבקש מכתב מ שמטיל טרור.
רוני בר-און: אני לא אומר חלילה שזה המקרה, אבל אני יודע את ההתנהלות.
רוני בר-און: אנחנו עבדנו בדברים האלה, גם אילן וגם אני, בעוונותינו הרבים.
רוני בר-און: אני מבקש ממך ---
מנשה סמירה: ראשית, אני חייב לענות לך על השאלה כאזרח קודם כל.
מנשה סמירה: האמת צריכה להיאמר, ואבוי לנו אם רתיעה כלכלית או דברים מהסוג הזה יניאו את חברות החדשות, את העיתונאים שלנו מלומר את הדברים.
מנשה סמירה: זו אחריות שלכם המחוקקים, זו אחריות, אני כאזרח בוודאי דורש את זה, וגם אנחנו בהליכי הרגולציה נעמוד על כך.
מנשה סמירה: לא יעלה על הדעת שתהיה התקפלות מפני האמת, בגלל חשש כזה או אחר.
מנשה סמירה: ואני אומר מה אנחנו עכשיו כרגולטור נעשה ועושים.
מנשה סמירה: ראשית אני מדבר, צופה פני עתיד.
מנשה סמירה: ראשית צריך לחזק את החומות.
מנשה סמירה: דווקא המחוקק נתן דעתו וחבר הכנסת שי הזכיר זאת.
מנשה סמירה: חברת החדשות אמורה להיות חברה עצמאית והיא הייתה צריכה לפעול כך.
מנשה סמירה: חברה עצמאית משוחררת מהדיון הכלכלי.
מנשה סמירה: משוחררת מהדיון הכלכלי.
מנשה סמירה: נכון שיש לה זיקה.
מנשה סמירה: אי אפשר להתעלם מהעובדה שהיא ממומנת מכספי הערוץ.
מנשה סמירה: אנחנו צריכים לחזק, וזה מה שאנחנו פועלים וזאת ההחלטה שהתקבלה – לחזק את החומות של העצמאות עד כמה שניתן.
מנשה סמירה: אין גבול, זאת אומרת אין דבר כזה אין סופי כנראה.
מנשה סמירה: בסופו של דבר יש כאן שכלול והערכה של הדברים, אבל כדי לתת לאמת את הכוח ולעיתונאי לעשות את עבודתו ובתנאי שתהיה נאמנה ומקצועית.
מנשה סמירה: גם על זה צריך לומר דבר.
מנשה סמירה: התחקיר וההצלבות שלו והעמידה מאחוריו.
מנשה סמירה: ואני רק אפתח הערה, על אף הדברים של אבנר, ואני יודע שעשו עבודה טובה מאד והתחקיר שודר, ובשעת השידור הם היו בטוחים שזאת אמת לאמיתה, יש לנו מסמכים, וזו הסיבה שעמדנו מאחורי העניין ולא מצאנו בסופו של דבר להתערב בהחלטה על ההתנצלות לאחר הבדיקה, כי עורכי הדין וחברת החדשות והנהלת הערוץ העבירו מסמכים בשימוע וכתובים, שכנראה התגלו שתי בעיות, או היו סוג של, הם קראו לזה שהתשתית הראייתית נפגעה ולא יכלו לעמוד מאחורי חלק מהדברים.
מנשה סמירה: אני רק אחזור לעניין של החומות.
מנשה סמירה: אנחנו כן צריכים לחזק ובעניין הזה צריך לנקוט בכמה דברים.
מנשה סמירה: ראשית, לחזק את האתיקה ביחד עם אגודת העיתונאים ומועצת העיתונות.
מנשה סמירה: שתיים, לתת לחברות החדשות ביטחונות, ואנחנו ---
מרינה סולודקין: אתיקה של מי?
מרינה סולודקין: של אדלסון?
מנשה סמירה: סליחה, לא, אני לא מתעסק בזה.
רוני בר-און: זו קריאת ביניים, זו לא הייתה שאלה.
מנשה סמירה: אוקי.
מנשה סמירה: אנחנו מחזקים את העניין הזה של הביטוחים ואנחנו פועלים עכשיו לעניין הזה של איך הם יהיו מוגנים בהקשר של ביטוחים להליכים משפטיים.
מנשה סמירה: כמו שאמר כאן המנכ"ל, אני לא רוצה שייווצר מצב שמנכ"ל ישקול, בגלל הליכים משפטיים, אם ללכת או לא, אז אני לא אתמודד על האמת.
מנשה סמירה: זאת אומרת לחזק ולתת ביטוחים וערבויות להליכים משפטיים.
מנשה סמירה: אנחנו פועלים לעניין הזה, לעניין של הביטוחים, לעניין של למסד את תהליך קבלת ההחלטות, כאשר מתערבבים שיקולים עריכתיים ושיקולים עסקיים.
מנשה סמירה: מה קרה כאן?
מנשה סמירה: הייתה כאן איזו שהיא הערכת מצב של החברים שיושבים כאן, שהייתה קשורה בסיכון כלכלי למול אמת עיתונאית, למול אמת עריכתית.
מנשה סמירה: בעניין הזה המחוקק והרשות השנייה נתנו דעתם.
מנשה סמירה: יש דירקטוריון, יש הליך קבלת החלטות.
מנשה סמירה: לצערי, וזה הפגם שנפל בקבלת ההחלטות ובתהליך שהתנהל בערוץ 10 ובחברת החדשות של ערוץ 10, שהדברים האלה לא התנהלו במקומות הנכונים.
מנשה סמירה: הדיון לא התקיים במוסד עם פרוטוקול שבו נציגי בעלי המניות רשאים לומר את דבריהם.
רוני בר-און: מה שם המוסד הזה?
רוני בר-און: דירקטוריון ערוץ החדשות.
מנשה סמירה: דירקטוריון של חברת החדשות, שהוא זכיין נפרד ועצמאי, שבו לנציגי הסיפור יש SAY, יש לנציגי בעלי המניות זכות לומר את דבריהם, אבל בצורה רשמית, לא בלחצים, עם פרוטוקול וכל מה שנאמר, ואז הדבר יכול להתבהר ולעורך הראשי יש בהחלט מקום ותפקיד לומר ולדעת עד כמה יש לו גיבוי ולאן הוא יכול ללכת עם האמת שלו.
רוני בר-און: זה דירקטוריון שבו ממילא באופן מובנה, שיקולי העיתונות יותר חזקים או מובהקים משיקולי הכלכלה של דירקטוריון ערוץ 10.
מנשה סמירה: אני יכול לומר כך – אמור להיות כך ולעורך הראשי יש יותר משקל.
מנשה סמירה: אנחנו עכשיו פועלים לשנות את ההרכב.
מנשה סמירה: הרשות השנייה, המועצה קיבלה החלטה שאנחנו נפעל גם להגדיל את מספר נציגי הציבור כדי לאזן.
מנשה סמירה: נכון לרגע זה מתמטית, או כמו שאומרים יש 60% לנציגי הערוץ ו-40% לנציגי הציבור.
מנשה סמירה: כדי להבטיח שהשיקול באמת, למרות שגם נציגי הערוץ שוקלים שיקולים עיתונאיים, אני לא אומר שלו, אבל מן הסתם השיקולים הכלכליים יכולים לעמוד לנגד עיניהם.
מנשה סמירה: אנחנו גם בעניין הזה פועלים עכשיו לפנות למחוקק וליישר, ונחמן אתה מכיר את זה, אז הוחלט על 40-60, אנחנו סבורים שצריך לפחות 50-50 כדי להבטיח את זה.
רוני בר-און: מנשה, אני רוצה, אני לא יודע אם אתה יודע לענות על זה, שיקולים של חוק חובת ביטוח בעניין הזה, הוצאת ביטוח בעניין הזה.
רוני בר-און: זאת אומרת האנשים האלה צריכים לדעת שהם יוצאים לקרב על המקצוע שלהם, על הכבוד המקצועי שלהם ---
מנשה סמירה: שהם מוגנים.
רוני בר-און: על האמת המקצועית שלהם, לא יבוא איזה אחד שרואה את החיים דרך החור בגרוש ויגיד – סליחה, אני לא יודע להגן עליך, עכשיו תרד על הברכיים גם אם הבאתם חומרים שהם לוחות הברית.
רוני בר-און: אני בא לכהן עוד טרם כהונתי בכנסת כדירקטור בדירקטוריונים מסוימים, ומה לעשות, פני הדור כפני הכלב והאחריות של הדירקטורים הולכת וגוברת, הולכת וגוברת, בתי המשפט כל הזמן מעמיסים.
רוני בר-און: עכשיו, אני בא לדירקטוריון ואני אומר – סליחה, אתם רוצים אותי?
רוני בר-און: אני רוצה לדעת שיש לי ביטוח על ההחלטות שלי שהן נקיות מרשלנות, אחרת אני לא אקבל החלטות מקצועיות.
מנשה סמירה: אז גם בעניין הזה התקנון והכללים שלנו מחייבים אותם.
מנשה סמירה: הכללים והתקנון של חברות החדשות מחייב אותם לייצר ביטוח מהסוג הזה.
מנשה סמירה: אנחנו בודקים את גובהו ואת עוצמתו, כדי שלא יקרה מצב שהוא יצטרך לשקול להתלבט ולחשוש מללכת להליך כזה, אני לא יודע אם מול כל טייקון, מול כל אחד שיש לו אין סוף יכולות, אני לא יודע להגיד את זה, אבל בוודאי אנחנו נגביה את החומות עד כמה שאפשר.
מנשה סמירה: זה יעלה לערוצים כמובן, אבל ---
יוסי ורשבסקי: בוודאי שזה יעלה, מנשה.
יוסי ורשבסקי: הנה, זה עוד יותר מחריף את מה ש---
מנשה סמירה: יעלה, יעלה, יעלה.
מנשה סמירה: אבל חברים, האמת, האמת העיתונאית של חברות החדשות – חשובה יותר מתכנית כזו או אחרת, יוסי, ונצטרך להעביר אליה את המימון ואת הביטחונות הנדרשים.
יוסי ורשבסקי: מאיפה?
יוסי ורשבסקי: מאותם בעלי מניות שאחרי זה אתם אומרים למה אתם ---
מנשה סמירה: תראה, אני רוצה לומר, אני חושב שלא כדאי לנו להיגרר לסוגיה יוסי, שאתה מושך אותנו כאן, באמת אני אומר את זה, על המימון של בעלי המניות מסיבה נורא פשוטה.
יוסי ורשבסקי: מאה אחוז.
יוסי ורשבסקי: אני דווקא חושב שכן.
מנשה סמירה: אני מזכיר לך, אם אתם רוצים זה דיון באמת שמתקיים במקומות אחרים, אבל אפשר גם כאן, במשפט אחד אני אומר.
מנשה סמירה: הרי אף אחד לא מכריח את בעלי המניות להיכנס ---
יוסי ורשבסקי: זה נכון.
יוסי ורשבסקי: אתה צודק.
מנשה סמירה: ומי שנכנס יודע מה הרווחים ומה הסיכונים.
יוסי ורשבסקי: נכון.
מנשה סמירה: אני גם לא רוצה עכשיו להתווכח אתכם על מידת הרווחיות ומה קורה בתחום ובענף.
מנשה סמירה: יש פה שיקולים מורכבים.
רוני בר-און: בוא, אני לא אוהב את הסוג הזה של התשובה.
רוני בר-און: כל פעם שאני צועק פה על תקלות שהשלטון עושה אומרים לי – אף אחד לא מכריח אותך להיות חבר כנסת, תחזור למשרד עורכי הדין שלך.
מנשה סמירה: לא, לא, זה לא.
רוני בר-און: תסלח לי, אני באמת, עם כל הכבוד, כל אחד רוצה להיות בעל עיתון והוא רוצה להיות מנהל בעיתון, שהוא יודע שיש לו גב כלכלי וגב של בעל מניות שנותן לו ללכת עם האמת המקצועית שלו ולא אומר – תשמע, זה יכול לעלות לי כל כך הרבה כסף, אז אתה מתחיל לזחול מתחת לסף.
רוני בר-און: היום זה קורה לו, מחר זה יכול לקרות ---
מנשה סמירה: בוודאי, לא, אני לא מדבר עליו.
יוסי ורשבסקי: אני יכול להצהיר, אדוני יושב הראש, אם הערוץ היה עומד על ---
רוני בר-און: לא, לא, יוסי, בואו.
רוני בר-און: בסוף תוכלו כולכם להגיד שאני משתיק את התקשורת במדינת ישראל.
רוני בר-און: תנו לאנשים לדבר, כל אחד בזמנו.
מנשה סמירה: מה שניסיתי לומר שעולם התקשורת, זאת אומרת שהתקשורת המסחרית, שבנויה על מימון של בעלי מניות כאלה ואחרים שרוכשים ומקבלים זיכיון או רישיון, לוקחת בחשבון, ויש כאן מערכת יחסים באמת מורכבת שמצד אחד זה לכאורה, זה לא לכאורה, זה פרטי אבל זה גם משאב ציבורי, כי הוא מקבל משאב מן המדינה והוא חייב לעמוד באיזה שהם קריטריונים ציבוריים.
מנשה סמירה: אני מנסה לומר שיש עדיין יכולות ואפשרות, אם אנחנו מאזנים ומשקללים בין הדברים, לפעול ולא כדאי לנו להיות קיצוניים, גם לא לבוא ולהגיד שבגלל הסיפור הכספי הזה אנחנו לא מסוגלים ואנחנו כל הזמן תלויים בהם ולכן אנחנו צריכים וצריכים.
מנשה סמירה: אני חושב שבעניין הזה האיזונים האלה והתהליכים שאנחנו נוקטים בהם כרגע, ואני חושב שההחלטות שהמועצה קיבלה – ללכת ולבחון ולחזק את הדברים האלה – יתנו מענה יותר טוב.
מנשה סמירה: אני אעיר עוד הערה אחת שגילינו אותה כן במקרה הזה, וזה חשוב לקראת המעבר לעולם הרישיונות שהזכרת.
מנשה סמירה: בערוץ 10 בשונה מאשר בערוץ 2, מתנהל ערוץ שיש בו זכיין אחד, יש בו בעל זיכיון אחד.
מנשה סמירה: בערוץ 2, נכון לרגע זה יש שני בעלי זיכיונות.
מנשה סמירה: גם למדנו מהמקרה הזה לקראת המעבר לרישיונות, שכאשר מתנהל בחברת החדשות של ערוץ 2, בגלל שיש שני בעלי זיכיון ונציגי ציבור, יש מתח כל הזמן ויש מקום והדירקטוריון והתהליכים של חברת החדשות מאוזנים, משום שזה לא ראייה אחרת.
מנשה סמירה: וכאשר אנחנו עוברים לערוץ שיהיה בו בעל זיכיון אחד, אנחנו חייבים עוד יותר, לקראת המעבר לרישיונות, לחזק את הדברים שדיברנו עליהם כרגע.
מנשה סמירה: משום שבעל זיכיון אחד הוא בעל דעה אחד, הוא חזק יותר.
מנשה סמירה: אין את האיזון הפנימי, הבלנס הקיים.
מנשה סמירה: בערוץ 2 יש שני זכיינים שהם כל אחד שומר אחד על השני והם שומרים על האובייקטיביות ועל העצמאות של חברת החדשות, כדי שהיא לא תהיה קרובה לאף צד.
מנשה סמירה: אני חושב שבעניין הזה אנחנו גם לקחנו את זה בחשבון וזה חלק מהסיבות שאמרנו את אשר אמרנו.
מנשה סמירה: ולסיכום, לגבי המקרה הספציפי עצמו אני חייב לומר דבר כזה.
מנשה סמירה: הנתונים שהונחו בפנינו, שאמנם הייתה אמת בזמן השידור, אבל לאחר מכן התגלו, הוסרה תשתית, היו בעיות ולכן ההתנהלות, ומבחינתנו, בסופו של דבר אף שלא, גם אנחנו חשנו שהייתה פה התנצלות קיצונית ואני חושב שחברי המועצה ויושב ראש המועצה ואחרים אמרו את הדברים לאנשי ערוץ 10, אבל בסופו של דבר זו הייתה הדרך שהתקבלה.
מנשה סמירה: לנו היה חשוב לראות שההחלטה התקבלה על ידי האנשים שיושבים כאן.
מנשה סמירה: על ידי אנשי החדשות, אנשי הערוץ והיועצים המשפטיים, והם הצהירו, ואני אומר את זה כאן – גם מנכ"ל הערוץ, גם היועצים המשפטיים של חברת החדשות של הערוץ, והודיעו באותיות קידוש לבנה בכתב וגם בעל פה בשימוע שנעשה בפני הרשות השנייה – שהם בחרו בסופו של דבר לעשות את זה, משקלול של הנתונים שהונחו בפניהם.
רוני בר-און: תודה רבה לך מר סמירה.
רוני בר-און: אני מבין שאתה כאן בשם אגודת העיתונאים, בומבך, אני צודק?
אילן בומבך: כן, כן.
רוני בר-און: אז בבקשה.
יוסי בר מוחא: אבל הייתי רוצה רק לומר משהו.
אילן בומבך: זה המנכ"ל שלנו.
יוסי בר מוחא: אני אעשה את זה במהירות, אוטוסטראדה אני אעשה את זה.
יוסי בר מוחא: כבוד יושב הראש, אנחנו נקלעים לתופעה חמורה מאד שמתרחשת בתקופה האחרונה בכלי התקשורת בכלל.
יוסי בר מוחא: שליטה וניסיון לשלוט באופן הגס ביותר, הבוטה ביותר, בערוצי תקשורת.
יוסי בר מוחא: כשאמרתי בנשיאות מועצת העיתונות, ואני חבר נשיאות מועצת העיתונות ואני חבר ועדות האתיקה ובתי הדין לאתיקה של מועצת העיתונות, אמרתי יש כאן "מאפייה פוליטית" בחסות לשכת ראש הממשלה, ואמרתי את זה כאן בוועדה בישיבה קודמת, בעניין רשות השידור.
רוני בר-און: פעם קודמת ביקשתי ממך שלא להשתמש בביטוי הזה, אז תראה את בקשתי כשרירה וקיימת.
רוני בר-און: אנחנו נמחק את זה מהפרוטוקול.
רוני בר-און: אם תרגיש מקופח אתה יכול להגיש תלונה על זה שזייפתי את הפרוטוקול.
רוני בר-און: המילה "מאפייה" אנחנו נמחק.
יוסי בר מוחא: אנחנו מדברים על ---
רוני בר-און: הבנו, הבנו את זה אז, הבנו את זה היום.
רוני בר-און: דעתנו לא השתנתה על הביטוי הזה.
יוסי בר מוחא: הבנתי.
יוסי בר מוחא: העניין הוא כזה, אנחנו רואים גורמים פוליטיים בוחשים בקדרה בכל צורה שהיא.
יוסי בר מוחא: מנסים היום לפגוע בכבשת הרש, שזה עובדי ערוץ 10.
יוסי בר מוחא: מנסים ביתר שאת לפגוע בעובדי שזה סופר כבשת הרש.
יוסי בר מוחא: עכשיו, אני מכיר את יוסי ורשבסקי שנים, מעל 20 שנה אנחנו מכירים.
יוסי בר מוחא: אני יודע שמה שהביא אותו להחלטה זה החשש שמא מאות משפחות ילכו הביתה ויפוטרו מעבודתם ופרנסתם תיגדע.
יוסי בר מוחא: עכשיו, אנחנו שומעים פה את מנשה ידידי, נמצא פה גם יושב ראש הרשות השנייה, אילן אבישר.
יוסי בר מוחא: אני סמוך ובטוח שדיון מעמיק לצערי הרב, דיון מעמיק ברשות השנייה, עדיין לא התקיים.
יוסי בר מוחא: אני מעריך שהוא יתקיים והוא אמור להתקיים.
יוסי בר מוחא: ישנו גילוי נאות שיאמר אותו עורך הדין אילן בומבך, בעניין מבקר המדינה בעניין, אבל אנחנו, מופעלים עלינו לחצים כבדים מצד אנשי שלדון אדלסון על היועץ המשפטי שלנו לחזור מהתלונה.
יוסי בר מוחא: אני חותם לך, וכאן אני אומר את זה בוודאות, שהגיעו גם מכתבים למשרד מבקר המדינה, מה שהביא למכתב שנשלח אתמול, שאתה לא יודע ממנו, מר חיו, ואילו היית יודע היית מציין את זה.
יוסי בר מוחא: אתמול הגיע ממר הלל שמגר מכתב לעורך הדין אילן בומבך, שהוא יאמר בדיוק.
יוסי בר מוחא: משהו לא נכון בתוך המכתב הזה, אבל העיקר, תרשה לי, זה בדמנו הדבר הזה.
יוסי בר מוחא: אנחנו מייצגים עיתונאים, אנחנו נעמוד לצד העיתונאים הן בערוץ 10 ובעיקר בערוץ 10, בשל היותו מסחרי, ושם החשש מהטייקונים ומבעלי ההון הוא כבד, וכאן הופעלו לחצים של טייקונים, של אנשי הון – הן בעלים ואחרים – כדי להשתיק כתבות כאלה ואחרות, ובעיקר להביא להתנצלות, שאני מחזק את מה שאמרת – המבישה והמשפילה שהייתה בערוץ בערב שבת בחודש ספטמבר.
יוסי בר מוחא: אני חושב שאנחנו, העיתונות בכלל, מתביישת במה שהתרחש, ואנחנו פה, כאן בוועדה לביקורת המדינה ואני מבקש ממך כבוד יושב הראש, אנא, משפט ---
רוני בר-און: יוסי, אתה לימדת אותי בעיתונות – סוד ההצלחה סוד הצמצום.
רוני בר-און: תן לאחרים.
יוסי בר מוחא: יפה, אז אני מבקש מהוועדה לבדוק ולעשות הכל כדי שתוקם ועדה רצינית מאד שתחקור את הנושא הזה, כי מנסים להפסיק את זה גם במשרד מבקר המדינה.
אילן בומבך: קודם כל אני רוצה להודות לך אדוני יושב הראש, על קיום הישיבה החשובה הזאת.
אילן בומבך: אני חושב שזה דבר חשוב מאד, במיוחד כשאנחנו מדברים על מעטה סמיך מאד של סודיות שאופף פה, יש הסכם סודיות שבאים ומאיימים על הדרג המקצועי של ערוץ 10, של חברת החדשות של ערוץ 10, שאם הם יבואו וידברו – יבולע להם ולכן הם מאד חששו לדבר.
רוני בר-און: אז הנה, באו, דיברו ומי שמדבר כאן לא יבולע לו.