GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורית זוארץ: אם אתה כותב להם זה לוקח לפחות שבועיים עד שאתה מקבל תשובה אלא אם כן הבן או הבת הולכים לשם ויושבים בעצמם עד שהם מקבלים את האישור וגם אז זה לוקח זמן.
אורית זוארץ: לא הוסברה עדיין תבנית העסקה של עובד הזר, זה נדון בבג"ץ יש שאלה של האם משלמים שעות נוספות, זה סוגיה שמונחת לפתחו של שר התעשייה והמסחר ושר התמ"ת עוד צריך להסדיר אותה.
אורית זוארץ: אין עדיין חוזים מפחידים?
אורית זוארץ: 25.32 להעסקת עובדים זרים ואולי המטרה, אחת המטרות באמת חשובות זה לבנות מאגר של עובדים זרים שבה יהיו רשומים כל העובדים הזרים בין כאלה שרשומים ובין כאלה שלא רשומים, היום, כדי לשבר את האוזן, מדובר על עשרות אלפים 57 אלף עובדים זרים שנמצאים בארץ, 10 בלי רישיון, הכוונה היא לעשות מאגר, שכשיבוא אם זקן נפטר והוא נשאר ללא עובד אבל יש לו, עדיין הוא יכול להמשיך לשהות בארץ כדי שימצאו פתרון מהיר לזקן אחר שזקוק לטיפול.
אורית זוארץ: עד היום המאגר הזה לא הוקם.
אורית זוארץ: הפקוח על החברות האלה,
בועז ענר: זה באחריות משרד הפנים, הפקוח הזה.
חנה יזרעלביץ: כן, הפקוח על החברות האלה לא מספק, הטענה היא שעובדים סוציאליים שבאים לבקר אצל הזקן מכורח חוק הסיעוד ועובדים סוציאליים מלשכות הרווחה שבאים לבקר אצל הזקנים הם גם עושים פקוח ובקרה אבל משרד הפנים מינה לרשות האוכלוסין לפני שהיא צמצמה את מספר הביקורים שלה לא תאמה עם משרד הרווחה שתקבל ממנו את הדיווחים האלה כדי לעשות שמוש לצרכים שלה.
חנה יזרעלביץ: זהו פחות או יותר עד פה.
יואל חסון: טוב , רגע יש לנו בתחום של הטיפול הביתי אם תרצה בקצרה מכמה היבטים, אז בבקשה, חגי, בקצרה לגבי הטיפול הביתי.
חגי לדרר: החוק בטוח בריאות ממלכתי בעצם קובע כי הטיפול יינתן בין במרפאה ובין בבית, ולאור מצוקת מיטות האשפוז כפי שכולנו מכירים ביתרונות של הטיפול בבית או למשל הפחתת החשיפה לזיהומים, יתרונות כלכליים, השארת הקשיש במצבו ובסביבה המוכרת לו, באמת משרד מבקר המדינה בדק את הפעולות של היחידות שהוקמו על ידי הקופות לטיפול בבית, בתחילת 2010 אנחנו מדברים על כ-29 אלף מטופלים, בזמן נתון על ידי אותן יחידות.
חגי לדרר: מצאנו שבכל הקופות המקרים שבהם חלף זמן ניכר בין ההפניה ליחידה של אותם קשישים ועד שצוותי היחידות האלו הגיעו לבית המטופל לעשות את הבדיקה הראשונית שצריך שמגיע לו לטיפול היחידות, התדירות של הביקורים של הרופאים והאחיות יצרו מקרים בכל הקופות שבהם הם לא עמדו בנהלים שהם עצמם קבעו לתדירות הביקורים, שצריך כדי באמת לשמור על רמה של טיפול רפואי מתאים לאותם קשישים.
אורית זוארץ: ויש כאלה שאין להם נהלים בכלל.
אורית זוארץ: לא, זה חשוב לציין את זה שזה לא רק אלה שקבעו נהלים לא עלו על פיהם גם כשקבעו נהלים לא עמדו בנהלים, אין פקוח ואין בקרה.
חגי לדרר: באותן יחידות מצאנו כאן לפחות שאין רשומות אחודות, זאת אומרת לפעמים חלק מהצוות משתמש ברישום ידני של המידע וחלק מהצוות, חלק מהמקצועות משתמשים ברישום ממוחשב, ולכן אין את השיתוף שהיה מתאפשר אילו היתה רשומה אחידה בפעולות אותן יחידות.
חגי לדרר: מלבד קופה אחת, מלבד מאוחדת, לא נקבעו מפתחות תקינה של היחידות, ולכן בעצם נגרמות אותן בעיות שהזכרנו קודם.
חגי לדרר: צריך לקבוע מפתחות על פי מספר מטופלים, על פי מרחקים וככה לגרום לכך שהקשישים יקבלו את הטיפול הנאות.
חגי לדרר: באמת, כמו שחברת הכנסת הזכירה, לא כולם קבעו דרגות, רמות חומרה, שלפיהם יקבע תדירות הטיפולים וגם כשקבעו כל קופה קבעה אחרת את דרגות החומרה, דרגות שונות של קשישים שלפיהם נקבעים תדירות הביקורים ולכן זה גם מאד מקשה על משרד הבריאות לקבל תמונת מצב ארצית ראויה על תחום הזה של טיפולי בית על ידי הקופות.
חגי לדרר: ההנחיות של המשרד לקופות לא נקבעו עדיין על ידי , תקנים ואמות מידה לפעילות היחידות לטיפולי בית, למרות ועדות שפעלו בעבר וכבר המליצו על תקנים ואמות מידה.
חגי לדרר: בין השאר לא נקבעו למשל באלו מקרים חייבים לספק את השרות, אלו טיפולים יינתנו בבית ואלו לא, דרגות החומרה כפי שדברנו, באיזה מקרים חייבים להיבדק על ידי רופא מומחה בבית, או להסיע את החולה.
חגי לדרר: כל הדברים האלו לא נקבעו עדיין על ידי המשרד.
חגי לדרר: בהקשר הזה באמת מצאנו שהקשישים, גם אם הם מרותקים לבית זכאים וצריכים לעבור כל מיני בדיקות כדי לאבחן כל מיני מחלות שאופייניות לקשישים בביתם, ומצאנו שאותם קשישים שנמצאים בבית ומרותקים לבית לא מקבלים אותם כמו למשל בדיקת עיניים לחולי סוכרת או בדיקת צפיפות העצם.
חגי לדרר: נושא נוסף שהתייחסנו אליו ומצאנו בו בעיות זה הנושא של הטיפול הפילאטיבי.
חגי לדרר: הטיפול הפילאטיבי הוא טיפול תומך בעיקר לחולי סרטן.
חגי לדרר: יש במדינת ישראל כ-40 אלף איש שמתים מדי שנה מסרטן, טיפול תומך נועד להקל על הכאבים של אותם חולים, להקל למשל על הבחילות והקאות וזה מצריך טיפול מיוחד, מקצועי.
חגי לדרר: במדינת ישראל קיים מחסור מאד גדול במיטות שמיועדות למה שנקרא מיטות לאשפוז להוספיס, לטיפול סופני.
חגי לדרר: ועדת שורצמן שהוקמה בשנת 2004 הצביעה כבר על המחסור הקריטי במספר המיטות ולמרות זו בשנים 2004-2009 נותר מספר המיטות הוספיס בעינו במדינת ישראל והוא עומד על 76 מיטות בכל מדינת ישראל להוספיס, כאשר
אורית זוארץ: הוספיס לקשישים או להוספיס בכלל?
חגי לדרר: בכלל.
בועז ענר: מכסת הקשישים היא מהותית בהוספיס, אבל לא רק קשישים.
חגי לדרר: 76 בכל מדינת ישראל, כאשר למשל במחוז דרום אין בכלל.
רוברט טיבייב: מה עושים עם אלה שאין להם מקום?
בועז ענר: שמים אותם במסגרות של קשישים סיעודיים, זה מה שעושים.
בועז ענר: מכניסים אותם למסגרות של קשישים סיעודיים ואז הצוות אמור לתת מענה גם לקשישים שהם חולים במחלות סופניות, שזה יוצר,
חגי לדרר: אחד הפתרונות הטובים ולכן זה הקשר שלנו לדו"ח שלנו, לתת את הטיפול התומך, את הטיפול הפילאטיבי בבית, אבל הטיפול הזה צריך להינתן על ידי צוות מקצועי, צוות מיומן ולכן קבע בעצמו, המנכ"ל קבע שצריך יחידות ייעודיות לשם כך.
חגי לדרר: אנחנו מצאנו---
יעקב כץ: ייעודיות בה'.
חגי לדרר: לשם כך שיהיו בעלי הכשרה מתאימה כדי לבצע את הטיפול הזה, מצאנו שבעצם חלק גדול מהטיפול הזה ניתן על ידי יחידות לטיפולי בית שהרבה פעמים אין בהם את הצוות המוכשר לבצע את הפעולות האלה ולתת את הטיפול הזה.
אורית זוארץ: שהן לא נמצאות בכל הארץ.
אורית זוארץ: עוד הפעם, חשוב לציין הם לא נמצאות בכל הארץ.
חגי לדרר: כן, והקופות גם לא תמיד מקיימות הליכים של פקוח ובקרה מספיקים גם אם קונים את השרות הזה מאיזה שהן חברות חיצוניות, לא תמיד יש פקוח ובקרה.
חגי לדרר: לסיכום, החשיבות של הטיפול בבית הולכת וגדלה הן בגלל היתרונות, הן בגלל המצוקה ההולכת וגדלה במערכת האשפוז, לכן חשוב ש, הקופות, משרד האוצר ישימו את הנושא במקום גבוה יותר בסדר העדיפויות שלהם, יפעלו להסדרת התחום, לעידוד השימוש בו, יצירת תמריצים גדולים יותר כדי שהשרות בבית ייתן מענה רפואי הולם לכל הקשישים שיכולים להסתייע בו.
יואל חסון: תודה, אני מודה לכם, נציגי מבקר המדינה על הדיווח הזה ועל הדברים שהצגתם לוועדה.
יואל חסון: אני ארצה לשמוע אותך, גברת דומינסיני, אני רוצה לשאול אותך לפני כן ואם תוכלי להתייחס לזה תוך כדי דברייך, גם באמת להערה בתחילת דברי לנושא של הקצבאות, מה העמדה שלך לגבי הנושא של הקצבאות, והדבר שני יש תלונות, וגם חברי הכנסת דברו על זה, וזה תלונות שמגיעות לחברי הכנסת, באמת תלונות רבות, הנושא הזה של מבחני הקבלה של קצבה שבעיני רבים נראים מבחנים מבישים, קשים, משפילים.
יואל חסון: באמת יש סיטואציות קשות, חלק מהאנשים מכירים את זה גם באופן אישי, הוריהם עברו את הדברים האלה, גם במשפחתם, וגם תלונות של הציבור שמגיעות לכאן, אז אם באמת תוכלי להתייחס לדברים האלה ותרחיבי על שאר הדברים.
אסתר דומינסיני: אני אתייחס.
אסתר דומינסיני: בוקר טוב, הערה קצרה אני חייבת להעיר הערה חשוב מאד שבדיון הזה אנחנו נסתכל על הסוגיה בראייה רחבה ולא רק נכוון את הזרקורים על הבטוח לאומי.
אסתר דומינסיני: חשוב לי לחדד את זה כי יש כאן עוד משרדים שאחראים על הנושא הזה, משרד הרווחה ו ומשרדים אחרים שאמורים לתת מענה.
אסתר דומינסיני: אנחנו חוטאים לעצמינו---
רוברט טיבייב: השישה אחוז האלה נשארים בבטוח לאומי?
אסתר דומינסיני: אני אתייחס להכל, הם לא בחשבון הפרטי שלי.
אסתר דומינסיני: טוב אז אני קודם כל מברכת את היושב הראש על קיום הדיון, כי העולם כבר לא שייך לצעירים, העולם מתחיל להיות שייך למבוגרים, כי שיעור האוכלוסייה המבוגרת הולך וגדל ואין ספק שכל המשרדים במדינת ישראל חייבים לתת את הדעת ולהיערך מבעוד מועד להשלכות הגדולות מאד של הזדקנות האוכלוסייה, הן בתחום המערכת הבריאות והן בתחום הביטחון הסוציאלי, אין ספק בכך.
אסתר דומינסיני: אני רוצה להתחיל בהערות שלך, אדוני היושב ראש, לעניין קצבאות הזקנה.
אסתר דומינסיני: קודם כל אני מוכרחה לומר שהממשלה, גם הקודמת וגם זאת, עשתה שינויים מאד גדולים בתוספת לקצבת הזקנה.
אסתר דומינסיני: במסגרת ההסכמים הקואליציוניים היו עדכונים של מיליארד וחצי בכמה טעימות ששיפרו מאד את מצבם של הקשישים במדינת ישראל.
יעקב כץ: מיליארד וחצי לכל זקן?
אסתר דומינסיני: במדינת ישראל, והם הביאו להורדת שעורי העוני באוכלוסיה של הקשישים, אני חושבת שמכל מקום מדינת ישראל יכולה להתברך בכך.
יואל חסון: בכמה כסף מדובר, תגידי לנו.
אסתר דומינסיני: עכשיו אני אגיד בכמה כסף מדובר, אני אדבר כי יש גם חוסר---
מרינה סולודקין: אולי אל תהיי יותר מדי אופטימית?
אסתר דומינסיני: לא, אם הייתי פסימית לא הייתי מנכ"ל בטוח לאומי.
אסתר דומינסיני: אני רוצה קודם כל להעמיד דברים על דיוקם מבחינת המצב העובדתי היום, בינואר, אנחנו נמצאים אמנם ביולי, אבל אני אתן נתונים על הנושא של הקצבאות כי יש גם קצת אי ידיעה של המספרים וחבל, יש לדעת.
אסתר דומינסיני: אנחנו כמו בכל העולם צריכים לבחון את העניין של המצב הגמלאים הקשישים במדינת ישראל בשלושה רבדים, הרובד הבסיסי הוא רובד הביטוח הלאומי, הרובד השני הוא פנסיה מעבודה והרובד השלישי הוא חסכונות אישיים.
אסתר דומינסיני: ככה זה בכל העולם ואין ספק שכל אזרחי מדינת ישראל והיום יש דיונים ארוכים מאד באוצר גם לגבי הנושא של הפנסיות.
אסתר דומינסיני: אנחנו לקחת בחשבון שאם פעם אנשים עבדו 35 שנה וקבלו אולי 15 או 10 שנים קצבת זקנה היום אנשים עובדים את אותם שנים ומקבלים 20 ו-25 שנים קצבאות זקנה.
אסתר דומינסיני: בהינתן שתוחלת החיים היום לנשים היא גיל 83 ולגברים היא כמעט 80 אנשים חיים יותר וצריכים לתכנן את מעגל החיים שלהם וההוצאות לאורך כל החיים ולא לחכות רק להגעה לגיל הזקנה כדי להיווכח שהמצב הוא מצב בעייתי.
אסתר דומינסיני: לעניין קצבאות הזקנה לאור גם השינויים היפים שנעשו ואנחנו מקווים שעוד ייעשו, זוג עד גיל 69 , כי יש פה הבחנה מבחינת הגילאים קיבל בינואר שזה המעודכן 3,928 שקלים שזה קצבת זקנה זוג כזה, בין הגילאים 70 עד 79 קיבל 4,041 שקל וזוג כזה בגיל 80 יקבל 4,216 שקל, אז זה כבר קצבת המינימום, זה מעל שכר המינימום.
אסתר דומינסיני: לזוג זה הכנסה משפחתית.
אסתר דומינסיני: יחיד במצב הזה בגיל 80 מקבל 2,846 שקלים , אז א’ אני אומרת שוב---
יואל חסון: החליטו גם על אלמן או אלמנה?
אסתר דומינסיני: הוא מקבל יותר כי הוא מקבל קצבת זקנה מחצית מקצבת השארים .
אסתר דומינסיני: מכל מקום אנחנו לא מדברים לא על 1,000 ולא על 1,500, אנחנו מדברים על סכומים שאני אומרת שוב, אני לא חושבת שלא צריך להוסיף, אני הייתי שמחה מאד, אנחנו תכף נתייחס לעניין האקטוארי להוסיף, אבל מצד שני אני לא חושבת שמדינת ישראל צריכה להתבייש בגובה קצבאות הזקנה של הביטוח הלאומי בהינתן שזוג מעל 80 מקבל 4,200 וזוג בין 70 ל 79 מקבל 4,041 והיותר צעירים ביניהם זה 3,928 .
אורית זוארץ: בהנחה שאין להם הכנסה נוספת?
אסתר דומיניסיני: אני מדברת על כאלה שמקבלים קצבת זקנה ואבטחת הכנסה שאין להם הכנסה ממקור אחר.
אסתר דומיניסיני: אגב לגבי מקרים מסוימים הנושא של רנטות וכו', בחלק לא נכלל, אז אני לא -
יואל חסון: למה זה לא דיפרנציאלי?
יואל חסון: למה למעשה לתת קצבאות זקנה באופן אוטומטי לכולם?
יואל חסון: למה להסתכל על סכומי הכנסה ואז זה היה מפנה סכומים כספיים לאנשים שבאמת זקוקים?
אסתר דומינסיני: יש דילמה גדולה מאד בשני נושאים, האם לתת אוניברסאלי או פרטיקולריסטי?
אורית זוארץ: גם קצבאות ילדים זה כך.
אסתר דומינסיני: אני בדיוק הולכת להגיד, ההנחה בנושאים זה קצבאות ילדים והשני זה קצבאות הזקנה תראו ברגע שקצבאות הופכות לפרטיקולריות הן מתחילות להיות קצבאות של עניים כי הן יורדות מסדר היום שנוגע לכלל האוכלוסייה בישראל והופכות למה שהיינו עוד רגילים באנגליה שהתחילה לחוקק ולשים על סדר היום את הנושא של לתת רווחה ולא קצבאות סעד.
אסתר דומינסיני: יושב פה ידידי, גדעון בן ישראל, כל אזרחי מדינת ישראל משלמים כל ימי חייהם ביטוח, שביטוח לאומי זה לא ביטוח במובן של ביטוח, אבל כדי שתהיה לגיטימציה ציבורית, כל האנשים שמשלמים גם רוצים לקבל משהו יום אחד ולכן רק לתת את זה רק לאוכלוסיות של מה שנקרא עניים, לא לתת משהו לכלל הציבור, יש עם זה בעיה, מה גם שהניסיון ההיסטורי ארוך השנים מוכיח שקצבאות פרטיקולריות אין להן מספיק קבוצות לחץ, הן לא נמצאות מספיק על סדר היום ובאופן טבעי הן הופכות לחלשות יותר.
אסתר דומינסיני: אגב, זה מלחמה עם האוצר כבר שנים, האוצר כל הזמן רוצה ליצר קצבאות כאלה, כי אז זה יעלה פחות והביטוח הלאומי סברו שאנחנו מדברים על רווחה, אנחנו לא מדברים על סעד.
אסתר דומינסיני: מדינת רווחה, תפיסת העולם שלה צריכה להיות שונה ולא רק תפיסה של עניים אלא תפיסה של רווחה.
אסתר דומינסיני: היום מדינות נאורות כמו צרפת ואחרות מדברות כבר על עושר ולא רק על נושא של רווחה, אז קודם מבחינה עובדתית לגבי קצבאות הזקנה, לגבי הנושא של קצבאות הסיעוד.
אסתר דומינסיני: חוק הסיעוד היה אחד מן החוקים הנאורים ביותר שישראל חוקקה בשנות ה-80.
אסתר דומינסיני: מיום שהחוק חוקק שאז קיבלו 10,000 אנשים בלבד קצבת סיעוד זה גדל ל141 אלף מקבלי קצבת סיעוד.
אסתר דומינסיני: 17.3 אחוז מהאוכלוסייה בגיל הפרישה מקבלת היום קצבת הסיעוד.
אסתר דומינסיני: כל מדינות העולם לא עוברות את ה14 אחוז, זאת אומרת שמדינת ישראל, הבטוח הלאומי במדינת ישראל הרבה יותר נדיב מבחינת שיעור האוכלוסייה שנהנית מקצבאות הסיעוד בהשוואה למדינות מאד נאורות.
אסתר דומינסיני: זה הסיעוד, זה הקצבה המיוחדת, זה בנוסף לקצבת הזקנה שנותנת לאנשים את הצורך, את הטיפול בעזרת הזולת.
אסתר דומינסיני: הביטוח הלאומי מוציא על זה קרוב ל-4 מיליארד שקל בשנה.
אסתר דומינסיני: אגב קצבאות הזקנה הם מעל 20 מיליארד שקל בשנה מכלל הביטוח הלאומי משלם, השנה הזאת אנחנו נשלם 63 מיליארד שקל קצבאות לכלל הציבור בישראל, אגב כולם תמיד מתלוננים שהבטוח הלאומי---
חנה פריידין: רגע, איזה קצבאות?
אסתר דומינסיני: לסוגיהם, 63 מיליארד, בסדר, 20 מיליארד, זה הכללה, 67 אחוז זה קצבאות זקנה, זה הקצבאות העיקריות, זה 37% ש-20 מיליארד זה קצבאות הזקנה וקצבאות הסיעוד זה 4 מיליארד.
אסתר דומינסיני: הקצבה השנייה זה נכות שאין ספק שהעלייה בגיל תוחלת החיים מביא לגידול גם בקצבאות הנכות.
אסתר דומינסיני: אנשים חיים יותר, מתפתחות נכויות לסוגיהן, אז מהבחינה הכללית של מדינת ישראל זו תמונת המצב בעניין הזה.
אסתר דומינסיני: אני אומרת שוב, יש לאן ללכת אבל בהחלט אין במה להתבייש במדינת ישראל בסוגיה הזאת.
אסתר דומינסיני: לגבי עניין שהועלה פה של הנושא של המבחנים המשפיעים.
אסתר דומינסיני: המבחן שקים בכל העולם, לכל העולם, זה לא המצאה ישראלית של רוע ישראלי, הוא אותו מבחן תלות שקוראים לו ADL.
אסתר דומינסיני: המבחן הזה, יושבים פה אנשים מ שיכולים לומר שזה מבחן בינלאומי שבודק 5 פעולות שאדם.
רוברט טיבייב: יכול להיות שאת צודקת, אבל---
אסתר דומינסיני: תן לי עוד שתי מילים, כי זה נושא כל כך חשוב ועולה כל כך הרבה לסדר היום שחשוב שאולי באמת הפורום המכובד הזה ישמע לפחות את העובדות, כי נורא קל לומר דברים לפעמים דברים פופוליסטים שאינם נשענים על מסד עובדתי.
אסתר דומינסיני: כל הנושא של הADL זה חמש פעולות האם אדם יכול להתרחץ לבד, האם הוא יכול ללכת לבד, האם יכול להתלבש לבד, האם יכול לטפל בנושא ההפרשות שלו לבד.
אסתר דומינסיני: זה מבחן תלות.
אסתר דומינסיני: אגב לעניין שאתה ציינת קודם של הנושא של ההפרשות, אנחנו ביטלנו אותו, הודענו שאת הקטע הזה במבחן תלות אנחנו מבקשים לא לעשות עכשיו למרות שיושבת פה סמנכ"לית הגמלאות, אנחנו גם גילינו שלמרות שיש הנחיות כאלה הן עדיין מבצעות.
אסתר דומינסיני: אני עכשיו אפנה בפנייה אישית לכל אחת מהאחיות האלה ואודיע לה חד משמעית---
יואל חסון: כמה מהאחיות האלה פיטרתם?
אסתר דומינסיני: תראו, לא צריך, אל"ף, אנחנו מפסיקים עבודה, שתיים, תראו אני אומרת שלא צריך תמיד לייחס כוונות זדון ורוע לב ולהשתלח.
אסתר דומינסיני: אנחנו מסבירים לאחיות האלה, אלו נשים שעבדו במערכת הבריאות, הן לא חונכו להרע לציבור,
רוברט טיבייב: אם הם על דעת עצמם מסכימות לדבר הזה.
אסתר דומינסיני: אני אומרת שוב, זה מבחן שהיה קיים, היות שיש כזו רגישות ציבורית אנחנו בקשנו לנהוג.
אסתר דומינסיני: ..
אסתר דומינסיני: ויושבת פה אחראית שלנו על אגף הסיעוד, יש חוברת יפה מאד שהפצנו לכל העובדים, לכל האחיות.
אסתר דומינסיני: אנחנו מפטרים אחיות על התנהגות לא מתאימה ומזמינים את כל הציבור בישראל אם יש אחות שמתנהגת לא בנימוס תפנו אלינו ותתלוננו, אנחנו נפסיק את העסקתה הרי אתם מבינים ש141 אלף בדיקות כאשר בשנה 126 אלף בקשות ובדיקות תמיד יש את אותה.
אסתר דומינסיני: ברוב המקרים אנחנו מבקשים שהמשפחות תהיינה נוכחות וברוב המקרים המשפחות נוכחות.
אסתר דומינסיני: אני רק רוצה להגיד משהו לחברת הכנסת זוארץ, אני אומרת את זה במישור האישי, ודאי שמעתי את זה הרבה, אני שמחה מאד שילדים עוזרים להורים, זו החובה שלנו והתפקיד שלנו, אני לא חושבת שרק המדינה צריכה לדאוג לאזרחים הזקנים שלה , אני חושבת שהמשפחה והקהילה והמדינה ביחד, אבל אי אפשר להגיד שהמדינה יכולה לקחת מאה אחוז מהתפקידים והמשפחות והקהילה והרשויות לא ייקחו שום חלק, זה כמעט בלתי אפשרי, ולכן אני אומרת שוב, אנחנו כולנו שמחים שאנחנו יכולים לסייע להורים שלנו, למה, לא הם גידלו אותנו?
אסתר דומינסיני: זה לא אומר שצריך להסתכל במובן ביקורתי שהילדים צריכים לעזור להוריהם הלוואי ונוכל כולנו לעזור להורים שלנו.
אורית זוארץ: אני הערתי את ההערה הזו ממקום ומתחושה של ילדים או בנים ובנות שמרגישים שבסופו של יום כל האחריות מתגלגלת לפתחם.
אורית זוארץ: זו החוויה, זה משהו סובייקטיבי, לא באנו לדבר רק על דברים אובייקטיבים יש כאן חוויה סובייקטיבית שהמדינה מסירה אחריות ומגלגלת לפתחם של הילדים.
אסתר דומיניסיני: הילדים שותפים, המדינה לא מסירה אחריות.
אורית זוארץ: ודאי שהם שותפים, על זה אין ויכוח.
אסתר דומיניסיני: לגבי הנושא שהועלה פה של הרופאים הגריאטריים , תראו בזמנו היה שינוי של החוק של חבר הכנסת מרציאנו, למיטב זכרוני, שהעלה את העניין של מבדקי התלות על ידי אחיות ואז אנחנו תקנו את החוק ואמרנו שקשיש מעל גיל 90 אין צורך שייעשה לו מבחן תלות על ידי אחיות ומספיק שיהיה לו אישור מרופא גריאטר שהוא מתקשה בפעולות והוא יוכל לקבל את קצבת הסיעוד.
אסתר דומיניסיני: ביוזמת שר הרווחה, השר כחלון, אנחנו מבקשים להרחיב את האוכלוסייה הזו ולאפשר את הבדיקה הזו על ידי רופא גריאטר לבני 80 פלוס .
אסתר דומיניסיני: יש לנו איזה שהן הסתייגויות עם משרד המשפטים, אנחנו נתגבר עליהם ונעביר את זה לפיילוט לחקיקה, אני רק רוצה לומר שיהיה ברור לכולם, אין מספיק רופאים גריאטרים בישראל, אז לא שזה יזרז את התהליך.
אסתר דומיניסיני: יושבת פה חברת הכנסת ד"ר אדטו והיא בטח יודעת שבמדינת ישראל יש רק 256 רופאים גריאטריים מומחים.
רחל אדטו: בדיון שהיה, ואת צודקת לגמרי, היה דיון בועדת העבודה לפני שנה ואז הוחלט על שינוי ואז אני חושבת שחלק מהחוק היה שלא רק רופא גריאטר אלא הרופא המטפל ואז את פותרת את הבעיה ואת צודקת על---
אסתר דומיניסיני: אין מספיק רופאים גריאטריים.
אסתר דומיניסיני: מכל מקום אני בטוחה---
יואל חסון: סליחה, לגבי הצעת החוק הזו של גיל 80, מה לוח זמנים להביא את זה?
אסתר דומיניסיני: אנחנו כבר שמנו את ההצעה הזו, זה יגיע לכנסת עוד מעט, כי אנחנו התגברנו על ההערות גם של משרד המשפטים וגם של...
אסתר דומיניסיני: אני מאמינה שעכשיו במושב הזה, אנחנו עוקבים אחרי זה.
אסתר דומיניסיני: אגב לגבי העניין של ששה ימים שהוזכר פה שבאמת לפעמים זה הרבה, יש לנו מסלול ירוק לאנשים חולי סרטן ואנשים שבאמת נמצאים במצב מאד קשה, זה תוך יום יומיים, יש מסלול ירוק, שמי שמדווח שזה באמת חולי של אנשים שיכולים למות בזמן הזה של השבוע שבועיים שלושה, והאנשים תוך יום מקבלים תשובה.
אסתר דומיניסיני: תבדקו אותנו בנושא הזה, וזה רק על פי דווח של הרופא שהוא רואה בסניף את התיק ורואה שמדובר בחולה סופני, אין אחיות ולא כלום, הרופא בסניף נותן את האישור.
אסתר דומיניסיני: יש לנו מסלול ירוק, אנחנו פרסמנו את זה לא מכבר גם בתקשורת בנושא של המסלול הירוק, לגבי הנושא של קרטל שהוזכר פה על ידי---
חנה יזרעלוביץ: אנחנו הזכרנו את זה בקשר לחברות שמייבאות עובדים זרים.
אסתר דומיניסני: לא זה לא נוגע לנו.
אסתר דומיניסני: אנחנו עשינו מכרז ויש לנו 130 חברות אז ככה שאין פה סכנה של קרטל.
אסתר דומיניסני: אני רוצה להתייחס לשניים שלושה דברים בדו"ח המבקר והסמנכ"לית שלי תתייחס לעיקרי הדברים הנוספים.
אסתר דומיניסני: תראו, נעשית עבודה מאד גדולה שמעולם לא נעשתה במדינת ישראל וזה הנושא הפיננסי של הביטוח הלאומי.
אסתר דומיניסני: יש לדעת שבסופו של דבר ביטחון סוציאלי לא נבדק על פני שנה או שנתיים, האזרחים של המדינה צריכים לדעת האם הביטוח הלאומי יהיה מסוגל לשלם קצבאות תוך עשר שנים, חמש עשרה שנה, ארבעים שנה.
אסתר דומיניסני: זו אחריות שלנו מבחינת העניין הזה ולצערי הנושא הזה לא בוצע מעולם.
אסתר דומיניסני: אנחנו מפעילים עכשיו עבודה ענקית גם עם חברת אקטוארים, כולל חיבור לאקטואר בקנדה ששם מומחים בתחום הזה, כולל ועדה גדולה שיושבת באוצר עם האקדמיה , המצב האקטוארי של ביטוח לאומי במדינת ישראל.
אסתר דומיניסני: יש הרבה מה לעשות כדי שנהיה משוכנעים שניתן יהיה לשלם קצבאות לכולם.
יואל חסון: את היום לא בטוחה שניתן יהיה לשלם בעוד עשרים שנה קצבאות לכולם ?
אסתר דומינסיני: לא, כשאני שומעת את המהומה על גיל הפרישה לנשים וחוסר הקשר שנעשה בין הנושא של הקצבה לבין ההבנה שזה קשור ליכולת התשלום, אני פשוט נדהמת, כי הרי ברור שזה קשור.
אסתר דומינסיני: היכולת, בגלל התארכות, שמשלמים יותר זמן קצבאות ואנשים חיים יותר זמן ויותר אנשים עובדים---
יואל חסון: מצד שני יש יותר גביית מסים במדינת ישראל ואחוז הגבייה של הביטוח לאומי---.
אסתר דומיניסיני: אחוז הגביה, אני שמחה לעלות, כל רבעון עולה ריאלית ונומינלית משמעותית, אל תשכח שחלק מהעניין זה בגלל העלאת התקרה.
אסתר דומיניסיני: התקרה תרד ב- 2013 חזרה, זה רק פרק זמן, זו הוראת שעה וחוק ההסדרים הנוכחי, ולכן יש הרבה מה לעשות, כי בסופו של יום צריך לדעת שהאחריות שלנו לציבור לוודא שתהיה איתנות, שמי שהיום מקבל גמלה ועובד ומשלם היום ביטוח לאומי יוכל בבוא היום לקבל קצבה, כי אם לא יקרה אחד מאלה, יצטרכו לפגוע בזכויות של כל האזרחים או יצטרכו להעלות תשלומי ביטוח לאומי שכמובן אף אחד מהדברים האלה בצורה חדה של פנדל הוא לא רצוי.
אסתר דומיניסיני: אם נטפל היום אז בעוד עשרים שנה לא תהיה קטסטרופה, אבל צריך להתחיל את זה היום ולא כשמגיעים לגשר.
יואל חסון: ומי אחראי לזה שלא תהיה את הקטסטרופה שאת חוששת ממנה?
אסתר דומיניסיני: המטפלים, אנחנו מטפלים ונביא את הדברים לכנסת.
אסתר דומיניסיני: בנינו מודל אקטוארי שמסתכל על הדמוגרפיה על שוק ההון, על כל המרכיבים ואנחנו בהחלט נביא את הדברים לכנסת.
אסתר דומיניסיני: אנחנו נגיש דוח תוך חודשיים, של המשמעויות של הצוות, אנחנו רוצים שהציבור בישראל ידע בדיוק מה הכלים שצריכים לנקוט על מנת שנבטיח גם לדורות הבאים, כי המשמעות של הביטוח הלאומי זה לדורות הבאים, זה להיום ומחר מבחינת הנושא האקטוארי שעלה פה ע"י המבקר.
אסתר דומיניסיני: לא היום ולא מחר ולא מחרתיים אין גרעון לביטוח הלאומי שהוא לא מסוגל לשלם קצבאות, יש מצב וירטואלי וזה מה שהמבקר ראה.
אסתר דומיניסיני: הביטוח הלאומי מימים ימימה, וזו חלוקה לא נכונה, משום שהיום הדמוגרפיה השתנתה, ההקצאה בתשלומי הגביה אחוז מסוים לענפים השונים וכמובן שבגלל הגידול, הוצע תיקון בשנת 83' ובגלל שתוחלת החיים שמאז עלתה אז ההקצאה הזו של אחוז מהגבייה לסיעוד לא עונה על הצורך, ואנחנו מעבירים את זה מענפים אחרים ששם יש עודפים.
אסתר דומיניסיני: אין גרעון אקטוארי בענף סיעוד, כל מי שמגיש ויגיש אנחנו מסוגלים לשלם את הכסף ונשלם את הכסף לכלל הקצבאות במדינת ישראל.
יואל חסון: מה אם האגדה הזו שהביטוח הלאומי מסתיר יתרות?
אסתר דומיניסיני: אני אגיד לכם איפה זה מוסתר.
יואל חסון: תשמרי אצלך.
אסתר דומיניסיני: חבר הכנסת חסון שואל שאלה אחרת.
אסתר דומיניסיני: לביטוח הלאומי יש רזרבות של 145 מיליארד שקל.
אסתר דומיניסיני: הרזרבות האלה מושקעות בבנק ישראל בריבית של 11 אחוז מהתשלומים שאנחנו משלמים מידי שנה, אלו תשלומי הריבית שאנחנו מקבלים מההשקעות.
אסתר דומיניסיני: למה הרזרבות האלה ?
אסתר דומיניסיני: בדיוק כדי שאם יהיה משבר ולא תהיה גביה מהציבור אם יהיה גידול שנוכל לשלם לציבור.
אסתר דומיניסיני: אגב אחת השאלות שעולה בנושא של האקטואריה---
יואל חסון: קודם כל זה לא אגדה.
אסתר דומינסיני: זה קיים, והמדינה משלמת לנו ריבית בזמן שאנחנו בודקים כל חודש אלו אגרות חוב של המדינה שאנחנו משקיעים אותם חזרה במדינה כשמגיע מועד הפירעון מקבלים את הריבית.
יואל חסון: ורק אתם עושים את השימוש בכסף הזה מעולם לא נדרשתם לתת את הכסף למטרות אחרות?
אסתר דומיניסיני: היה עכשיו איזה ניסיון שנלווה למשהו אבל כמובן שלא הסכמנו בנושאים האלה.
יואל חסון: אבל אתם מגדילים את הרזרבה כל שנה ?
יואל חסון: יש לכם איזה תקציב שהולך לרזרבה?
אסתר דומיניסיני: הרזרבה כתוצאה מעודפים כמובן, ואתה לא שולט בעודפים, אנחנו במסגרת הוועדה לאיתנות פיננסית נרצה להגדיר בדיוק מה גודלה של כרית הביטחון שצריכה להיות למדינת ישראל ואז נגדיר את זה בחוק ומה צריך לאזן שתמיד תהיה בכרית ביטחון ותמיד יהיה מה שנקרא שנות כיסוי ליכולת לשלם כך וכך שנים כדי שנדע בדיוק איך הדברים מתרחשים.
אסתר דומיניסיני: כמובן שגיל הפרישה, גובה ההפרשות, תוחלת החיים ומשך התשלומים משפיעים על האיתנות הפיננסית של הביטוח הלאומי.
אסתר דומיניסיני: אי אפשר לנתק בין השניים.
אסתר דומיניסיני: כל מדינות העולם מבינות שהנושא הזה של התארכות תוחלת החיים חייב העלאה של גיל הפרישה, אין פה יש מאין, אם אנשים לא יעבדו ולא ישלמו, מאיפה הוא ישלם את הכסף ?
רוברט טיבייב: אבל גם הרזרבות העצומות האלה הן בקושי מכסות.
אסתר דומיניסיני: אגב הסימולציה שאנחנו עושים זה גם מתי תיאכלנה הרזרבות.
אסתר דומיניסיני: מה זה איתנות פיננסית?
אסתר דומיניסיני: בעוד כמה שנים נאכל את הרזרבה ואז אנחנו יודעים שתהיה קטסטרופה, אף אחד לא רוצה להגיע לקטסטרופה.
רוברט טיבייב: הששה אחוז נכנסים לרזרבה כל הזמן?
אסתר דומיניסיני: לא, לא, אנחנו משתמשים בזה 11 אחוז שזה ששה מיליארד שקל שאנחנו מקבלים ריבית בשנה, זה לשוטף שלנו, זה לתקציב השוטף ואנחנו משלמים מזה קצבאות.
יואל חסון: ריבית יפה אתם מקבלים...
יעקב כץ: הגברת דומינסיני, את צריכה לקרוא לשני דברים, אל"ף שיהיו הרבה ילדים ובי"ת שהילדים יעבדו.
אסתר דומינסיני: יפה מאד.
אסתר דומינסיני: אחת הבעיות הגדולות היום של מדינת ישראל זה איום דמוגרפי, שיהיו הרבה ילדים, אבל אם הם לא יעבדו תהיה בעיה למדינת ישראל.
יואל חסון: תגידי, אני רוצה רגע לשאול אותך עד איזה גיל לדעתך צריך להעלות את גיל הפרישה לנשים ?
אסתר דומינסיני: אני אמנם עוד לא הופעתי, אבל אני אגיד שאני סבורה שצריך להעלות בעת הזו ל 64 במתווה שיוצע עד מאי 2017, שאין שום מניעה לעשות את זה, לבחון ב 2016 את ההשלכות של העלאה הזו ואין ספק שצריך לייצב מתווה שככל שתוחלת החיים עולה באיקס שנים צריך כל פעם לעצור ולראות בכמה חודשים צריך להעלות את גיל הפרישה.
מרינה סולודקין: מה עם עבודות של- --
יואל חסון: מרינה סולודקין , את כבר בזבזת את הזמן שלך...
אסתר דומיניסיני: תראו, לא הכל ורוד אבל גם לא הכל שחור.
אסתר דומיניסיני: אישה בת 62 יכולה לעבוד , היא כשירה לעבודה, מצב הבריאות שלה תקין והיא יכולה לעבוד---
אורית זוארץ: אחיות סיעודיות בבית חולים גריאטרי, גברת דומינסיני, במו עיני ראיתי, מעל גיל 58 קשה להרים אדם סיעודי ויש סוגי עבודות---
אסתר דומינסיני: בכל אופן אני הצעתי מספר מנגנונים כדי להתמודד עם האוכלוסיות החלשות שמתקשות לעבוד בגילאים גבוהים בעבודות האלה ויש מנגנונים שאפשר להתמודד איתם והם הוצעו על ידי לוועדה והם אפשריים , אבל זה לא צריך למנוע מכלל הנשים בישראל שתמשכנה.