GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דליה איציק: אני אומר לך בגלוי, אנחנו למודי תרגילים איומים, שאני, כמעט 20 שנה בכנסת, לא זוכרת, שבאים מבית מדרשו של המפלגה שלך, והיו לנו חשדות ואני אמרתי לכולם, לא חבר הכנסת לוין, אתם לא מכירים את יריב לוין.
דליה איציק: אתה הולך ומתברר כאחד מחברי הכנסת ההגונים שיש בבית הזה.
רוני בר-און: הרסת אותו לגמרי.
רוני בר-און: חיסלת לו את הקריירה.
דליה איציק: אולי אתה תגיד על המחמאה "תחסל לו".
דליה איציק: אני לא.
דליה איציק: חבר הכנסת יריב לוין, באמת, המון תודה.
דליה איציק: אמרתי מילה זה מילה ואני עובדת איתך כבר שנתיים וחצי – תענוג לעבוד איתך – אתה אחלה יריב כשצריך, ומצד שני אתה ---
רוני בר-און: חברת הכנסת דליה איציק, בעיקר יש לו סבלנות.
רוני בר-און: אני נזכרתי פה עם אתי, שאני הייתי יושב ראש ועדת הכנסת, באמצע קדנציה מחליפים ביום אחד, עשרים יושבי ראש ועדות.
רוני בר-און: עשרה הולכים, עשרה נכנסים והם מתחלפים ביניהם.
רוני בר-און: עשינו 20 ביום, זאת אומרת זה לקח 2.5 דקות טקס.
רוני בר-און: והוא יושב.
דליה איציק: אז חברת הכנסת חסון, היום אתה הולך ובטח יהיו לנו עוד הזדמנויות להיפרד מחבר הכנסת בראון, אז אני רוצה להגיד לך – אתה הבנימין שלי, אתה יודע את זה ואני מאד שמחה שאתה בא חזרה קצת לעזור לי, אני צריכה אותך שם, אני מודה לך, הרי אני ירשתי אותך עכשיו, בתפקיד יושבת ראש הסיעה.
דליה איציק: אלה החיים הדמוקרטיים.
דליה איציק: זה דווקא משהו מאד יפה ומעניין, המעגל הזה.
דליה איציק: גם הצורה הנאה והמכובדת שהיתה כאן ושהתרחשה כאן, גם היא לכבוד הבית.
דליה איציק: בהצלחה.
רוני בר-און: טוב, אני לא נותן לך זכות תגובה.
רוני בר-און: חברי הכנסת, מישהו שרוצה, כל אחד משפט וחצי, בבקשה.
רוני בר-און: כן, כצל'ה.
יעקב כץ: רק מילה.
יעקב כץ: אני רק רוצה שבעזרת ה', א', כבוד מבקר המדינה, כבוד יושבת ראש האופוזיציה, כבוד יושב ראש הוועדה ויואל חסון שלנו, רק ברכה אחת, ברכת כהן.
יעקב כץ: בלי עין רעה, הלילה נולד לנו עוד נכד ---
רוני בר-און: ברוך השם.
רוני בר-און: אתה מקבל ביטוח לאומי מהנכדים?
ציפי לבני: רגע, אתה מוסיף אותו לדף הבא שתביא לי.
רוני בר-און: 345, 642 לשעה אחת עשרה.
יעקב כץ: אז היה אומר הרב פירר, מתוך הברכות הפרטיות שלי, אני מברך אותו בשבע ברכות, שהשנה שנזכה שחבר הכנסת חסון יתחתן ויקים בית בישראל.
יואל חסון: עכשיו יש לי זמן.
יעקב כץ: ונבוא כולנו לרקוד ואני לוקח אותו עם המקל על הכתפיים.
רוני בר-און: אם הייתי יודע הייתי נותן לך יותר מדקה וחצי.
רוני בר-און: כן, מי עוד רצה?
רונית תירוש: אני, בוודאי רציתי קודם כל בהחלט לברך את חבר הכנסת חסון על העבודה המצוינת שהוא עשה.
רונית תירוש: אני רוצה לגלות שמאד רציתי לעבוד לצידו של המבקר לינדנשטראוס בתפקיד הזה, אבל מאחר שחבר הכנסת בראון הגיש את מועמדתו, ואני בהחלט רואה בו האדם המתאים, בוודאי בזמן המתאים, כשלקדימה אין יותר מדי אפשרויות לבקר את פעילויות הממשלה, באופן ענייני אני אומרת, מאחר שאין לנו ועדות אחרות במעמד הזה, אז אני מברכת על המינוי של חבר הכנסת בראון, ומאחלת לך הרבה מאד הצלחה ובטוחה שכך גם יהיה.
רוני בר-און: אני גם חייב תודה אישית לחברת הכנסת תירוש.
רוני בר-און: אני ידעתי שחברת הכנסת תירוש רוצה להציג את המועמדות, אני קיימתי איתה שיחה.
רוני בר-און: אני חושב שהצגתי את המועמדות שלי, קצת יותר ממה שהצגתי את המועמדות שלה, ואני הודיתי לה ומודה לה עכשיו שהיא חסכה ממני את הצורך לקיים על זה התמודדות בסיעה.
רונית תירוש: בכבוד.
רוני בר-און: כן, בבקשה, חברת הכנסת סולודקין.
מרינה סולודקין: קודם כל אני רוצה לומר שזו הוועדה הכי מעניינית וזה כלי דמוקרטי הכי חשוב שיש בכנסת.
מרינה סולודקין: חבר הכנסת חסון היה אינטליגנטי ומבריק וזה דבר לא כל כך נדיר לצערי הרבה בכנסת.
חנה פריידין: לא כל כך שכיח.
מרינה סולודקין: לא כל כך שכיח, כן.
רוני בר-און: היא רצתה לחלק מחמאות לחברי הכנסת, אל תתקנו לה את העברית.
מרינה סולודקין: חבר הכנסת חסון גם ידע איך לא לשרוף את המועדון, שזה מאד חשוב בוועדת ביקורת המדינה ואני רוצה לברך את היושב ראש הנכנס, חבר הכנסת רוני בראון ולהתחיל, נתחיל את העבודה ביחד.
רוני בר-און: תודה, חברת הכנסת סולודקין.
רוני בר-און: אני רואה שפינטו סער גם קיבל איזו שליחות עלומה מדליה איציק והוא עומד לצאת, אז אני רציתי להשאיר אותו בבחינת ---
חנה פריידין: תגיד מי הוא.
רוני בר-און: עו"ד סער פינטו, הוא מנהל סיעת קדימה בכנסת והיועץ המשפטי שלה, ותיכף אני אגיד מי הוא, לפני שהוא יוצא מהחדר, רציתי להשאיר אותו אחרון חביב.
רוני בר-און: הוא היה העוזר הפרלמנטארי הראשון שלי, או השני נדמה לי.
דליה איציק: אם הייתי יודעת את זה, לא היית ממנה אותו.
רוני בר-און: סליחה, אנחנו עוד לא סידרנו בינינו את ההסכמה שלו לעבוד אצלך.
רוני בר-און: הוא ליווה אותי כמעט כל הקדנציה בכנסת וסיים את לימודי המשפטים שלו והלך להתמחות וחזר אלי למשרד הפנים והוא ילד שאני רואה אותו צומח וגדל ואוהב אותו בדיוק כמו שאני אוהב את הילדים שלי.
רוני בר-און: תודה לך פינטו ---
סער פינטו: אדוני, שיהיה לך בהצלחה.
רוני בר-און: תודה על מה שעשית גם בעניינים האלה.
רוני בר-און: גם חותמך הטבעת וידך ניכרה בהתנהלות פה.
סער פינטו: תודה רבה.
רוני בר-און: בבקשה, רוברט טיבייב.
רוני בר-און: אני היחיד בכנסת שיודע להגיד את השם שלך, חוץ ממנו.
רוברט טיבייב: אני ממש אשתדל להיות קצר, כמו שביקשו, משפט וחצי.
רוברט טיבייב: באמת דיברו המון על חבר הכנסת יואל חסון ואני גם באופן אישי מברך אותו מאד כחבר כנסת וגם כיושב ראש ועדת ביקורת המדינה.
רוברט טיבייב: הוא באמת היה אומן, אומן לא בכוונה של- אבל אנחנו גם מרגישים שהגיע גרזן.
יואל חסון: גרזן עלי.
יואל חסון: היה שווה ללכת.
רוני בר-און: כן ,אני רציתי גם להגיד תודה לאמיר, העוזר שלי.
רוני בר-און: קום, קום, אמיר, שיראו אותך, מי שעוד לא מכיר אותך או לא מבין שהוא מבזבז את בכנסת, שגם תמך ועזר, ונפל עליך עוד תיק, אין מה לעשות, החיים קשים.
רוני בר-און: כן, חברת הכנסת זוארץ, בבקשה.
אורית זוארץ: טוב, חבר הכנסת בראון, המון הצלחה על התפקיד החדש.
אורית זוארץ: אני בטוחה שה"חי" הזה יהיה מאד מאד פעיל ומאד מאד תוסס ואנחנו נעזור לך בעבודה הזו.
אורית זוארץ: חבר הכנסת חסון, חברי הטוב, אחד האנשים שבאמת עזרו לי להגיע לבית הזה, חוץ מיושבת ראש הסיעה ויושבת ראש האופוזיציה.
אורית זוארץ: אני חושבת שיש הרבה, למרות גילך הצעיר, יש הרבה מה ללמוד ממך, הייתי כאן לא פעם בוועדות, גם באופן ההתנהלות וגם באופן הניהול, אני לא חושבת שצריך לדבר עליך בלשון עבר, כי אתה לוחם אמיתי ואתה פרלמנטר אמיתי ואנחנו נמשיך לחזק גם אותך.
יואל חסון: תודה, תודה אורית.
רוני בר-און: הדיון מוקלט דרך אגב, אם את רוצה לשנות את מה שאמרת, את יכולה.
אורית זוארץ: אני לא יכולה לשנות.
שלמה מולה: קודם כל אני רוצה להגיד תודה רבה לח בר הכנסת יואל חסון.
שלמה מולה: האמת היא שחבר הכנסת חסון הוא חבר גם, אני אישית מכיר אותו לפני שבאתי לכנסת.
שלמה מולה: אני חושב שהוא אחד הפוליטיקאים הצעירים, המבריקים, המבטיחים שיש לנו.
שלמה מולה: תודה רבה על מה שאתה עשית.
יואל חסון: תודה, שלמה.
שלמה מולה: לגבי חבר הכנסת בראון, מישהו אמר שבחרנו בו כי פחדנו ממנו.
שלמה מולה: אני בחרתי בחבר הכנסת בראון כי אני אוהב אותו.
דליה איציק: מצאנו אחד.
רוני בר-און: שמעת את הצחוק הזה?
ציפי לבני: אנחנו רוצים שגם יפחדו.
רונית תירוש: אתה אומר את זה מרוב פחד?
שלמה מולה: אדוני המבקר, אתה אמרת ומוסד המבקר באמת מקבל תמיכה רחבה בציבור, זה נכון.
שלמה מולה: אפילו אם אני מדבר לא רק על הציבור המשפיע בחברה הישראלית דווקא והאדם הפשוט, דווקא האוכלוסיות החדשות.
שלמה מולה: כשדנו בעניין של המים למשל והרוח שנשבה בציבור, הנה, סוף סוף אולי מבקר המדינה גם כן ייתן כרטיס צהוב לממשלה, על איך שהיא גוזלת מהציבור עלויות מטורפות, בעצם כאן מוסד המבקר נבחן ותודה רבה על מה שנעשה.
נינו אבסדזה: אפשר חצי משפט?
רוני בר-און: בבקשה, כן, לא ראיתי אותך.
נינו אבסדזה: חצי משפט, יואל המון המון תודה וכל הכבוד, ובאמת תעשה מה שבכל מקום, איפה שאני מגיעה שואלים רק דבר אחד – הוא כבר נשוי?
נינו אבסדזה: מי שלא יודע את זה ---
ציפי לבני: שואלות את זה בנות?
רוני בר-און: ציפי!!! אני מבקש, בוועדה הזאת ---
נינו אבסדזה: חברת הכנסת ציפי לבני, באוהלים, את לא יודעת כמה אנשים, כמה בנות שואלות אותי.
יואל חסון: אני צריך להצטרף אליך לאוהלים.
נינו אבסדזה: תבוא, תבוא, זה מה שרציתי, תבוא, כי שנייה שואלת.
אורית זוארץ: חבר הכנסת חסון, מחר הולכות עם העגלות, עם התינוקות, אז אתה יודע, אתה יכול גם להתקדם.
נינו אבסדזה: חבר הכנסת בראון, לא יעזור כלום, בכל פינה שואלים.
נינו אבסדזה: אני אומרת לא, ואז מתחילה הבעיה, יאללה, תעזרי לנו.
נינו אבסדזה: חבר הכנסת בראון, לא יעזור כלום, אני יודעת שחייבים לפחד ממך, אבל בחרתי בך, ממש לא מפחד, כי אני אוהבת אותך גם.
נינו אבסדזה: וחבר הכנסת יריב לוין, אל תבנה על 18 חודשים.
נינו אבסדזה: אל תבנה, זה לא יהיה 18.
אורית זוארץ: חבר הכנסת בראון, אנחנו לא מפחדות ממך.
אורית זוארץ: אמרתי את זה לנתניהו שבוע שעבר, אני אומרת לך את זה היום.
רוני בר-און: אני פותח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה, שהנושא שלה הוא בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, על סירוב משרד ראש הממשלה ומשרד האוצר להעביר את התקציבים הנדרשים לבניית חדר המיון הממוגן בבית החולים ברזילי באשקלון.
רוני בר-און: אני מודה לכל מי שהגיע בזמן לדיון.
רוני בר-און: אני רוצה להזכיר לפרוטוקול שהדיון האחרון בנושא, התקיים לפני כשנה וחצי, ליתר דיוק ב-24.3.2010.
רוני בר-און: דומני שאז מי שיזם את קיום הדיון, כבר אז, היתה חברת הכנסת ד"ר רחל אדטו.
רוני בר-און: הדיון סוכם על דעת הישיבה, עיקרי הסיכום בעצם היו שהוועדה שכמובן, מודה למי שהשתתף בישיבה.
רוני בר-און: הוועדה קבעה אז וזה לא ציטוט מדויק מהפרוטוקול, זה תמצית הסיכום.
רוני בר-און: אני אומר את זה רק כדי להכניס את החברים לדיון הזה.
רוני בר-און: הוועדה קבעה כי החלטת הממשלה להזיז את מיקום חדר המיון מהמקום המיועד המקורי שלו, היתה שגויה, היתה נגועה במניעים לא ענייניים ועמדה בניגוד לטובת הציבור.
רוני בר-און: הוועדה קבעה כנגזרת גם מזה, שיש לבנות את חדר המיון בבית החולים ברזילי במרחק הקצר ביותר, במהירות הרבה ביותר, במחיר הזול ביותר.
רוני בר-און: אני מניח שהמרחק הקצר ביותר דיבר על הלו"ז של בית החולים, ולא על מקום אחר.
רוני בר-און: הוועדה דחתה על הסף את העתקת חדר המיון למקום אחר.
רוני בר-און: נדמה לי שכל השלוש עד כאן, בעצם אותו דבר רק בשפה אחרת.
רוני בר-און: כן קבעה הוועדה שיש להתייחס לרבנות הראשית לישראל כגורם המשפיע והקובע בשאלות הלכתיות, ביקשה ממבקר המדינה להמשיך לעקוב מקרוב אחר ההתפתחויות בעניין הקמת חדר המיון בבית החולים ברזילי, ואם הוא מוצא לראוי, לבקש מהוועדה לענייני ביקורת המדינה להתכנס פעם נוספת בעניין הזה.
רוני בר-און: אנחנו לא קיבלנו, או שאני טועה.
רוני בר-און: מי נציג מבקר המדינה?
בועז ענר: אני.
רוני בר-און: אנחנו לא קיבלנו בקשה מכם לשוב ולהתכנס בעניין הזה.
רוני בר-און: זאת אומרת שאתם מרוצים ממה שקורה שם?
בועז ענר: במאי 2010 ראש הממשלה החליט לחזור לתכנית המקורית ולהעתיק את הקברים לטובת בניית חדר מיון ממוגן.
בועז ענר: ברגע שיש החלטה של ראש הממשלה, מבחינתנו הסוגיה צריכה להתבצע.
בועז ענר: אני רוצה להזכיר, היה גם בג"ץ שעסק בסוגיה, כך שמשרדנו, כשיש בג"ץ, נמנע מלעקוב או להשתרבב בהליכים שנמצאים בפניו.
רוני בר-און: אני די מסכים עם התשובה שלך ואני חושב שהדרך שבה סוכם הדיון, היא עומדת מצד אחד בקנה אחד עם התשובה שלך, מצד שני היא לא.
רוני בר-און: כי חלק מהסיכומים של הוועדה היה – יש לבנות את בית החולים ברזילי במרחק הקצר ביותר.
רוני בר-און: על זה באה תשובה בהחלטת ראש הממשלה, במהירות הרבה ביותר, במחיר הזול ביותר.
רוני בר-און: זה דומני, דורש התערבות משרד מבקר המדינה בביקורת, האם הפונקציות של המהירות, מהירות הבנייה והמחיר הזול ביותר, לא רק בהתייחס לשאלה אם זז ממקום X למקום Y, דומני שזה דורש סוג של פיקוח של הביקורת.
רוני בר-און: אבל אני ברשות
רוני בר-און: כם אבקש מחברת הכנסת, ד"ר רחל אדטו, שביקשה לקיים את הדיון, לשאת כמה דברי פתיחה, להציג את הדברים ובקיצור, כדי שנוכל גם לשמוע את גורמי המקצוע, וכמובן גם את חברי הכנסת האחרים.
רוני בר-און: בבקשה, גברת אדטו.
רחל אדטו: זו הזדמנות לברך אותך על החילופין ועל היותך יושב הראש החדש של הוועדה.
רוני בר-און: תודה רבה, ואת מברכת בשם כולם, זאת אומרת – אף אחד לא יברך יותר, תודה רבה.
רחל אדטו: לקחתי את הפריבילגיה.
רחל אדטו: אני ביקשתי לחזור לדיון חוזר ---
רוני בר-און: וכמובן להודות ליושב הראש היוצא, חבר הכנסת יואל חסון, שבעניין הזה כולם יכולים לחזור על זה, אין לי בעיה עם זה.
רוני בר-און: אני אשמח.
יואל חסון: הודינו מספיק.
רוני בר-און: אוקי, תודה.
רחל אדטו: אני ביקשתי מיושב הראש היוצא, ביקשתי לחזור על הדיון בוועדה, להבין מה קורה כרגע בבית החולים באשקלון.
רחל אדטו: אתה הצגת את ההתחלה, זה באמת סיפור שכבר מתמשך כבר משנת 2004 כמדומני, כל הסיפור של ההחלטה לבנות את חדר המיון הממוגן בבית חולים אשקלון, שבכלל אין ספק ואין חילוקי דעות לאף אחד לגבי הצורך בחדר המיון הממוגן, בעיר מוכת קאסמים.
רחל אדטו: מה שקרה, בעבר הוקצה כסף, במסגרת האישור בעבר הוקצה כסף, עוד על ידי הממשלה הקודמת, הוקצה כסף לבניית חדר מיון ממוגן בבית החולים.
רחל אדטו: מה שקרה באמצע, לאור התגלות הקברים ועיכוב העבודה, העבודה במקום התעכבה תקופה ארוכה, עד שכמו שנאמר כרגע, לפני שנה וחצי, לאחר דיונים חוזרים ונשנים, החלטת ממשלה - אני לא בטוחה שלא היה בג"ץ בזה .
רחל אדטו: הוחלט להקים את חדר המיון באשקלון, במקום המקורי ואז התחילה העבודה.
רחל אדטו: עכשיו, הייתי במקום לפני כחודש, ראיתי, אכן העבודה נעשית שם, לאחר התמהמהות.
רחל אדטו: חפרו את המקום הנדרש, את כל הבור הנדרש להקמת הבניין לחדר מיון ממוגן, ובימים אלה אמור להיכנס לעבודה קבלן שלד, אשר יקים את חדר המיון הממוגן התת קרקעי, ומעטפת לקומות הנוספות של חדרי ניתוח וחדרי אשפוז, וכדומה.
רחל אדטו: עד כאן, זה המצב בשטח.
רחל אדטו: זאת אומרת כרגע יש איזו שהיא דינאמיקה, יש עבודה, אבל העבודה הזאת הולכת להיקטע או להפסיק בשלב מאד מוגבל של העבודה, כאשר מכל הפרויקט הגדול, החשוב והנדרש הזה, יישאר חדר מיון תת קרקעי שנחפר עכשיו ושלד שאמור לספק את מחלקות חדרי הניתוח ומחלקות האשפוז.
רחל אדטו: איפה חילוקי הדעות ואיפה הבעיה?
רחל אדטו: הבעיה היתה שבשנת 2007, במסגרת קיצוצי תקציב פיתוח, הוחלט לחזק גם את הצפון וכספים שהיו אמורים להגיע לאשקלון בגלל התעכבות הבנייה, חלק מהכספים האלה עברו לחיזוק הפריפריה, כלומר למיגון נהריה, למיגון צפת, וחלק מהכסף שהיה אמור, זה חלק מתקציב , שהיה אמור לעבור לבית החולים באשקלון, והוא עבר למקומות אחרים.
רחל אדטו: , היום בפועל, מה שקורה זה שחסר כרגע להשלים את הפרויקט כמו שאני הצגתי אותו.
רחל אדטו: הבור שחפור ומיגון חדר המיון, חסרים כרגע, בגלל העברת הכספים, חסרים כרגע 60 מיליון שקלים, ואם יהיו כרגע ה-60 מיליון שקלים האלה, אפשר יהיה להשלים את המיגון של חדר המיון ובניית המעטפת, וזה הכל.
רחל אדטו: 60 מיליון השקלים האלה נובעים בין היתר משינוי שער הדולר, מזה שכספים שהיו בתרומה נשחקו הכספים, מזה שהוקפא תקציב הפיתוח של , וכמו שאמרתי כספים הועברו, אבל בכל מקרה, גם לתכנית המינימליסטית, הראשונית, שאין עליה חילוקי דעות ---
רוני בר-און: אני לא מצליח להבין את העניין של שינוי שער הדולר, סליחה, עם כל הכבוד.
רחל אדטו: בית החולים קיבל תרומה.
רוני בר-און: אה, קיבלו תרומה בדולרים, הבנתי.
רחל אדטו: כן, בית החולים קיבל תרומה ומאחר שהתרומה הזאת החזיקה ---
רוני בר-און: כי מה שהיה מתוקצב בשקלים, כתוצאה משינוי שער הדולר רק צריך להצמיח יותר שקלים.
רחל אדטו: לא, לא, בית החולים קיבל תרומה ---
רוני בר-און: אוקי, אז תתעלמי מהשאלה.
רחל אדטו: אוקי.
רחל אדטו: עכשיו, מה שחסר כרגע להשלים את התכנית הראשונית, שאין עליה חילוקי דעות, הווה אומר: חדר מיון ממוגן עם המעטפת, כרגע בפועל חסרים 60 מיליון שקלים שאין, ולכן ---
רוני בר-און: 60 מיליון.
רחל אדטו: עכשיו על הנושא הזה אין חילוקי דעות.
רחל אדטו: עכשיו אנחנו נכנסים לשלב הבא.
רחל אדטו: בית החולים אשקלון, כאשר הוא משרת את האוכלוסייה של אשקלון דרומה, פריפריה בהגדרה, אזור מוכה קאסמים, נשאר עם חדר מיון ומעטפת.
רחל אדטו: לא, הבנו.
רחל אדטו: מה שהבנו זה ש ----
רוני בר-און: אתה אומרת שאם יביאו עוד 60 מיליון אפשר יהיה לגמור את כל הפרויקט, עם מה שבתוך המעטפת?
רוני בר-און: אז לא הבנתי.
רחל אדטו: עם מה שבתוך המעטפת – לא.
רחל אדטו: 60 מיליון זה לגמור עכשיו ועכשיו אנחנו מדברים על שלב ב', על הקטע שחסר לאזור כמו בית חולים אשקלון, שצריך חדרי מיון, חדרי ניתוח ממוגנים, שצריך מחלקות אשפוז, שצריך מקום לשים את החולים שלו, שצריך חדר ניתוח לא מרוחק מחדר מיון, אלא חדר ניתוח ליד חדר מיון, שבמקרה של נפילת קאסמים, או כל דבר שהוא, לא צריכים לרוץ לחדרי ניתוח רחוקים מחדר מיון.
רחל אדטו: לדבר הזה חסר כסף והכסף שחסר להשלים את הפרויקט כולו, הוא בסדר גודל של 225 מיליון, אני חושבת.
רחל אדטו: יכול להיות שאני טועה ---
רוני בר-און: שקל?
רחל אדטו: שקלים.
רחל אדטו: ואני מבינה שיש פה בעיה שאפשר להגיד זה לא התכנית המקורית, אז לכן אני מחלקת את הבעיה שלי לשניים.
רחל אדטו: בעיה מספר אחת, השלמת התכנית המקורית לאלתר, עם 60 מיליון השקלים שהובטחו מלכתחילה, וזה שבאמצע העבירו כספים לנהרייה ולדברים אחרים בגלל קיצוץ תקציב הפיתוח של , זה לא רלבנטי לגבי הנושא הזה, זה א'.
רחל אדטו: דבר מספר שתיים, אם בונים את חדר המיון באשקלון, צריך להשלים ולתת מענה לכל האזור הזה, חדרי ניתוח ממוגנים ומחלקת אשפוז.
רחל אדטו: ואני שואלת ----
רוני בר-און: יש לי בקשה, חברת הכנסת אדטו, את בדרך כלל אומרת את הדברים בצורה הבהירה ביותר והנחרצת ביותר.
רוני בר-און: אין צורך לחזור על כל טענה שלוש פעמים.
רחל אדטו: לא, הדבר השלישי ----
רוני בר-און: אם יש טענות חדשות בבקשה, כי אני רוצה לשתף עוד אחרים בדיון.
רחל אדטו: הדבר הכי משמעותי מבחינתי, הכי משמעותי זה שמשרד האוצר, שמצא 600 או 500 מיליון שקלים להעביר לבנייה לחבר אסותא, שתבנה את בית החולים באשדוד, העביר מענק, לא תקציב בנייה, מענק, 500 מיליון שקלים לבניית בית חולים אסותא, בית חולים פרטי.
רחל אדטו: אותו משרד האוצר, שמצא את הדרך למצוא 500 מיליון שקלים, חייב לתושבי אשקלון כסף.
רוני בר-און: אני מציע שחברי הכנסת, אם יש למישהו עוד- אני קודם כל חייב לכם הודעה.
רוני בר-און: סגן שר האוצר, הרב , צלצל אלי לפני מספר דקות, הוא אמר שבאוצר קורים דברים בקצב שקשה לתאר אותו, והוא צריך זמן לכמה דברים אחרים והוא יגיע הנה כדי, מה שנקרא, לתת את התשובות של האוצר.
רוני בר-און: יש פה מישהו מהאוצר, דרך אגב?
יאיר זילברשטיין: כן, כן.
רוני בר-און: ומה שם אדוני?
יאיר זילברשטיין: יאיר זילברשטיין, רכז בריאות באגף התקציבים.
רוני בר-און: תפקיד חשוב מאד באגף, תהיה בריא.
רחל אדטו: תישאר פה, כדי שלא יקרו לך גם שינויים.
רוני בר-און: בבקשה, חבר הכנסת יעקב אדרי.
יעקב אדרי: אני אעשה את זה ממש בקצרה, אדוני יושב הראש.
יעקב אדרי: אני חושב שכל האבסורדים קורים בסיפור הזה של ברזילי, עוד בהיותי שר הבריאות טיפלתי בנושא ואת מה שאפשר היה לגמור אז, בסכום מסוים, על כל עיכוב זה ילך ויתפח ויתפח ויתפח וזה חבל, ושוב, אני לא רוצה לחזור על המספרים.
יעקב אדרי: אני אומר – הרב ליצמן – אתה יודע לגייס כסף.
ליצמן: אני שנורר מקצועי.
יעקב אדרי: חייבים לגמור את הסיפור הזה, אחרת זה יעלה למדינה ביוקר רב ואני לא רוצה, שוב, לחזור על המספרים.
יעקב אדרי: הכל ידוע, כל יום שמתעכבים זה יעלה יותר למדינה.
ליצמן: אני באיצקוביץ, לילה אחד בבית כנסת עושה את זה, עם הכובע.
יעקב אדרי: אתה יכול לגמור את הסיפור הזה.
רוני בר-און: כן, תודה רבה חבר הכנסת אדרי.
רוני בר-און: חבר הכנסת יואל חסון, בבקשה.
יואל חסון: תודה, יושב הראש.
יואל חסון: אני חושב שבסופו של דבר זה עניין של רצון, והשאלה היא האם הממשלה והשאלה אם סגן השר מעוניינים לקדם את הפרויקט הזה של בניית בית החולים וחדר המיון הזה, וכל האזורים הממוגנים האלה.
יואל חסון: אני חושב שזה חוסר אחריות שלא מחליטים האם רוצים או לא רוצים.
יואל חסון: שיגידו את האמת לתושבים ויגידו את האמת לתושבי האזור.
יואל חסון: האם באמת רוצים לתת ולהקים את המערך הזה, הנדרש.
יואל חסון: עד עכשיו זה נראה שגוררים רגליים, שעושים כל מיני תרגילים, שיש כנראה סדרי עדיפויות אחרים.
יואל חסון: פשוט תחשפו.
יואל חסון: אדוני סגן השר, אתה באמת אדם מאד אמיתי ואתה אומר את הדברים בדרך כלל בפנים.
יואל חסון: אז תגיד אם אתה רוצה להקים את זה או שאתה לא רוצה להקים את זה.
יואל חסון: היו קודם כל תירוצים אחרים פעם, אותם עברנו.
יואל חסון: עכשיו המצב על פניו אמור להיות, לצאת לדרך.
יואל חסון: אגב, היתה התחייבות של ראש הממשלה, שהוא מוציא את הפרויקט הזה לדרך.
רוני בר-און: מה אמרת, המצב על הפנים או על פניו?
יואל חסון: על פניו, אדוני.
יואל חסון: על פניו, בסופו של דבר ראש הממשלה אמר שהוא בעד, אז בסיפור הקברים, אתה זוכר את כל העניין.
יואל חסון: היתה החלטה שמקימים ויוצאים לדרך בעניין הזה.
יואל חסון: מאז נמצאו תירוצים אחרים.
יואל חסון: תגידו את האמת – אתם רוצים לתת לתושבים האלה, לתושבי האזור את המענה הזה?
יואל חסון: או שאתם חושבים שאין צורך לתת את המענה הזה והכל בסדר.
יואל חסון: פשוט, תגידו את האמת.
רוני בר-און: חברי כנסת נוספים?
רוני בר-און: חבר הכנסת מיכאלי, לא?
אנסטסיה מיכאלי: לא, לא, ודה.
רוני בר-און: אם כך, מנהל בית החולים ברזילי נמצא פה?
שמעון שרף: אני חושב שחברת הכנסת אדטו סיכמה את זה מצוין.
שמעון שרף: אני מאד מודאג, כי הבנייה מתנהלת לאיטה והיא כנראה תיעצר בגלל מחסור.
שמעון שרף: ישנו פה יהודה רון, שהוא המממן שלי, כמו שאומרים, אבל אני עוד יותר מודאג מזה שלא בונים כבר את כל השלד.
שמעון שרף: אם היום הסיסמה היא לעודד את הפריפריה ---
רוני בר-און: תחלק את הטענות שלך, בטובתך, לנוחיותי.
שמעון שרף: כן, כן.
רוני בר-און: אני מבין יחסית לאט, אבל חושב באופן מסודר.
רוני בר-און: אני רוצה להבין אם יש טענות לגבי מה שתוקצב ואושר עד כאן, האם עומדים בסיכומים, האם הכסף נמצא?
רוני בר-און: למה אתה אומר שזה מתנהל לאט?
רוני בר-און: אחרי שהוא מביא את הכסף הוא גם צריך לדאוג לזה שהפועלים יבואו לעבודה?
רוני בר-און: השאלה השנייה, לגבי מה שעוד היית רוצה, זאת אומרת החזון טווח ארוך, מה עוד היית רוצה.
רוני בר-און: כך יקל עלי לנסות אחר כך להתמודד עם הפרוטוקול.
שמעון שרף: אני רציתי לקצר, אבל אני אגיד את זה בגדול.
שמעון שרף: העסק מתנהל לאט כי במדינת ישראל בונים בנייה ציבורית מאד לאט, בניגוד לבנייה הפרטית.
שמעון שרף: הקבלן נכנס לעבודה ואם הכסף לא יספיק, הוא ייעצר באמצע, וזאת הבעיה העיקרית, כי חסרים משהו כמו 60 מיליון שקלים להשלמת הפרויקט.
רוני בר-און: רק חדר המיון?
שמעון שרף: רק חדר המיון.
רוני בר-און: זו נקודה מאד חשובה.
שמעון שרף: וזה מוסכם על כולם, אין כאן בעיה.
שמעון שרף: הבעיה השנייה, שהיא הבעיה, כמו שאתה חילקת את זה לחלק ב', היא הויכוח לגבי ההמשך.
שמעון שרף: עכשיו, אם באמת רוצים להוסיף מיטות לפריפריה, אם לא יבנו את הבניין הזה לא יהיו מיטות.
שמעון שרף: אין סנטימטר נוסף בבית החולים, שאפשר להושיב עליו רופא.
שמעון שרף: תוספת של מיטות, תוספת של תקנים בבית החולים הזה, במצב הקיים, לא יצליחו, לא יהיו ישימים, כי לא יהיה לי איפה לשים מיטה.
שמעון שרף: היום אני מאשפז במחלקה הפנימית 70 חולים.
שמעון שרף: בבניין הזה, הקומות הנוספות, זה משהו כמו שש מחלקות, ששם אפשר יהיה להוסיף משהו בסביבות 200 מיטות שחסרות.
רוני בר-און: אתה מסכים עם ההערכה של חברת הכנסת אדטו, שזה סדר גודל של 300 מיליון, כמה אמרת?
רחל אדטו: בין 250 ל-300 מיליון.
רוני בר-און: בין 250 ל-300 מיליון ₪.
שמעון שרף: זה יותר, זה 350 מיליון.
שמעון שרף: זה 100 מיליון בערך חדרי הניתוח ועוד 250 מיליון האשפוז.
רוני בר-און: בסדר, בסדר, אנחנו רק רוצים למצוא מה שנקרא את גבולות הגזרה שעליהם בעלי המקצוע יצטרכו להרחיב.
רוני בר-און: זהו אדוני?
רוני בר-און: תודה רבה לך על התמצית, תודה רבה לך על ההתמקדות.
רוני בר-און: עיריית אשקלון, אני מקבל בברכה את ראש העיר, בני וקנין, בבקשה.
בני וקנין: בוקר טוב לכולם.
בני וקנין: קודם כל תודה רבה לאדוני יושב הראש ותודה לחברי הוועדה, שמתכנסים בנושא הזה.
בני וקנין: אני עזבתי הכל ואני פה, מדבר בשמם של חצי מיליון תושבים שבית החולים משרת אותם.
בני וקנין: חצי מיליון תושבים, שחלק גדול מהם, זה מה שאנחנו כולנו קוראים עוטף עזה, שזה מאשקלון שבעה קילומטרים מגבול עזה, שדרות, כל המועצות האזוריות, קריית גת, וגם חצי מהעיר אשדוד.
בני וקנין: ואני מזמין את כל חברי הוועדה לבוא ולסייר.
בני וקנין: טוב מראה עיניים ממשמע אוזניים.
בני וקנין: לבוא לראות כיצד בית החולים ברזילי, בתנאים הכי קשים שיכולים להיות, שאי אשפר אפילו לתת טיפול ראוי לשמו.
בני וקנין: יש שם צוותים רפואיים נפלאים.
בני וקנין: הייתם צריכים לראות רופאים שמספרים, 30 שעות ללא שינה, ביום חמישי האחרון, כשעשינו ישיבת מחאה, ובמסדרונות.
בני וקנין: כל מה שאתם רואים בטלוויזיה, זה כאין וכאפס לעומת מה שקורה בברזילי.
בני וקנין: אפילו חדרי שירותים כמו שצריך לחולים – אין.
בני וקנין: למה דווקא אשקלון שרק לפני שנתיים, למעלה מ-100 טילי גראד נחתו עליה, ועדיין תחת איומים, למה רק היא צריכה כל הזמן להיות בתחתית המדרגה בפיתוח של בית החולים ברזילי, בית חולים שנבנה לפני למעלה מ-50 שנה.
בני וקנין: אני מבקש, אני לא רוצה להאריך הרבה בדיבור, לבוא לבית החולים ולראות את המצב.
בני וקנין: יש שם בניינים שנבנו לפני 50 שנה, שלא נותנים שירות לחולים.
בני וקנין: אני שמעתי מרופאים, רק לפני שנה כשהיינו כאן בנושא של הקברים, שנפטרו חולים בגלל התנאים בבית החולים.
בני וקנין: אמרו את זה כאן, בבניין הכנסת, נכון ד"ר שרף?
בני וקנין: אמרו את זה – שנפטרו חולים בגלל התנאים הללו.
בני וקנין: אז כמה אפשר לקפח עיר פריפרית?
בני וקנין: בית החולים מספר אחת בפריפריה, שכולם, כל בני המושבים, כל הקיבוצים, הוא גם בית החולים שנותן את השירותים הרפואיים לחיילים.
בני וקנין: לחיילים שנפגעו במבצעים, לחיילים שנפגעו בגבולות.
בני וקנין: אני מבקש, מאחר שהרבה מהמאבקים שלנו אל מול הגורמים שמתקצבים, מאד קשים, אני מבקש מהוועדה לביקורת המדינה, לבוא ולראות במו עיניכם ולהיות כאן לפה לחצי מיליון תושבים, שזועקים שאינם מקבלים את השירות הרפואי, המינימאלי, שהרבה בתי חולים במרכז הארץ מקבלים.
בני וקנין: תודה רבה.
רוני בר-און: תודה רבה לך אדוני ראש העיר.
רוני בר-און: אני חושב שהבקשה שלך בהחלט נופלת על אוזניים קשובות.
רוני בר-און: הפרוטוקול של הדיון שהתקיים פה לפני שנה וחצי, מוכיח שלא רק עניין הקברים והמחלוקת הזאת, עלה על סדר היום, אלא גם הנחיצות של בית חולים ראוי, רחב, מודרני, מתוכנן, מתוחזק היטב, עלתה כבר אז.
רוני בר-און: אני שמח שאמרת את זה היום.
רוני בר-און: אתה נכנסת קצת באיחור, חברת הכנסת ד"ר אדטו דיווחה על ביקור שלה במקום.
רוני בר-און: אני חושב שגם זה חשוב.
רוני בר-און: אני בהחלט מסכים איתך שגם הדברים האלה צריכים להיות נר לרגליה של הוועדה, בהינתן, זו הוועדה לענייני ביקורת המדינה, או בהינתן שזה ועדה לענייני בריאות או כספים או כלכלה, או מי שלא יבחר.
רוני בר-און: זה באמת דבר חשוב ואנחנו שומעים לך ונמשיך להקשיב אליך.
רוני בר-און: אני מבקש, בפרק הזה של עיריית אשקלון, את מר איתמר שמעוני, יושב ראש ועדת הביקורת, בבקשה.
רוני בר-און: ועדת הביקורת של העירייה, לא ענייני הביקורת של הכנסת.
רוני בר-און: זה יש בינתיים אחד, אלא אם אתה רוצה להחליף אותי.
איתמר שמעוני: אני לא מתיימר.
איתמר שמעוני: תודה, אדוני יושב הראש.
איתמר שמעוני: אני מוכרח לומר שאת בית החולים, מעבר להיכרותי אותו כיועץ שר הבריאות בעבר, הכרתי אותו באופן אישי בתקופה האחרונה ואני חייב לספר לכם סיפור אישי.
איתמר שמעוני: אמא שלי קיבלה אירוע מוחי לפני חצי שנה והבאנו אותה לחדר המיון.
איתמר שמעוני: מצאתי שם הון אנושי של רופאים, של חדר מיון שמתפקד, עמוס.
איתמר שמעוני: היו שם מיטות בפרוזדור, לא היה מקום להסתובב, וראיתם את הנחישות של מנהל חדר המיון, של האחיות, של הרופאים, ובשעה קריטית, בעומסים הכי כבדים, בתנאים לא תנאים, הם הצילו את חיי אימי.
איתמר שמעוני: הגענו בזמן ואמא שלי חיה עד היום, בזכות כל הטיפול המסור שהיא קיבלה.
רוני בר-און: בשם כולם, אני מאחל לה בריאות טובה ואריכות ימים ושנים.
איתמר שמעוני: תודה.