GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב ליצמן: כפי שאמרתי, הנושא הזה הוא על סדר היום.
יעקב ליצמן: אני בטוח שאנחנו נשנה את זה.
יעקב ליצמן: אי אפשר לשנות את הכל בבת אחת, אבל בהסכם הבריאות-אוצר לשנים 2011-2012 זה בסדר היום גבוה מאוד, הכי גבוה.
יואל חסון: אז מה בדיוק?
יואל חסון: ב-2011-2012 יש צפי לתוספת מיטות?
יעקב ליצמן: אנחנו במשא ומתן, לא גמרנו---
יואל חסון: מתי זה ייגמר, לדעתך?
יעקב ליצמן: תוך שבועיים, כמו כל התקציב.
יואל חסון: לתקציב 2011-2012 יהיה את התוספת הזאת?
יעקב ליצמן: בטח, בטח, זה בתוך העניין.
יעקב ליצמן: ויש הסכמה כללית על תוספת, אני מניח שנגיע להסכמה, לכן כל הדברים האלה---
יואל חסון: זה מיטות ותקנים, או רק מיטות?
מיקי דור: זה ביחד או כלום.
יואל חסון: זה חייב ללכת ביחד?
יעקב ליצמן: אגב, אחד הדברים שאנחנו גם בודקים, שלמשל בפריפריה, זה עוד אחד הדברים שאנחנו נבדק בהסכמי השכר עם הרופאים, להעלות את שכר הרופאים שעובדים וגרים בפריפריה, כדי לשפר את הבריאות שם.
יעקב ליצמן: תוספת שכר מסוימת.
יואל חסון: יש לך סדר גודל צפוי?
יואל חסון: מה הדרישה שלך?
יעקב ליצמן: הדרישה שלי הרבה כסף.
יואל חסון: מה הדרישה מבחינת כמות מיטות, נגיד?
יעקב ליצמן: אני לא חושב שזה נכון לעשות את זה, כי זה יכול לשבש את המשא ומתן.
יעקב ליצמן: יש משא ומתן, משא ומתן די חזק, חריף.
יעקב ליצמן: אבל אני חייב להגיד גם לטובה על האוצר, גם הם מבינים, גם הם הסכימו לתכנית.
יעקב ליצמן: אני רוצה להתייחס גם לנושא הרחב של האלימות.
יעקב ליצמן: אתמול שמעתי שהיה שידור בערוץ 2 שביקרתי את העציץ בבית חולים 'ברזילי'.
יואל חסון: איזה עציץ?
יעקב ליצמן: יש שם עציץ, העבודה לא מתקדמת כי מצאו עץ, עציץ, שם, שזה עתיק יומין ואסור להעביר אותו, אז ראיתי שמשקים אותו ומטפחים אותו.
יעקב ליצמן: זה יפה מאוד, אבל אני רוצה להבין איפה סיכון חיי אדם, אבל בסדר.
יעקב ליצמן: לא האמנתי עד שראיתי את זה במו עיניי.
יעקב ליצמן: מה שכן היה לי חשוב באותו ביקור, דיברתי עם אנשי הביטחון של בית החולים, רציתי ללמוד את הנושא של אלימות, ביטחון, וכל מה שנוגע מסביב.
יעקב ליצמן: אני רוצה שוב להעלות שני נושאים.
יעקב ליצמן: אל"ף, יש ירידה באלימות בשנה האחרונה בבתי חולים.
יעקב ליצמן: יש ירידה בחדרי מיון, בבתי חולים, בחלק יותר.
יעקב ליצמן: בבתי החולים גם יש ירידה, לא כל כך חזקה אבל יש ירידה.
יעקב ליצמן: בי"ת, אני קורא לפרקליטות המדינה והמשטרה, היה מקרה אחד שפורסם השבוע בעיתון על מישהו שקיבל 3/4 שנה מאסר על אלימות.
יעקב ליצמן: אין העמדה לדין ולא מבצעים את מה שעל פי חוק נדרש.
יעקב ליצמן: זה לא בסדר.
יעקב ליצמן: המשטרה גם לא רואים את זה בעדיפות, לא כל אלימות, אלימות יכולה להיות לפעמים בפה, לא פיזית, זה מלהיט, אבל על אלימות פיזית צריך להעמיד לדין.
יעקב ליצמן: אין סיפור ואין תירוצים לזה.
יעקב ליצמן: לצערי אנחנו לא רואים את זה מצד הפרקליטות ומצד המשטרה ואני חושב שצריכה להיות קריאה מכאן שצריך יותר להעמיד לדין אנשים.
יעקב ליצמן: יש לנו גם תכנית למחסור ברופאים.
יעקב ליצמן: יש גם הצעה שאולי בינתיים, עד שנשלים את כל הנושאים של המחסור ברופאים הצעירים, אנחנו נאפשר לרופאים ותיקים מעל גיל 67, נניח עד 70, שהם ימשיכו לעבוד, אולי חלקית, לא חייב להיות שלם, ואז להדביק קצת את הפער.
יעקב ליצמן: יש גם נושא חוץ לארץ, יש כל מיני דברים שבבדיקה, אני לא חושב שזה הפורום, אבל גם את זה אנחנו בודקים לקראת השנה הבאה.
יעקב ליצמן: בסיכום, מה שאני רוצה להגיד, לפני שהמנהל הכללי אומר מקצועית כמה דברים; יש תוספת במיטות וגם ברופאים.
יעקב ליצמן: מעבר לתקן אני רוצה להגיד על הוותיקים, שאלה שעובדים שלא יצטרכו לפרוש.
יעקב ליצמן: ודגש על אלימות, שוב, אני חושב שניתן לעשות עוד דברים.
יעקב ליצמן: לצערי זה לא אצלנו במגרש, זה במגרש המשפטי ואני קורא מכאן לכולם באמת לבצע את זה.
יואל חסון: אני רוצה להתייחס לעניין של האלימות.
יואל חסון: בכנסת הזאת סיימנו חקיקה של חוק שמעצים את יכולת הענישה של מי שפוגעים ברופאים, בעובדי ציבור בכלל וברופאים.
יואל חסון: זאת היתה הצעת חוק של חבר הכנסת אורון, שלי ושל חברי כנסת אחרים וזאת נקודה שבאמת צריך לבדוק אותה, אם אתה אומר שהחוק לא---
יעקב ליצמן: אני ביקשתי נתונים, ואני אמור לקבל תוך שבוע-שבועיים, על כמה תלונות הוגשו ומה העונשים ואיך טופלו.
קריאה: יש לנו גם דוח מיוחד לנושא אלימות במוסדות ציבור בכלל, בדוח השנתי.
יואל חסון: בסדר, זו בהחלט נקודה מעניינת שדיברנו אז, כשכתבנו את הצעת החוק הזאת, שזה אחד הדברים הקריטיים ביותר שיכולים לאפשר טיפול הולם באנשים וחופש פעולה לרופאים ולאנשי הצוות הרפואי.
יואל חסון: מר רוני גמזו, קודם כל אני מברך אותך על כניסתך לתפקידך.
יואל חסון: זו הופעתך הראשונה בוועדה לביקורת המדינה, כנראה לא אחרונה ואני מאחל לך כמה שפחות.
רוני גמזו: אני קודם כל רוצה לברך את עבודת מבקר המדינה בכל הנושא של מערכת הבריאות.
רוני גמזו: למדתי מהמקום הקודם שהגעתי ממנו שתמיד עושים לנו איזה שהיא מראה מול המערכת בצורה מאוד ממוקדת, מאוד יורדת לפרטים ומקצועית ואני תמיד בעד וזה חשוב.
רוני גמזו: זו לא ביקורת רק לשם הטחת האשמות, זה כדי שאנחנו נתמקד בנושא ונשפר אותו, אז ראשית אני מודה.
רוני גמזו: דוח הביקורת על המלר"דים הוא חשוב ביותר.
רוני גמזו: למה הוא חשוב?
רוני גמזו: כי המיונים, המחלקות לרפואה דחופה זו המראָה של מערכת האשפוז הציבורית.
רוני גמזו: שם הפציינט בא ורואה.
רוני גמזו: כשאני או כלל מערכת הציבורית נלחמת על הבריאות הציבורית, אנחנו חייבים שהמראה הזו למול הציבור תיראה הטוב ביותר, כדי שהוא ישתמש בשירותי הרפואה הציבורית ולא יגיד 'מה, אתה משוגע?
רוני גמזו: אתה יודע איך המיונים נראים?'.
רוני גמזו: או שאני לא רוצה שעובדים בחדרי המיון, כשהם נכשלים במתן שירות טוב, ועובדים זה יכול להיות מרופא, דרך הסניטר, אז הוא יגיד לפציינט שמלין על כך, 'נו, מה אתה רוצה?
רוני גמזו: זה בית חולים ציבורי'.
רוני גמזו: את המראָה הזו חייבים לשפר.
רוני גמזו: כשנכנסתי לתפקיד של מנהל בית החולים הכללי בבית החולים ממנו הגעתי, זה הדבר הראשון שעשיתי וממש נגעתי בחדר המיון של בית החולים שלי והשקעתי בו המון, יחד עם השקעה שמתמשכת, כי זה באמת המראה וחשוב ששם המהלכים והתנאים והרפואה והכל יהיה הטוב ביותר ומתופעל נכון.
רוני גמזו: גם חכם.
רוני גמזו: צריך לתכנן את זה נכון, זה לא רק תוספות של תקנים.
רוני גמזו: ולכן באמת הנושא הזה חייב לבוא למרכז סדר היום.
רוני גמזו: צריך לזכור עוד משהו, אם אנחנו מדברים על מראות.
רוני גמזו: חדר המיון הוא מראה של מערכת הבריאות שמתנהלת מאחור, בבאק אופיס.
רוני גמזו: מערכת הבריאות שלנו, האשפוזית, הציבורית, היא מאוד מאוד יעילה, אפשר לראות את זה על פי כל פרמטר, תיקחו כל פרמטר, היא מאוד מאוד יעילה, בכמות כוח האדם פר מיטה, פר אשפוז, פר פציינט, כמות המיטות, כמות המשאבים, כמות המכשירים, הכל הכל.
רוני גמזו: באמת מערכת מאוד מאוד יעילה שהפכה את ישראל לאיזה שהוא פלא שמצליח לתת רפואה בסופו של דבר בשיעורים טובים, אבל עם תנאים או עם תשתיות מאוד מאוד...
רוני גמזו: אבל היעילות הזאת בסופו של דבר באה על חשבון איכות.
רוני גמזו: לא תמיד רואים את זה בתוחלת החיים, כי זה מדד מאוד מאוד רחב, אבל כשיורדים למטה רואים את בעיית האיכות בפערים בבריאות שאנחנו מתחילים לראות אותם ורואים אותם הולכים וגדלים לנו מול העיניים.
רוני גמזו: כשנכנסתי לתפקיד לפני כחודש ימים, הדבר הראשון ששמתי, אולי בצורה מאוד מאוד מתלהמת, אבל הייתי חייב לומר את זה למול כולם, המערכת הזו נמצאת כרגע בנקודה של חוסר משאבים שפוגע פגיעה אנושה בדברים תהליכיים שאנחנו לא רואים אותם כרגע, אבל הם קורים מתחת לפני השטח.
רוני גמזו: רופאים עוזבים חלק מהמקצועות, הם לא רוצים להיות במקומות שונים ולמשל מלר"דים זו דוגמה.
רוני גמזו: יש חסר בכוח אדם רפואי שרוצה לעבוד בתוך המקום הזה.
רוני גמזו: המקום הזה הפך להיות סיר לחץ, סיר לחץ גם רפואי וגם שירותי, ואז גואה תופעת האלימות.
רוני גמזו: אם מישהו חושב שאפשר להסתדר בלי ולהפנות אותם לכל מיני מקומות אחרים, זה לא הולך.
רוני גמזו: פשוט צריך להגדיל.
רוני גמזו: אין מה לעשות, הגענו לרגע שצריך להגדיל כל אחד מתשתיות מערכת הבריאות, מיונים, מיטות, תקנים, מכשירים.
רוני גמזו: כל אחד מזה צריך פשוט להגדיל, במשורה, בזהירות, בתיאום עם כולם.
רוני גמזו: אנחנו לא רוצים שהמערכת תברח בעלויות שלה, אבל אם אנחנו לא נגדיל עכשיו זה יתפוצץ לנו בפרצוף, יתפוצץ במשברים, בקטסטרופות, בפגיעה באיכות הטיפול.
רוני גמזו: עכשיו צריך לעשות את זה.
רוני גמזו: בשיחות שלי לאחרונה עם האוצר אני אומר להם, 'רבותיי, אני מציג לכם את העמדה השפויה', קחו את העמדה שלי, היא שפויה, היא שקולה, היא מידתית.
רוני גמזו: אני אפילו לא אמרתי מיטות בכמויות, סגן השר נזהר מלומר את זה, כי אנחנו כרגע מדברים, אבל אמרתי 'פשוט תשמרו על השיעור הקיים', כי כל שנה הדמוגרפיה של מדינת ישראל, אין כזה דבר ב-OECD, גדלה בצורה מאוד מרשימה.
יואל חסון: תודה לאל.
רוני גמזו: תודה לאל, אבל צריך ללכת בצמוד לגידול הזה בהגדלה של התשתיות.
רוני גמזו: זה גם כוח אדם רפואי.
רוני גמזו: המשברים שיש לנו בכוח אדם רפואי, אנחנו נוציא את הדוח שלנו בשבוע הבא, הם קשים מאוד וזו קטסטרופה לעתיד, לעוד עשר שנים פלוס.
רוני גמזו: כרגע אנחנו נמצאים בתחילה.
רוני גמזו: באחיות אנחנו כבר במצוקה קשה מאוד.
רוני גמזו: צריך להבין שמערכת הבריאות עשתה את שלה בעשר השנים האחרונות.
רוני גמזו: יש לנו תשובה ומצגת כאן על כל הנושא, על כל ממצאי הדוח, אם אתם מסכימים, אני אעבור עכשיו, או יותר מאוחר, מתי שתגידו, אבל הנושא הוא באמת---
יואל חסון: חוץ מההיבט התקציבי של תוספות שאתה מדבר עליהן, יש מסקנות של הדוח שהן לא רק תקציביות, אלא הן ניהוליות?
רוני גמזו: כן, יש מסקנות.
יואל חסון: אליהן אני כן רוצה שתתייחס.
רוני גמזו: אנחנו נתייחס לכול.
יואל חסון: אז בוא תרוץ עם זה רגע, כי זה לא נפתר בעניין התקציב, יש פה נושאים שגם אם יהיה תקציב, עדיין הניהול הוא ניהול---
רוני גמזו: דר' דור, יחד איתי, ברשותכם, יציג את המצגת.
מיקי דור: תרשה לי רק עוד משפט אחד להשלים.
מיקי דור: אני ראש אגף בתי חולים, בלילה מתקשרים מבית החולים, כשהמיון כל כך מוצף, יש במיון שמונה-תשעה מונשמים, שזה מצב מטורף, אז מצלצל מנהל בית החולים, מבקש אישור לסגור מיון.
מיקי דור: זה משהו קיצוני, לסגור למספר שעות, להתאושש.
מיקי דור: 150 פעמים ומעלה נאלצתי בשנה וחצי האחרונה לאשר סגירה של יחידות שונות, מיונים, ולפעמים יחידות כמו פגייה וטיפול נמרץ בגלל צפיפות מטורפת.
יואל חסון: אדם מגיע ושולחים אותו?
מיקי דור: לא, ההנחיה שלי למגן דוד אדום היא החייאה ודברים דחופים מאוד - ללכת למיון הכי קרוב, אבל אם יש לך את האופציה וכמה דקות ספייר, סע במקום לרמב"ם, לבני ציון או לכרמל.
מיקי דור: היה לי לילה מטורף אחד שבו שלושת בתי החולים האלה, בו זמנית, ביקשו אישור סגירה.
מיקי דור: זה ממש מצב שקשה לתאר את זה.
מיקי דור: אמרתי למגן דוד אדום, תיסעו לעפולה, לנהריה.
מיקי דור: אמרו לי, 'אתה השתגעת?
מיקי דור: זה טווח נסיעה שאסור לנו להוציא ניידות של טיפול נמרץ לשם, כי הן יורדות ממערך הכוח באותו מקום'.
מיקי דור: נאלצתי לאשר שלוש-ארבע שעות לכל בית חולים, טווח נשימה.
יואל חסון: 150 פעם בשנה הזאת?
מיקי דור: בשנה וחצי האחרונה.
מיקי דור: המנהל הכללי קיבל את הדיווח והוא יציג את זה.
מיקי דור: זה מטורף, זה גם פגיות ויחידות טיפול נמרץ.
מיקי דור: השבוע חיפשתי בכל הארץ מקום לילד שנכווה 80% כוויה, הוא הובא לבית חולים בלי תיאום, לא היה שם מקום, 24 שעות עשיתי טלפונים לכל יחידות הטיפול נמרץ וכוויות בארץ למצוא לו מקום אחד, מיטה אחת.
מיקי דור: איכילוב ניסו לעזור, בבאר שבע בסוף נמצא מקום.
מיקי דור: זה אומר שבמקרה מסוים נאלצתי להורות על הטסה של אישה עם כוויות קשות מלניאדו לבאר שבע, כי אי אפשר אישה במצב כזה להעביר באמבולנס.
מיקי דור: אני מנסה לתת פה את התחושה שיש לאנשי המקצוע, שאנחנו חיים אותה יום יום.
מיקי דור: ולחברי באוצר, כי הוא לפעמים חושב שאנחנו מגזימים, אנחנו לא מגזימים.
יואל חסון: זו נקודה מעניינת.
יואל חסון: מה זה מגזימים?
יואל חסון: זה לא סיפורי בדים, הרי אני מתאר לי שיש לך מסמוך ותיעוד של כל הדברים האלה.
יואל חסון: וזה לא משפיע על אלה שקובעים את התקציבים?
מיקי דור: אתה לא מפנה את השאלה אליי.
יואל חסון: לא, אני כן.
יואל חסון: אני לא מבין, מה, זה לא... אתה רפרנט בריאות, נכון?
יואל חסון: אני מכיר אותו וגם מחבב אותו.
יעקב ליצמן: במשא ומתן, אז מכירים אותו.
יואל חסון: אני, תודה לאל, לא הגעתי למשא ומתן איתו עדיין.
יעקב ליצמן: לא, אתה רוצה להיכנס לקואליציה.
יואל חסון: אני לא רוצה להיכנס לקואליציה, אל תכניס אותי לקואליציה.
יואל חסון: תישאר בקואליציה כמה שאתה רוצה, הרב ליצמן, אין לי בעיה.
יעקב ליצמן: אני אכנס בכל קואליציה.
יואל חסון: בכל אופן, אני אשאל אותך; חלק מהפעילות שלנו וההתעסקות בדוח הזה זה גם ביקור בכמה חדרי מיון ואני אציע לך להשתתף בסיור הזה יחד איתי, אם תרצה.
יואל חסון: אני לא יכול לכפות עליך, אבל אם.
יואל חסון: בעצם אולי אני כן יכול, כי אולי זה יהיה בסגנון של ועדה, אז תהיה חייב לבוא ואנחנו באמת---
רחל אדטו: אנחנו כל פעם מזמינים אותו.
רחל אדטו: פעם אמרנו לו 'בוא לפסיכיאטריה', ופעם אמרנו לו 'בוא למחלקות הפנימיות'.
רחל אדטו: יאיר הפך להיות רפרנט---
יואל חסון: ביקור רשמי של הוועדה לביקורת המדינה בסיור זה כמו ישיבה, אז אם אני אבקש ממנו להגיע, הוא יצטרך להגיע.
יואל חסון: אז אולי נקרא לו להגיע איתנו, נשקול את זה.
יאיר זילברשטיין: משרד הבריאות מארגן לי ביקורים לרוב.
יאיר זילברשטיין: בכל מקום שהמצוקה בו רבה אני נמצא.
יואל חסון: הדברים האלה, המידע הזה, אתה מכיר אותם?
רחל אדטו: חבר הכנסת חסון, אתה מבין מה הבעיה שלך, הבעיה שאתה יכול לארגן סיור של הוועדה בחדר מיון, וזו בדיוק הבעיה של חדר המיון, אתה תגיד 'אנחנו באים ביום ראשון בשעה 9:00 בבוקר', ויום ראשון זה יום גרוע כי יש את העודפים של שבת, אבל אתה אומר שאנחנו נגיע לנקודה מסוימת ובדיוק באותו רגע רגוע ושקט.
רחל אדטו: תעזוב את זה, שעה וחצי אחר כך---
ג'קי אור: חברת הכנסת אדטו, אני מזמין את הוועדה לבוא אליי בכל רגע, אני מבטיח שהמיון שלי מלא תמיד.
יואל חסון: איזה בית חולים אתה?
ג'קי אור: תל השומר.
ג'קי אור: אני מבטיח לכם מיון מלא בכל רגע שתבואו.
יואל חסון: בסדר, אנחנו נגיע אליכם לבתי החולים.
יואל חסון: בואו נעבור למצגת.
יואל חסון: מאוד חשובה לי ההתייחסות במצגת לנושאים שלא קשורים כרגע לתקציב, כי זה הבנו ואנחנו מבינים מיטות, תקנים, אז תתקדמו לבעיות האחרות שצוינו.
מיקי דור: כל מלה שפה נאמרה, היתה לי השגה לגבי נקודה אחת, אבל הן נכונות.
מיקי דור: זאת אומרת, חלק מהבעיה זו הבעיה שהיא מחוץ לבתי החולים, היא בקהילה, כי המרפאות הראשוניות, אם היו נותנות תשובה יותר מלאה ויותר שעות זה היה מקל.
מיקי דור: נושא המר"מים, ואני מצהיר פה בגאווה, שאם יש דבר שאני רואה בו את ההישג הכי גדול של הקריירה שלי, זה נושא המר"מים.
מיקי דור: אני יזמתי ופיתחתי לפני 20 שנה את המר"מ הראשון בירושלים, במקביל לדר' דוד אפלבאום ז"ל וכל הצוות.
מיקי דור: הפיתוח של הנושא הזה הוריד אחוזי פניות לחדרי מיון, אבל זה יצר תופעה נוספת, כיוון שהחולים הקלים מאוד נבדקו במר"מים, טר"מ וכל היחידות אלה, נוצר מצב שלחדרי המיון הגיעו חולים הרבה יותר קשים, נבחרים.
מיקי דור: הנקודה השנייה בהורדת העומס מחדרי המיון היא פינוי מהיר ככל האפשר של החולים לאחר שקיבלו את הטיפול הראשוני, וכשחסומה בפנינו הדרך להעלות אותם לבית החולים למחלקות, אנחנו מחפשים פתרונות בחוץ.
מיקי דור: אחד הפתרונות הטובים, אני אומר את זה בכנות, הוא למר"גים, המרכזים לרפואה גריאטרית.
מיקי דור: זאת אומרת אחת הפעילויות שלנו היא הגדלת יכולת הקיבול של המרכזים לרפואה גריאטרית כדי שאפשר יהיה להעביר חולים לשם.
מיקי דור: לצורך זה המשרד גם נקט בצעדים נוספים, וזה שיתוף של גריאטרים מחוזיים בתוך המערכת הזאת, הנחיות.
מיקי דור: גם זה לא פותר לנו, אבל זה טיפה מקל באזורים מסוימים ששם יש לנו מרכזים גריאטריים.
מיקי דור: יש להם אפשרות טיפול, כמובן לא בחולים הקשים ביותר, אבל במרבית החולים הגריאטריים ניתן---
קריאה: אבל מה זה פותר במלר"דים?
מיקי דור: אני מדבר על היכולת שלנו לפנות מהמיון למקומות כשאין לנו מיטות.
מיקי דור: אני ער למה שאתה אומר, זה לא פותר לנו את הבעיה, אני מחפש איך להקל על הלחץ במיונים.
מיקי דור: נקודה שנייה היא הגברה של צוות.
מיקי דור: יצא חוזר מינהל הרפואה -אני הוצאתי את זה פעם ראשונה לפני שלוש שנים, דר' חזי לוי הוציא את זה בהמשך פעמים נוספות- שמנחה את מנהלי בתי החולים לתגבר את הצוות בחדרי המיון בשעות העומס.
מיקי דור: קיבלו לזה בבתי החולים הממשלתיים גם את הגיבוי הכספי שנדרש.
מיקי דור: מדובר על רופאים מומחים, ואני ער להבחנה שרופא מומחה מקבל החלטות יותר מהר ויותר נכונות מהרופא הצעיר יותר.
מיקי דור: הלוואי שיכולנו להעסיק רק רופאים מומחים בחדרי המיון, זה לא אפשרי.
מיקי דור: טכנית זה לא אפשרי.
מיקי דור: להערה, שוב, שאני מכל הלב מקבל, היעדר מומחים ברפואה דחופה, הלוואי שהיה לנו יותר.
מיקי דור: לצערנו זה מקצוע לחלוטין לא מבוקש, אין במקצוע הזה גלורי, אין שם פרקטיקה פרטית, אין הכנסות והוא מקצוע שוחק.
מיקי דור: זו העבודה הכי קשה ובתנאי הלחץ הכי גדולים ורופאים לא רוצים ללכת לזה.
מיקי דור: זו בעיה שאנחנו מתמודדים איתה.
מיקי דור: קופות החולים נתבקשו, והן עושות את זה כל הזמן, להגביר פתרונות של אשפוזי בית.
גאלב מג'אדלה: מה זה הם לא רוצים ללכת לזה?
גאלב מג'אדלה: אם זה לטובת הציבור וזה נחוץ?
מיקי דור: אנחנו לא יכולים לחייב אותם.
גאלב מג'אדלה: לא אמרתי לחייב, אפשר לעשות תמריצים וכל מיני דברים וכל מיני... כשאנחנו רוצים להשיג משהו, אנחנו יודעים.
מיקי דור: אנחנו רוצים לתת את התמריצים, אני רוצה להזכיר---
גאלב מג'אדלה: אם זה צורך של הציבור וזה חשוב וזה חיוני, אז יש בידינו את הכלים ואת האפשרויות לנווט לכיוון הזה.
מיקי דור: הלוואי שהיה לנו.
מיקי דור: למשל בהרדמה, חסר לנו עשרות מרדימים.
גאלב מג'אדלה: אם רוצים להשיג, יודעים לעשות את זה.
ג'קי אור: אני חייב לומר משהו.
ג'קי אור: בקשר להערה שנזרקה פה לחלל שהיא מאוד מאוד נכונה---
גאלב מג'אדלה: היא לא נזרקה לחלל, היא נאמרה באופן מסודר, כעמדה ודעה.
גאלב מג'אדלה: אפשר להגדיר אותה אחרת.
ג'קי אור: אני מתנצל על ה'נזרקה לחלל'.
ג'קי אור: אם מישהו נפגע, אני לא רוצה לפגוע.
גאלב מג'אדלה: לא נפגע, כבודך ומעמדך מחייב לומר את זה אחרת.
ג'קי אור: בארצות הברית קרה משהו מאוד מעניין.
ג'קי אור: המקצוע היה כמו שלנו, פה בארץ, לפני 30 שנה.
ג'קי אור: היתה סדרת טלוויזיה, קראו לה אי.
ג'קי אור: אר.
ג'קי אור: האזרחים בארצות הברית פנו למחוקקים שלהם, לאנשי הקונגרס והסנאט ואמרו להם 'אתם רואים את אי.
ג'קי אור: אר?
ג'קי אור: זה מה שאנחנו רוצים.
ג'קי אור: אתם אחראים על זה שאת השירות הרפואי כמו שראינו בטלוויזיה אנחנו נקבל בבית החולים הקרוב אלינו'.
ג'קי אור: תהליך של עשר שנים בדיוק לקח עד שהמקצוע הזה הפך ממקצוע הכי לא מבוקש למקצוע הכי מבוקש בארצות הברית מזה 15 שנה, עם רמת ההשתכרות הגבוהה ביותר, שאנשים נלחמים ומחכים 5, 6, שנים בתור בשביל לקבל התמחות.
ג'קי אור: זאת אומרת בכם, על ידיכם, המחוקקים, יש לכם את היכולת לעשות את מה שעשו גם שם.
ג'קי אור: זה ניתן וזה בדמנו, של כולנו.
מיקי דור: ניהול העבודה הסדירה, וזו התייחסות להערה שהיתה בדוח לגבי טריאז'.
מיקי דור: אנחנו תומכים באופן בעקרוני בטריאז' אבל התפיסה העקרונית של משרד הבריאות, שאנחנו לא צריכים לעשות מיקרו מנג'מנט, לנהל את בית החולים.
מיקי דור: יש מנהלי בתי חולים, יש מנהלי חדרי מיון, דר' קובי אסף פה, שביום יום עושים את זה.
מיקי דור: אני לא חושב שממרומי משרד הבריאות אנחנו צריכים לנהל את זה.
מיקי דור: אנחנו משאירים את הנקודה הזאת, עם כל ההמלצה החמה שלנו, לשיקולו של מנהל בית החולים.
מיקי דור: דר' רוני גמזו, כשניהל את איכילוב, הוא קבע מה הולך במיון איכילוב, ואני לא רוצה לחשוב מה הוא היה עושה לי אם אני הייתי מירושלים מנסה לתת לו הוראות, עצות, הנחיות.
מיקי דור: איך לנהל את הטריאז' עצמו, או איך לנהל שם את כוח האדם בתוכו, אנחנו משאירים את זה למנהל בית החולים ואנחנו רואים אותו כאחראי גם לתוצאה.
מיקי דור: זאת אומרת שאם זה לא עובד טוב, אני בא אליו, או המנהל הכללי בא אליו ואומרים לו 'הבט, זה המצב.
מיקי דור: ..', כך וכך.
מיקי דור: הערה שהיתה לגבי תכנון פיזי של המלר"דים.
מיקי דור: בפירוש נעשתה עבודת עומק בנושא על ידי צוות אגף הבינוי, סגן המנהל הכללי לבינוי, יהודה רון, הוכן ספר הנחיות שלם, כמובן תוספת מיטות שנדרשת, היא דורשת גם מקום נוסף, אבל בעיקר כוח אדם.
יואל חסון: הנושא של היבט פיזי, זה אומר, סביר להניח, הרחבה של מצד אחד מחלקות ומצד אחד חדרי מיון, נכון?
יואל חסון: ההרחבה הזאת נדרשת בכל מצב?
יואל חסון: בלי קשר למיטות?
רוני גמזו: מיקי דילג על גרף אחד שנמצא בהתחלה, שמראה את הגידול של פניות למיון, שהוא השתקפות של גידול האוכלוסייה והגידול הוא סביב ה-8% במשך חמש-שש השנים האחרונות.
רוני גמזו: זה בערך גידול האוכלוסייה, אם מישהו מכיר את הגידול של כמעט 2% לשנה, זו בערך התמונה.
רוני גמזו: התשתיות הפיזיות צריכות להיות מותאמות לאורך הדרך וזה לא כל בתי החולים ביחד, כל פעם צריך להשקיע בבית חולים אחר.
רוני גמזו: תקציבי הפיתוח של מדינת ישראל בנושא של מוסדות אשפוז מתחלקים לשלושה תקציבים, תקציב אחד של בתי החולים הממשלתיים, שהוא תקציב שכמעט ולא קיים, הוא קטן מאוד, אף על פי שיש כל מיני פרויקטים, כל פעם שהם צבועים לנושא מסוים.
רוני גמזו: לאחרונה הנושא של המיגון, אין פרויקט שצבוע לחדרי מיון.
רוני גמזו: התקציב השני זה דרך שירותי בריאות כללית, שגם כן מקבלים מהאוצר ויש להם גם את המחויבות שלהם, והתקציב השלישי או המקום השלישי זה בתי החולים הציבוריים, האחרים, שהם לא שירותי בריאות כללית והם לא ממשלתיים, שגם הם צריכים להשקיע בחדרי המיון.
רוני גמזו: אז כל בית חולים מוצא לו את הזמן, אם יש לו תקציב.
רוני גמזו: רוב בתי החולים הקטנים יותר, הפריפריים יותר, המוגבלים יותר בהשגת כסף, נשארים במקום, לא גדלים ולא מצליחים להתאים את התשתיות שלהם לעלייה בביקוש, ובואו נזכור שדווקא בפריפריה, שם יש לא מעט בעיה של פתרונות אחרים, כי אתה לא מתחיל לשים עוד חדרי מיון קדמיים בכל המערכת, ושם אתה רואה התפוצצות וגידול שאתה חייב לטפל בהם.
רוני גמזו: אסור שהבינוי יהיה במתכונת הישנה, כי היום ברוב מרכזי העל הבינו שהם צריכים לבנות חדר מיון בצורה חכמה, חלק של חדר המיון צריך להיות מהלכים, או המקרים היותר פשוטים, יותר קלים ואז אתה עושה שם פעולה יותר מהירה, יש את זה בשיבא, יש את זה באיכילוב, להערכתי גם ברמב"ם לאחרונה וזה נותן לך אפשרות לתפעל.
רוני גמזו: אנחנו חייבים להשקיע בתשתיות של חדרי המיון.
רוני גמזו: באמת חייבים להשקיע, צריכים לתת לאזרח שמגיע לחדר מיון של בית חולים ציבורי תחושה טובה.
רוני גמזו: חייבים להשקיע שם, אבל שוב, מה לעשות, זה מגיע לתקציב.
רוני גמזו: אין בררה, זה שוב מגיע לתקציב.
יואל חסון: אבל הנושא של הבינוי גם בבתי החולים הממשלתיים וכל התחום הזה, אני רואה בהרבה מקומות שזה מגיע מתקציבים של תרומות ומדברים כאלה.
רוני גמזו: זה החזקים.
יעקב ליצמן: אבל גם שם אנחנו משתתפים.
רחל אדטו: סדרי הגודל של שני חדרי המיון החדשים שנבנו בירושלים, גם שערי צדק וגם הדסה, אלה סדרי גודל של 15 מיליון דולר.
רחל אדטו: ואלה בתי חולים שנבנו כולם, כל כולם, מתרומות.
יעקב ליצמן: לעומת זאת גם בבתי החולים הממשלתיים בונים הרבה ולא צריך כאן לפרט, נכון שהרבה מתרומות אבל גם בהשתתפות משרד הבריאות.
מיקי דור: התמודדות עם אלימות במלר"דים - נאמר פה.
מיקי דור: האלימות זאת תוצאה, זה לא הסיבה לכל הבעיה.
מיקי דור: צוינה בפירוש הירידה של 20% באלימות בחדרי המיון--- לגבי ההערה של תקינה ללא אישור נציבות שירות המדינה.
מיקי דור: אנחנו חוזרים לגישה הבסיסית שלנו, שמנהל בית החולים צריך לעשות את ויסות כוח האדם.
מיקי דור: הוא יודע באותו יום שיש לו לחץ במיון, או יש לו לחץ בטיפול נמרץ, לא הכל ניתן לנייד, יש פה התמחויות של רופאים, אבל בסך הכל כמה רופאים יש בשעה נתונה במלר"ד, אנחנו מצפים לדבר הזה שמנהל בית החולים יעשה והוא עושה את זה באופן שגרתי.
רוני גמזו: הנושא של היעדר תקינה, אין פה בררה.
רוני גמזו: שוב אנחנו מגיעים לעניין התקציבי.
רוני גמזו: ביקשת לא לגעת בזה, אבל אין מנגנון תקינתי בנושא הזה, בצד של הרופאים.
רוני גמזו: אתה לא יכול לבוא ולהגיד 'הנה, עליתי בכך וכך פניות, תן לי כך וכך תקנים'.
רוני גמזו: אין מנגנון כזה ואז בתי החולים נתקעים בלי כוח אדם.
רוני גמזו: צריך להבין את המשמעות של זה, זה לא ש---
יואל חסון: אם יהיה עוד תקציב, אז על פי איזה מנגנון---
רוני גמזו: לא, זה לא רק עוד תקציב, זה תקציב ותקנים.
יואל חסון: אני מדבר על תקציב לתקנים, על איזה עיקרון זה יעבוד?
יואל חסון: איך תחליט למי לתת מה?
רוני גמזו: אפשר למצוא לזה פתרונות, אני לא נכנס כרגע לפתרונות.
רוני גמזו: אפשר לבדוק הסכמים אחרים.
רוני גמזו: בהסכמים של אילנה כהן, למשל, כן מצאו לזה פתרונות.
רוני גמזו: לא רוצה להיכנס לזה, זה נושא מורכב, אבל צריך למצוא לזה פתרון, כי מה תעשה אם בית חולים עלה ב-30% בפניות שלו למיון וכולן מוצדקות, והוא ממשלתי---
גאלב מג'אדלה: כבוד המנהל הכללי נותן אקמול לחולי סרטן?
גאלב מג'אדלה: כיבוי שרפות במצב הכי טוב.
גאלב מג'אדלה: לפי דעתי, כבוד סגן השר כבר מספיק ותיק במשרד, הוא צריך לחשוב על רפורמה בתחום הבריאות.
גאלב מג'אדלה: הנושא הוא לא עוד תקן ולא עוד שיפוץ ב-2 מיליון דולר.
גאלב מג'אדלה: זה נושא לא לדיון ביום כזה.
גאלב מג'אדלה: אם אתה רוצה לשמוע את דעתי, מי שגדל במערכת הזאת מכיוון אחר, בהסתדרות 32 שנה, היה יכול לתרום לזה, אבל תקיים על זה דיון מאוד מסודר, צריך רפורמה במערכת הבריאות, יש הרבה מה לעשות, יש הרבה מה לצמצם ואני אומר לך, קודם כל במנגנונים של הכללית.
גאלב מג'אדלה: לא של המדינה.
גאלב מג'אדלה: וזה ביחד.
גאלב מג'אדלה: פעם זה היה שתי מערכות נפרדות, היום זה מערכת אחת, מאז חוק הבריאות הממלכתי וצריך לעשות רפורמה אמיתית, עניינית, לטובת האזרח, וזה נושא מחייב וזה נושא ששווה דיון רציני.
קריאה-דובר: ---בנושא של התקנים.
קריאה-דובר: פחות ממחצית ממערכת האשפוז היא ממשלתית.
קריאה-דובר: לכל השאר אין מגבלה של תקנים, הם יכולים להעסיק את מי שהם רוצים ועובדתית דווקא בתי החולים הממשלתיים, שלהם יש את המגבלה, הם בתי החולים שגדלים בצורה משמעותית ביותר.
קריאה-דוברת: יש להם מגבלת תקנים אותו דבר.
קריאה-דובר: שהם כופים על עצמם.
קריאה-דובר: 'הדסה' יכולה להעסיק---
קריאה-דוברת: לא נכון, הם בהסכם קיבוצי גם ב'הדסה'.
קריאה-דובר: הסכם קיבוצי זה משהו אחר שאנחנו לא מעורבים בו.
קריאה-דוברת: הם לא יכולים להוסיף תקנים וגם לא כללית.
קריאה-דובר: אני לא מדבר על מיטות שיש בהן מגבלה, אלא על כוח האדם.
קריאה-דובר: בתי החולים שהם לא ממשלתיים, שלהם יש באמת תקינה של המדינה, יכולים להעסיק כמה עובדים שהם רוצים.
קריאה-דובר: אם יש מגבלות, אלה מגבלות ששמים על עצמם.
יואל חסון: נתעמת עם מה שאמרת, כי נראה שפה אנשים זזו באי נוחות.
מיקי דור: רק עוד משפט אחד על כוח אדם, כי אסור לשכוח את נושא האחיות, שהוא חמור ביותר במערכת.
מיקי דור: אם באיזה שהוא שלב חשבנו להעביר סמכויות מרופאים לאחיות ועל ידי זה להקל בלחץ, אין למי להעביר, חסר אחיות עוד יותר ממה שחסר רופאים.
מיקי דור: דר' גמזו, אתה רוצה להשלים?
רוני גמזו: ---בידינו, ואם אנחנו הממשלה, זה בידינו.
גאלב מג'אדלה: כבוד המנהל הכללי, כשאתה היית מאוד צעיר לקחה מערכת הבריאות אחיות מעשיות שלמדו שנתיים והפכו אותן למוסמכות בקורסים מזורזים והיטיבו את תנאיהם.
גאלב מג'אדלה: כשאתה היית מאוד מאוד צעיר, יזמו קורסים מיוחדים לאחיות מעשיות בטיפת חלב.
גאלב מג'אדלה: כשרוצים, אפשר.
גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך, אפשר, זה בידינו.
גאלב מג'אדלה: אתה יודע מה?
גאלב מג'אדלה: יש 10,470 מורות ערביות מובטלות שלמדו 4 שנים B.Ed במכללה.
גאלב מג'אדלה: תן לה, תגיד לה 'בואי תעשה הסבה, שנה, תהיי אחות'.
רוני גמזו: אתה צודק שחלק מהמשבר בכוח האדם של אחיות נובע מהשינוי שבוצע באחיות מעשיות.
רוני גמזו: ואתה צודק שחלק מהפתרון הוא מציאת פתרון ביניים בין אחות מוסמכת לבין כוח עזר, אתה צודק.
רוני גמזו: משרד הבריאות מכין כרגע תכנית, תוך שבוע אתה תשמע עליה, אבל זה לא פותר את כל הבעיה, כי אתה צריך יותר מוסמכות, המערכת מתומהלת קשה יותר, אתה צריך למצוא פתרונות לימוד למוסמכות, אין מספיק פתרונות לימוד למוסמכות ושוב, הפתרון הוא לא בידי, כי אני לא הממשלה, רק ציר אחד בתוך המערכת.
יואל חסון: מה זה הטבלה הזאת?