GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתמר שמעוני: אני מדבר היום לא רק כחבר מועצת עיר, אלא כתושב אשקלון שחווה זאת וחווה את ירי הגראדים, כפי שתיאר פה ראש העירייה, שחווה את התקופה הקשה והחרדות של הילדים שלי, שצריך להעיר אותם לגנים עם אזעקה ומערכת בריאות שאתה רואה היום, אדוני סגן השר, שקורסת.
איתמר שמעוני: מערכת הבריאות במדינת ישראל קורסת, אבל בברזילי היא על סף קריסה טוטאלית ותגידו לי, אני לא רוצה לרדת למספרים, אבל איך אתם חושבים להעביר 650 מיליון לאשדוד, כשיש פה בית חולים שקורס?
איתמר שמעוני: איך עושים דבר כזה?
רחל אדטו: 500.
איתמר שמעוני: 500, 400.
יעקב אדרי: לא, זה יגיע ל-600.
איתמר שמעוני: אני רוצה, סליחה שאני נסער קצת, אני רוצה להתמקד בזה ---
רוני בר-און: בוא נדאג לאשקלון.
איתמר שמעוני: כן, באשקלון.
איתמר שמעוני: תראו, בית החולים, וביקרתי בבתי חולים נוספים, אני חושב שמנוהל היום בצורה הטובה ביותר בארץ, לאור התנאים האנושיים שלהם זוכים הרופאים שם ואני מדבר על הכל, מחלקות פנימיות וכו'.
איתמר שמעוני: ועכשיו עומד על הפרק תקצוב מיגון חדר המיון, הרחבת חדרי ניתוח, שכל כך זקוקים להם בבית החולים, ואתם חושבים, סליחה, לא אתם, האוצר, שאני גם מוחה על כך שאין פה נציג, למעט רפרנט, שאני מאד מכבד אותו, אבל צריך להיות פה נציג, צריך להיות פה שר האוצר בדיון הזה.
רוני בר-און: תאמין לי, אם יודעים לדבר עם הרפרנטים, גומרים יותר טוב מאשר עם שר האוצר.
איתמר שמעוני: אני חושב שחשיבות הדיון ---
רוני בר-און: הנה, אני אומר לך סוד מבפנים.
ליצמן: אתה כנראה לא יודע את ההיררכיה.
איתמר שמעוני: סגן השר, אני מכיר, אבל אני חושב שבדיון כזה ---
איתמר שמעוני: אני מבקש בכל לשון של בקשה, אם אפשר את התקצוב, תעזבו את אשדוד.
איתמר שמעוני: כשאתה, יש לך תרופה שהיא מצילת חיים, אתה משקיע את הכסף בתרופה מצילת חיים ולא במחקר איך להציל חיים.
איתמר שמעוני: תעזבו את אשדוד עכשיו, תטפלו באשקלון.
איתמר שמעוני: אני מבקש להסיט משם כסף כדי לגמור את בעיית בית החולים ברזילי.
רוני בר-און: יש עוד מישהו מעיריית אשקלון, אדוני ראש העיר, שרוצה לדבר?
בני וקנין: לא, רק בא איתנו גם חבר ה---, חבר כנסת, אולי הוא יהיה חבר כנסת.
בני וקנין: חבר המועצה וראש הצעירים מאשקלון איתן קסנטיני.
רוני בר-און: כן, אנחנו מכירים ומוקירים.
רוני בר-און: איתן, אתה רוצה להוסיף משהו, בטובך?
איתן קסנטיני: אני לא רוצה להגיד מה אני הרגשתי אישית בבית החולים הזה.
בני וקנין: הוא גם היה מאושפז בבית החולים.
איתן קסנטיני: לא מזמן, וישנתי במסדרון.
רוני בר-און: בני, מה אתה שם להם במים שם, שכולם צריכים ---
בני וקנין: הוא קיבל פינה יפה במסדרון, זה בסדר, התחשבו בו.
רוני בר-און: טוב, חברה, הנושא חשוב מדי מכדי שנתבדח.
רוני בר-און: יש לך מה להוסיף איתן, או שנמשיך.
איתן קסנטיני: לא, לא, בסדר.
רוני בר-און: חברת הכנסת סולודקין, אני שמחה שהצטרפת אלינו, את יושבת פה גם בכובע של תושבת העיר אשקלון, בבקשה.
מרינה סולודקין: אני רוצה לומר, אני לא רוצה לעמת את ברזילי מול בית החולים באשדוד, שעדיין לא נבנה, בגלל שתושבי אשדוד נלחמו עשרות שנים בעד בית החולים שלכם, ואני לא חושבת שהמצב של בית החולים באשקלון, זה תולדה ותוצאה שבונים את בית החולים באשדוד.
מרינה סולודקין: אני חושבת, כאן ועכשיו, חייבים לעזור לבית החולים לבנות את חדר המיון המוגן, שזה מצחיק.
מרינה סולודקין: אנחנו ישבנו עם בני, 120 רקטות נורו על אשקלון ב-2009.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה בית חולים לא מוגן זה נונסנס.
מרינה סולודקין: אז בגלל זה, אני מאד מבקשת מהוועדה לעמוד על זה שבית חולים ברזילי צריך להיות ממומן.
רוני בר-און: מישהו עוד, לפני שאני פונה לאנשי האוצר ולאנשי הבריאות?
רוני בר-און: יש פה עוד איזה גורם שמעוניין בשלב זה להביע את דעתו?
רוני בר-און: אני רואה שלא.
רוני בר-און: טוב, , סמנכ"ל בכיר וראש מינהל תכנון, יהודה רון, אני מבקש להתייחס באופן ממוקד בשלוש טענות מרכזיות.
רוני בר-און: אחת, הטענה היא שמהמעט שאושר, קרי – חדר המיון ואותה מעטפת – שהיא לכל הדעות לא מספקת, נוכח האיומים או תרחיש הייחוס למה שאשקלון, או בית חולים ברזילי צריך לספק לתושבי אשקלון, גם בשגרה אבל בעיקר בחירום.
רוני בר-און: מה קרה לידיעתך, לתקציבים שאושרו ונתלו, לפי הטענה, אני עוד לא יודע, לצרכים שהם חשובים, גם צפת פריפריה, גם נהרייה פריפריה, אבל בסוף היום הם נתלו מאשקלון.
רוני בר-און: מה באמת הסטאטוס מול משרד האוצר, בניסיון לאשר את התכנית, נקרא לה ארוכת הטווח, או לטווח בינוני של ההשלמות, שעליהן דיברו חברי הכנסת ופרנסי העיר, ראש העיר וחבר מועצת העיר, בעניין הצורך לקבל שם בטווח הגיוני, חדרי ניתוח ומגדל אשפוז; ולמה הבנייה מתעכבת.
רוני בר-און: אם זה בגלל שני הדברים האלה.
רוני בר-און: אחר כך נשמע את האוצר.
רוני בר-און: אני מקווה שסגן השר כהן יגיע, אם לא, סגן שר הבריאות ייתן את התשובות, מה שנקרא ברמת המעטפת ואחר כך נראה, נשמע אולי את נציג מבקר המדינה, נציג הביקורת, אם הנושאים שעולים כאן לדיון, הם כאלה שמעניינים המשך מעקב של משרד מבקר המדינה ואם נוכל להגיע לאיזה שהוא סיכום, נתפזר בשמחה.
רחל אדטו: אדוני, אני רק רוצה להגיד שאני לא שאלתי את השאלה השלישית - למה הבנייה מתעכבת – כי אמרתי שהיום נעשית שם בנייה והם לקראת חוזה עם השלד.
רחל אדטו: כלומר, מבחינת העבודה בפועל, העבודה נעשית כרגע.
רחל אדטו: מה שאני אומרת, השאלה השלישית כרגע שהצגת, היא לא שאלה שאני שאלתי, כי אמרתי – כרגע בפועל ---
רוני בר-און: אוקי, אני לא אמרתי שאת הצגת את השאלות.
רוני בר-און: אני הקדמתי ואמרתי שאני מציג את השאלות.
רוני בר-און: אני מציג את השאלות אחרי שאני שומע את טענות חברי הכנסת, את טענות פרנסי העיר.
רוני בר-און: אם אני מבין את השאלות שעומדות על סדר היום, אני מציג אותן.
רוני בר-און: אם יש לך להוסיף שאלה, אני אשמח, אבל זאת השאלה שלי ואני מבקש עליה תשובה.
רוני בר-און: בבקשה, מר רון.
יהודה רון: אוקי, אני אתחיל מהשאלה השלישית באמת ואתייחס גם למה שאמרה חברת הכנסת אדטו.
רוני בר-און: זה שמענו ממנהל בית החולים, שהבנייה לא בקצב משביע רצון.
יהודה רון: כרגע העבודה התחילה בסוף שנת 2010 בעבודות תשתית, עפר, תיקון, מנהרות תשתית תת קרקעיות.
יהודה רון: העבודה הזאת מסתיימת, קבלן לעבודות שלד בהיקף של 80 מיליון עומד להיכנס בעוד שבועיים לעבודה שתימשך בערך כ-16 חודש ואחרי זה כמובן כל עבודות ההשלמה.
יהודה רון: אז לגבי ---
רוני בר-און: 16 חודש?
יהודה רון: עבודות השלד.
רוני בר-און: כמה מטר יש שם בשלד?
רוני בר-און: כמה מטר בנייה?
יהודה רון: ממוגנים.
רוני בר-און: 16 חודש.
יהודה רון: 16 חודש.
רוני בר-און: ויש לך את הכסף?
יהודה רון: לגבי הכסף?
רוני בר-און: יש לך את הכסף להשלים את החתיכה הזאת?
יהודה רון: תיכף אני אדבר על הכסף.
רוני בר-און: אל תתחייב למועד, אם אין לך את הכסף.
יהודה רון: לא, לא, בוא נאמר לגבי השלד, אנחנו מתוקצבים.
יהודה רון: אני תיכף אכנס לנושא התקציבי.
יהודה רון: בכל אופן, כרגע אין שום עיכוב, העבודה אמורה להתבצע.
יהודה רון: האומדן המשוער לסיים את כל הפרויקט הזה, שאנחנו מדברים עליו ותיכף אתייחס אליו ביתר פירוט, זה האשפוז המוגן התת קרקעי, לכ-350 מיטות והמיון הממוגן, בסדר גודל של .
יהודה רון: זה צריך להסתיים בשלהי 2014, זאת אומרת משהו בערך בעוד כ-3 שנים אם הכל ילך וכמובן גם יעמדו התקציבים המתאימים.
יהודה רון: אז זה לגבי העבודה ---
רוני בר-און: רק מיון ממוגן.
רוני בר-און: עוד לא דיברנו על חדרי ניתוח ומגדל אשפוז.
יהודה רון: אשפוז תת קרקעי, כי היום אין שום מתחם לאשפוז תת קרקעי בבית החולים הזה.
יהודה רון: אז זה לגבי העבודה עצמה.
יהודה רון: עכשיו, לגבי התקציב, אני רוצה להתחיל.
יהודה רון: החלטת ממשלה, לאחר מלחמת לבנון השנייה, מיוני 2007, ההחלטה התעכבה בגלל דיונים שלנו עם האוצר.
יהודה רון: היתה החלטת ממשלה שדיברה על חיזוק הצפון ואשקלון.
יהודה רון: היא דיברה על תכנית של בערך כ-480 מיליון שקל, שמיועדת בעיקרה למיונים להקמת חדרי מיון ראויים.
רוני בר-און: יוני 2007.
יהודה רון: יוני 2007.
יהודה רון: בבית חולים נהרייה, בבית חולים פוריה, בבית חולים רמב"ם, מספר בתי חולים בנצרת, והמרכז הרפואי ברזילי באשקלון.
יהודה רון: התכנית הזאת דיברה על 470 מיליון.
יהודה רון: אחרי דיונים של כמעט שנה האוצר משתתף בתכנית הזאת בהיקף של 209 מיליון בלבד.
יהודה רון: כל השאר נפל על ---
רוני בר-און: בהחלטה הזאת נקבע שעל כמה שנים היא מתפרשת?
רוני בר-און: היא שנתית?
יהודה רון: כן, מ-2007 עד 2011.
רוני בר-און: זאת אומרת היו צריכים לגמור היום.
יהודה רון: חלק מהפרויקט, כן.
רוני בר-און: 480 היו צריכים לבוא לידי מיצוי עד סוף 2011.
יהודה רון: כן, אבל מתוך זה ---
רוני בר-און: מה שאתה אומר לי, הסטאטוס הוא שלא הגיעו יותר מ-207 מיליון?
יהודה רון: לא, לא, לא, בוא נעשה רגע, אני רוצה להתייחס לכסף ואחר כך לנושא של לוח זמנים.
יהודה רון: התכנית עצמה, הנקודה הזאת חשובה כדי להבין את הבעיה שנוצרה עכשיו.
יהודה רון: בתוך התכנית הזאת האוצר העמיד 209 מיליון.
יהודה רון: כל השאר מתבקש המשרד לגייס מתרומות ומתקציבי הפיתוח שלו.
יהודה רון: שלו, אני מדגיש, על חשבון פרויקטים או תכניות אחרות.
יהודה רון: מה שקרה במהלך השנים האלה, סיימנו את המיון בבית החולים רמב"ם, אנחנו מסיימים את המיון בנהרייה, מסיימים את המיון בפוריה; חלק מהפרויקטים בנצרת מסתיימים.
יהודה רון: בעצם נשאר לנו, נכון להיום, הפרויקט הזה של ברזילי, שהתעכב, אני לא אכנס לזה, לכל הנושא ... וכו'.
יהודה רון: מה שקרה לגבי התקציב: תקציב הפיתוח של המשרד קוצץ בהיקפים אדירים, החל משנת 2007, 2008, ואני לא רוצה להיכנס לזה.
יהודה רון: יש חשבון, הוא הוגש לאוצר, בהיקף מצטבר של 180 מיליון ₪.
יהודה רון: הקיצוץ נפל על אותו חלק של התקציב, שאנחנו שריינו לטובת הפרויקטים האלה, בניגוד להחלטת ממשלה, ואמרתי את זה לאוצר.
יהודה רון: יש החלטת ממשלה, וגם ההיגיון אומר, שהקיצוצים לא יחולו על התחייבויות חוזיות.
יהודה רון: אני מדגיש את זה, חד משמעית, כתוב בהחלטת הממשלה.
יהודה רון: למרות הכל, הקיצוצים נפלו על התקציבים ששוריינו על חשבון פרויקטים אחרים למטרות האלה.
יהודה רון: זה דבר אחד.
יהודה רון: דבר שני, שער הדולר שסוכם בזמנו היה 4.3.
יהודה רון: אנחנו היום מממנים באותן תרומות, חלק מהתרומות.
יהודה רון: לצערי קרן רש"י ירדה מהסיפור, אבל אותן תרומות שמגיעות, אם זה בקרן לגסי, ועידת התביעות, אנחנו מממשים היום לו 4.3, ב-3.4.
יהודה רון: היו תרומות שמימשנו גם ב-3.3.
יהודה רון: נוצר פה גירעון נוסף.
יהודה רון: התייקרות חומרי הגלם.
יהודה רון: רק מ-2009 הברזל והנחושת עלו פי שלושה, מ-3,000 דולר, אם ניקח את הדוגמא של הנחושת.
יהודה רון: 3,000 דולר, היום בסביבות למעלה מ-10,000 דולר לטונה.
יהודה רון: כל הדברים האלה גרמו לכך שבעצם היינו, ועשינו מאמצים לגמור את הפרויקט בפוריה ובנהרייה.
יהודה רון: לקחנו כספים מפרויקטים אחרים, לקחנו את הכסף ששריינו לאשקלון.
יהודה רון: כן, כן, גם את הכסף של האוצר, ובעצם עשינו את הכל כדי שנוכל לגמור את שני הפרויקטים האלה.
יהודה רון: מה שקרה בעצם, כל הבעיות האלה התנקזו לפרויקט הזה של ברזילי ואני לא רוצה להיכנס לכך.
יהודה רון: על זה אני דיברתי גם עם יאיר, אנחנו צריכים לראות את המספרים במדויק.
יהודה רון: אבל נוצר גרעון שכרגע, מעבר לשלד, יש לנו בעיה לסיים את הפרויקט הזה.
יהודה רון: הפרויקט הזה התייקר, מטבע הדברים, מעבר לבעיות שהעליתי.
יהודה רון: ולכן, כפי שנאמר כאן, יש כרגע בעיה די משמעותית, והיא לא ב-60 מיליון, היא יותר גדולה, על מנת לסיים את הפרויקט הזה במה שנקרא "במימון המקורי".
יהודה רון: דהיינו, רק מיון ואשפוז מוגן.
יהודה רון: התכנית עצמה, הפרויקט עצמו, מתוכנן לכמעט למעלה מ-8 קומות.
יהודה רון: זה פרויקט של , שמתוכו אנחנו גומרים כרגע רק שאנחנו בונים היום, שזה מה שדיברתי, שזה כמובן שטחים טכניים, אני לא נכנס לדברים הטכניים, אבל מדובר בפרויקט שכולל בתוכו, ויצאנו מתוך הנחה שלא נקים עוד בניין נוסף בסדר גודל בבית החולים ברזילי, גם בשביל לא להסתבך עם הנושא של הקברים וגם מסיבות אחרות.
יהודה רון: אנחנו בבניין הזה ריכזנו את כל הפונקציות החשובות של בית החולים: אשפוז מוגן, מיון, חדרי ניתוח, טיפול נמרץ, אגף דימות, שכוללים רנטגן, C.T, M.R.I, אספקה סטרילית, ו-6 מחלקות אשפוז, דהיינו שלוש קומות של מחלקות אשפוז.
יהודה רון: הפרויקט כולו, כולו, הוא למעלה מ-500 מיליון ₪.
רוני בר-און: רגע, לאט לאט.
רוני בר-און: אחרי שיתנו לך את ה-60 מיליון לגמור את החתיכה שחסרה ---
יהודה רון: אז אנחנו נגמור רק את שני הדברים.
רוני בר-און: תן לי רגע, בוא, אני רוצה לחשוב כסף.
רוני בר-און: כשתקבל את ה-60 מיליון ויהיו ניסים והכל יהיה בסדר, תגמור את מה שאמרת – מיון ואשפוז תת קרקעי – אחר כך תצטרך עוד 500 מיליון כדי לגמור?
יהודה רון: לא, לא, לא.
יהודה רון: הפרויקט כולו, אמרתי עוד 300.
יהודה רון: בין 250 ל-300 מיליון.
רוני בר-און: אז בוא נלמד כלל, שאם רוצים להתקדם בחיים נותנים את המספרים הנמוכים, ולא את המספרים הגבוהים, בסדר?
רוני בר-און: אתה אומרת, התוספת, כשתקבל את מה שקראנו לו הפרויקט המינימאלי, הוא 300 מיליון, כדי להגיע לפרויקט המקסימאלי.
רוני בר-און: יש לך עוד מה להגיד?
יהודה רון: לא, לא.
רוני בר-און: אני לא רוצה למנוע ממך.
רוני בר-און: האמת היא, כבוד סגן שר האוצר, שמיצינו.
רוני בר-און: שמענו את חברי הכנסת, שמענו את פרנסי אשקלון, שאתה ממונה עליהם, על בכיריהם, אבל היום אתה בא בכובע שלך, כפיננסר של הדברים האלה ושמענו עכשיו את הגורם המקצועי מ, יהודה רון.
רוני בר-און: עכשיו הגיע תורו של משרד האוצר.
רוני בר-און: אם אתה רוצה שאני אתחיל עם רועי ---
קריאות: יאיר.
רוני בר-און: בסדר, אז למה כתבו לי כפיר?
חנה פריידין: הוא הממונה שלו.
חנה פריידין: הגיע הממונה.
רוני בר-און: יאיר במקום כפיר.
רוני בר-און: אז אנחנו נשמע את יאיר ואחר כך, איך שתבחר, או שאתה מדבר, או שהרב ליצמן ידבר.
רוני בר-און: טוב, בבקשה, יאיר, תסביר לנו.
רוני בר-און: סך כל הטענות הן יחסית די מוכרות, ברורות.
רוני בר-און: אני רוצה להיות ממוקד בשני דברים.
רוני בר-און: מה קורה עם ה-60 מיליון האלה, כדי שעוד פעם לא נקלקל כבר את ההשקעות שיש, כי אתה יודע שבנייה שנתקעת באמצע ומתחילה להסתבך, היא רק עוד יותר מתייקרת וגם צריך אחר כך לשקם דברים שהקצב עצר אותם מלהתקדם.
רוני בר-און: לפי הטענה שאני שומע פה, מי שלקח את ה-60 מיליון האלה זה אתם, לא הם.
רוני בר-און: אמרתם להם להעביר את זה לנהרייה, ואני אומר את הטענות שאני הבנתי, אוקי?
רוני בר-און: השומע הסביר.
רוני בר-און: שאתם בכל מיני קיצוצים, כאלה ואחרים, אולי אפילו בהחלטה נבונה, אמרתם – הם עוד רחוקים – אבל בוא נגמור את נהרייה וצפת, כי תפסת מרובה לא תפסת, ואחר כך נתקן את זה.
רוני בר-און: ומה קורה לגבי אותם 300 מיליון, שיגרמו לבני וקנין ולפרנסי העיר אשקלון, לאיתמר שמעוני ולאיתן קסנטיני, להרגיש יותר בסדר עם האנשים שהם רואים אותם יום יום ואין להם פתרונות בשבילם.
רוני בר-און: אז תתחיל בבקשה, למה יש לופ על הפרויקט כרגע, של 60 מיליון.
יאיר זילברשטיין: טוב, אני אתחיל עם החלק הראשון כאמור.
יאיר זילברשטיין: אני לא חושב שמישהו פה יכול להגיד שהפרויקט הזה עוכב אי פעם בגלל משרד האוצר.
יאיר זילברשטיין: הפרויקט הזה הוא פרויקט שהוא תוצאה של הסכם בין משרדים וגם הגיע למספר החלטות ממשלה, שקובעות במדויק את התקציב עבורו בצורה מאד מסודרת ומחושבת.
יאיר זילברשטיין: כפי שאמר יהודה רון, ורק אני קצת אתקן, חלקו מגיע ככסף תוספתי ממשרד האוצר, והכסף שמגיע מ זה לא כסף ש מביא מהירח, זה גם כסף מתקציב המדינה, זה פשוט מתקציב הפיתוח הרגיל שלו וזה סדר הדברים שאדוני מכיר מכל התקציבים של כל משרדי הממשלה, באיזו שהיא matching שמשרד האוצר יביא ככסף תוספתי, בערך כ-50% מהפרויקט.
יאיר זילברשטיין: עכשיו, למעשה מה שקורה ---
רוני בר-און: סלח לי, תעצור.
רוני בר-און: זה בסדר העניינים הרגיל.
רוני בר-און: כלומר, אם עשית את הטעות הטקטית ואמרת, כמו שאני מכיר, אז יש לופים שבהם המדינה מה שנקרא רצה שלא כסדרה, וה- matching זונחים אותו.
רוני בר-און: אתם חווים את זה בימים אלה, אני מעריך שתחוו את זה ביתר עוצמה בעוד כמה ימים, אז matching זה עיקרון, אבל הוא לא עיקרון מקודש שחטפו בעופרת יצוקה ושהבטחנו בזמן הקאסמים.
רוני בר-און: אז הבטחנו מעבר לכללי המשחק הרגילים של matching.
רוני בר-און: אני חושב, בעיקר לנוכח מקרא הדיון בפעם האחרונה, שגם בו השתתף סגן השר כהן, באמת האווירה היתה, יחסי דיברו על ענייני קברים וגם זה עניין שהוא ערכית מאד חשוב לחלק מן הציבור ולא צריך להתווכח איתו.
רוני בר-און: אבל על הקומפלט של העבודה, היתה איזה סוג של תמימות דעים.
רוני בר-און: כי מה שנקרא עופרת יצוקה עוד היתה טרייה.
יאיר זילברשטיין: בסדר, אני אמשיך, ברשותך.
יאיר זילברשטיין: למעשה מה שקורה זה שהיום , משיקולים וטעמים שאני לא רוצה להיכנס אליהם פה, ולא סתם נמצא פה יהודה רון, שהוא סמנכ"ל הפיתוח ולא אילן סופר, שהוא סמנכ"ל התקציבים של המשרד, כי התמונה היא קצת יותר רחבה ומורכבת, אבל שוב, זה לא צריך לעניין אתכם.
יאיר זילברשטיין: זה נוצר בגלל התייקרויות מסוימות, מחסור עתידי שבפרויקט שאמור להיות בשנים 2013 ו-2014, כמדומני הוא לא עיכב את הפרויקט עד היום.
יאיר זילברשטיין: ומי שמכיר, גם כשהיה את עניין הקברים בבית החולים, שגם היה אמור לעכב את הפרויקט, אנחנו הבענו נכונות אפילו להזרים יותר כסף לפרויקט, בשביל לא לעכב אותו וגם ---
רוני בר-און: עזוב אותי.
רוני בר-און: מחלוקות העבר באמת לא מעניין אותי.
רוני בר-און: אני מסתכל קדימה.
רוני בר-און: סליחה, אם אתם רוצים לריב על מחלוקות עבר, לי אין עניין בזה, אני מודיע לכם.
רוני בר-און: אני טיפוס פרקטי, אני רוצה לראות קדימה.
יאיר זילברשטיין: זה לא מחלוקות עבר.
יאיר זילברשטיין: אני ציינתי את זה בשביל להצביע על הגישה שלנו לסיים את הפרויקט הזה במהירות האפשרית, וגם בעבר כשנתקלו בקשיים כאלה ואחרים, היינו מאד פרגמאטיים.
יאיר זילברשטיין: יהודה אכן פנה אלינו בזמן האחרון עם הקשיים שהתגלו לו, שכאמור הם קשיים עתידיים, הם בכלל לא בתקציב לא של השנה ולא של השנה הבאה ואנחנו ---
רוני בר-און: יאיר, בוא, בוא ---
יאיר זילברשטיין: אני אגיד את זה בצורה ברורה.
רוני בר-און: אני רציתי לקבל את זה ממנו מה שנקרא, מה שרציתי לקבל ממנו את זה על השולחן.
רוני בר-און: אתה לא מסכים שיש שם חור של 60 מיליון שקל?
רוני בר-און: לפני שאלת האחריות, אם זה אחריות של האוצר או אחריות של ניהול לא מוצלח, עזוב.
רוני בר-און: ניהול של , בלי השאלה אם זה אשדוד או אשקלון או פתח תקווה או כפר סבא.
רוני בר-און: יש חור בפרויקט 60 מיליון או אין חור?
רוני בר-און: אתה כופר בזה?
יאיר זילברשטיין: לא, אני לא כופר ולא להיפך מכך, אני מקבל כרגע את מה שיהודה אמר.
רוני בר-און: אתה אומר שזה לא עניין של האוצר, זה עניין של משרד הבריאות.
יאיר זילברשטיין: לא, אני רוצה להגיד יותר מזה.
רוני בר-און: תגיד.
יאיר זילברשטיין: אני רוצה להגיד שאנחנו, אני בטוח שבמאמץ משותף עם , נצליח להגיע לתוצאה שהפרויקט הזה לא יתעכב אפילו יום אחד בגלל סיבה תקציבית.
רוני בר-און: אני אומר לך שעכשיו נתת את התשובה שבחלומותי הטובים ביותר לא חלמתי עליה.
רוני בר-און: עכשיו אני רק מבקש לדעת דבר פשוט אחד – מתי היה ההסכמה הזאת?
רוני בר-און: זאת אומרת אני, כשישבתי עם חבריך במשרד האוצר, קיבלתי אלפי התחייבויות.
רוני בר-און: לא הסכמתי לקבל אף התחייבות שלא קבועה בתאריך.
רוני בר-און: תאמין לי, כל פעם הם עמדו בזה.
רוני בר-און: זה גם עוזר לכם להתקדם, כשאתם יודעים שאני מבקש תשובה, מתי זה יקרה.
רוני בר-און: אני יכול לתת לך שלושה חודשים לגמור את זה?
רוני בר-און: שיבוא , שלושה חודשים קיבלת, ומשרד האוצר, ויגידו – אין מחלוקת, יגיד לא חסר כסף ומשרד האוצר יגיד הכל בסדר.
רוני בר-און: אני לא יודע איך הם יבנו, אני מדבר על הכסף.
רוני בר-און: אתה יודע להגיד את זה?
יאיר זילברשטיין: אני אגיד לך גם למה.
יאיר זילברשטיין: אני לא בטוח שאני עומד מול אנשי הכספים של המשרד, שגם היום יש מחלוקת.
יאיר זילברשטיין: יהודה הוא ----
רוני בר-און: אני הגדרתי לך את זה, סלח לי, בוא, תעשה לי טובה.
רוני בר-און: אני בחקירות נגדיות יותר טוב מאשר אתה בתשובות, אני מבטיח לך.
רוני בר-און: גדר המחלוקת כרגע, כמו ששמעתי ממנכ"ל בית החולים ומיהודה ומגברת אדטו, הוא 60 מיליון ₪.
רוני בר-און: הוא לא יכול להביא לך עכשיו 600 ואתה לא יכול להגיד לו שזה רק 6 מיליון.
רוני בר-און: עכשיו, מה שאני מבקש ממך, תראה, אם לא תבוא תוך שלושה חודשים ולא סגרתם את זה, אתה מתחייב שאתם בודקים את זה ביניכם וסוגרים את המחלוקת ביניכם תוך שלושה חודשים.
רוני בר-און: ב-1 בנובמבר אני יודע שיש פתרון ל-60 מיליון.
רוני בר-און: אין שלייקס ואין חגורות ואין כתפיות ואין שום דבר.
רוני בר-און: לא ידחפו לך כלום בדרך.
רוני בר-און: רק פרויקט אשקלון, רק לגבי הקטע הזה של הפרויקט.
רוני בר-און: שום דבר אחר.
יאיר זילברשטיין: שוב פעם, אני חייב להסביר את המחסור שאתה מדבר עליו.
יאיר זילברשטיין: אין משמעות לזה שאני אגיד שאני אתקצב בשנת 2011 את הסכום של הכסף ---
רוני בר-און: לא אמרתי לך את זה.
רוני בר-און: תוכיח להם שיש להם את הכסף, תוכיח להם שזה באחריות שלהם, תבואו בסיכום הזה.
רוני בר-און: לא אמרתי לך להוציא שקל מהכיס.
רוני בר-און: אמרתי לך לסיים את המחלוקת.
יאיר זילברשטיין: אני אשאל שאלה אחרת.
יאיר זילברשטיין: האם אומר פה שאם הוא לא יקבל כסף נוסף מאיתנו, הוא לא יסיים את הפרויקט?
רוני בר-און: זה מה שהוא אומר באותן מילים.
יאיר זילברשטיין: אני לא חושב שזה מה שהוא אומר.
רוני בר-און: האוזן המוסיקלית שלי ---
יאיר זילברשטיין: האוזן המוסיקלית שלי לא שמעה את זה.
רוני בר-און: טוב, בסדר, תודה.
רוני בר-און: אתה לא רוצה לתת התחייבות, אנחנו נדאג לסדר את זה לבד.
יאיר זילברשטיין: לא, אני רוצה להגיד מעבר לזה.
יאיר זילברשטיין: המחסור הזה שהם מדברים עליו, הוא בעוד שנתיים ושלוש תזרימי של מספר עשרות מיליוני שקלים בשנה.
רוני בר-און: תביאו את זה בתור סיכום.
יאיר זילברשטיין: אדוני יושב הראש, בבקשה ממך, תן לי לסיים משפט אחד.
יאיר זילברשטיין: בתחום הפיתוח של , כל שנה יש סכומים הרבה יותר גדולים מאלה שנגמרים כעודפים.
יאיר זילברשטיין: אני אומר, אני מתחייב פה, שבמהלך העניינים התקין ביני לבין , שהוא מאד תקין וכולם, יש פה הרבה חברי כנסת שמכירים אותי וגם סגן שר הבריאות וגם יהודה רון, שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא.
יאיר זילברשטיין: אנחנו נפתור את זה ואני מתחייב שלא יהיה עיכוב של הפרויקט הזה, של יום אחד, בגלל סוגיה תקציבית.
יאיר זילברשטיין: אני לא רוצה שידחפו אותי פה לפינה, לדברים שהם לא נכונים ולא מוצדקים.
רוני בר-און: תודה רבה, בסדר גמור.
רוני בר-און: התחייבות fair enough, הכל בסדר.
רוני בר-און: אנחנו גם נעקוב אחרי זה, אני מניח שאולי גם המבקר ירצה, מבקר המדינה.
רוני בר-און: מוסד הביקורת ירצה לעקוב אחרי זה.
רוני בר-און: בזה התשובות של, אני לא רוצה לקרוא לזה, הנהלות המשרדים, לפני שאנחנו עוברים לדרג הנבחר, סיימו את תפקידם?
רוני בר-און: יש לך עוד מה להשמיע?
רוני בר-און: בבקשה, כבוד סגן שר הבריאות.
ליצמן: תודה, אדוני יושב הראש.
ליצמן: קודם כל ברכותי על ההצלחה הראשונה, כשאני כאן.
רוני בר-און: כן, בסדר, תודה רבה.
ליצמן: צריך להגיד כמה דברים.
ליצמן: אתה שם לב, אדוני יושב הראש, שהפרויקט הזה לא התעכב בגלל כסף עד עכשיו.
ליצמן: התכנון רק התחיל, יש כסף לשלד, למה השלד רק התחיל עכשיו?
ליצמן: לא התעכב כלום בכסף, אמרנו כל הזמן יש לנו כסף, ה-90 מיליון שקל שאמרו שיש בשביל השלד, בשביל ההתחלה, אמרנו כל הזמן שישנו ורק עכשיו מתחילים עם הכסף.
ליצמן: אני רוצה להזכיר לכם, רבותי, על אף שלא נעים ואני לא רוצה להיכנס לפולמוס הקודם, הנושא של הקברים היה לפני שנה ורבע, בינתיים היה עציץ איזה בעיה באמצע, לא יודע בדיוק מה זה היה.
ליצמן: זה שנה ורבע מתעכבת בניית השלד, עד עכשיו.
ליצמן: מישהו, וזה לא , עיכב את זה.
ליצמן: זה אלף.
ליצמן: ב', אסור להגיד שלקחנו את הכסף למקומות אחרים.
ליצמן: אדוני היה שר האוצר, ואני מניח שהוא ---
רחל אדטו: רוני, אתה רוצה לראות את העציץ?
רוני בר-און: יש לי בקשה אליך, אני מבקש ממך ---
רחל אדטו: אני רק רוצה להראות את העציץ.
רוני בר-און: אני לא נתתי לאף אחד להפריע לך ואני לא אתן לך להפריע לאחרים.
רוני בר-און: בבקשה, הוא קורא לזה עציץ, זו זכותו המלאה.
רוני בר-און: אני מבקש לסגור את זה ולא לעשות את זה עכשיו.
רוני בר-און: זכותו המלאה.
רחל אדטו: בסדר, אני רציתי להראות מה זה עציץ, למי שלא ידע.
רוני בר-און: כל אחד, נפלאים מעשה הבורא.
רוני בר-און: יכול להיות שזה עציץ, תלכי תראי עצים באמריקה, לעומתם זה עציץ.
ליצמן: בכל זאת זה עציץ, עם כל הכבוד.
ליצמן: הדבר השני, אדוני יושב הראש, אני חייב להגיד עוד דבר.
ליצמן: רק כשר אוצר, מבין גם בן אדם שניהל את המדינה, שיודע מה זה, שיש כסף עודפים בקופה, שלא מנצלים אותו, שמיועד נניח לבית חולים X או Y. מה בסוף שנה?
ליצמן: נשאר כסף, 30, 50, 80, לא משנה כמה.
ליצמן: אז מה, נשאיר את זה ככה בשביל להעביר את זה לשנה הבאה?
ליצמן: אולי בכסף הזה אפשר לבנות כמה בתי חולים, לגמור כמה דברים?
ליצמן: נהרייה לא חשובה?
ליצמן: צפת לא חשובה?
ליצמן: פורייה לא חשוב?
ליצמן: אז מה זה הטענה – לקחנו?
ליצמן: גנבנו?
ליצמן: מה, בכיס לקחנו?
רוני בר-און: אף אחד לא אמר.
ליצמן: לא, לא, תן לי להסביר.
ליצמן: מה לקחנו?
ליצמן: לקחנו, לאיפה לקחנו?
ליצמן: היה כסף בקופה, מישהו לא בנה ---
רוני בר-און: אדוני סגן השר, אני מציע דיון, הטענות נשמעו על מי מנוחות, אז אין סיבה שהתשובות ---
ליצמן: לא, העציץ העלה את ה ---
רוני בר-און: אז עזוב, אז ביטלנו כבר את העציץ.
ליצמן: עכשיו, אני רוצה להגיד עוד דבר, אני חייב להגיד את זה גם כן.
ליצמן: עם כל הכבוד, אסותא זה על פי חוק ואף אחד, וכולם יודעים שאני דחפתי את החוק של בית החולים באשדוד ואני חושב שזה נחוץ וזה חייב.
ליצמן: לא יכולה להיות עיר עם 240,000 תושבים בלי בית חולים.
ליצמן: המימון זה לא אנחנו.
ליצמן: אין לי שום יד במימון הזה.
ליצמן: לא ידעתי מהמימון הזה, לא הייתי שותף במימון הזה, אין לי מושג מה זה וזה לא על חשבון בכלל.
ליצמן: אז להגיד שהכסף הזה לקחנו לאסותא, זה שטויות.
ליצמן: עכשיו, אני רוצה להגיד, אמר מישהו כאן, ראש העיר, דבר חמור ביותר, ואני רוצה להתייחס לזה.
רוני בר-און: ראש העיר?
ליצמן: ראש העיר, בני.
ליצמן: אגב, בני, לא זכור לי שדיברת אי פעם, במשך שנתיים ורבע, איתי על בית החולים, אבל מעבר לכך, אם אתה יודע שמישהו נפטר בבית חולים, על פי חוק אתה חייב לבוא להתלונן אצלי על זה ---
בני וקנין: אני ציטטתי רופא.
ליצמן: רק תן לי להגיד.
בני וקנין: רופא דיבר פה בוועדה לביקורת המדינה.
רוני בר-און: בני, בני, הדברים שלך רשומים.
רוני בר-און: אני זכרתי שאמרת ששמעת רופא מדבר פה.
רוני בר-און: תן לסגן השר לדבר.
ליצמן: יש את פרופסור חיים הרשקו, יש מי שממונה על תלונות, יש מי שיודע בדיוק מה צריך לעשות.
ליצמן: אפילו לא לי, לא אמור לדעת אפילו מזה.
ליצמן: שיגישו תלונה, זה חמור מאד מה שאתה אומר כאן.
ליצמן: עכשיו, לעצם הדבר.
ליצמן: אני לעולם, אני בזמנו בכלל, לפני שנה וחצי, רציתי למגן את המיון הקיים.
ליצמן: ידעתי שבית החולים לא יסתיים עד 2014, הלוואי 2014.
ליצמן: לוקח זמן, במדינה, אתה יודע, כל דבר לוקח זמן.
ליצמן: אני רציתי למגן זמנית, להשקיע 30 מיליון שקל אז, לגרד מן הגורן ומן היקב, עד 60 מיליון, לא נתנו לי.
ליצמן: אתה יודע מי לא, גם מנהל בית החולים סירב, גם אחרים, פוליטיקאים לא נתנו, כי חששו שאולי בגלל המיגון הזמני שאני אעשה, אז אני לא אמגן את בית החולים, אבל טעו.
ליצמן: אני רציתי, הבנתי שזה לוקח זמן.
ליצמן: מה, 4 שנים לא צריך מיגון?
ליצמן: זמני.
ליצמן: רציתי.
ליצמן: רציתי לגרד כסף לזה, לא נתנו לי.
ליצמן: יצאו בקמפיין נגדי, יצאו כל היום בהדלפות.
ליצמן: יש כל מיני אנשים כאן, הדברת, עוד כמה אנשים, אה, כל הזמן רק מאחורי הגב סכינים.
ליצמן: לכן, אני אומר שלא יבואו בטענות שבינתיים אין מיגון, אני רציתי.
ליצמן: בית החולים באשקלון יקר לי, הוא בית חולים טוב, וצריך לטפח אותו ואני אשקיע בו ואני אעזור, רק מה, אין לי כסף.
ליצמן: חסר לי כסף.
ליצמן: בהחלט חסר לי.
ליצמן: אני רוצה להזכיר לאדוני, היה לי כמה פלטים, חוץ מהקיצוץ הגדול יש לי פלטים והפלטים לא יכול להיות על שכר ולא יכול היות על קופות חולים ולא יכול להיות על בתי חולים, אז אוטומטית, דבר ראשון, זה בכמעט.
ליצמן: אבל מה, אני דווקא רוצה לסיים בנימה אופטימית.
ליצמן: אני דווקא יחסי עם האוצר טובים.
ליצמן: באמת טובים.
ליצמן: אני חושב שיש לנו שיתוף פעולה מבורך ויש לנו את הדרך שאנחנו עובדים.
ליצמן: אני מקווה שאנחנו נגיע להסכמה.