GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ניסים חביב: לא מדובר בעיר גנים, אנחנו מדברים על מה שהיה לפני כן, בוועדת המשנה הקודמת כשהעלינו את הנושא שלנו מול זבולון אורלב וזו ההתיחסות כרגע של חבר הכנסת אורלב.
אורי אריאל: אני לא מתייחס, רק נותן רקע.
אורי אריאל: רשות הדיבור עוברת אליך, אליכם, אתם תגידו איך אתם מבינים וחושבים.
אורי אריאל: בסדר, בנצי, אני מבין שהתשלום מהמינהל הוא לפי גודל הבית.
אורי אריאל: חכו, על זה אני מדבר.
אורי אריאל: אני אומר: יש אופציה לבנות בית קטן, אני לא קורא לו קטן, עד מאה ועשרה מטרים, לזוג צעיר, מי שרוצה, יש מצב שהמחיר הוא לא 480 אלא 330, האם נכון?
אורי אריאל: עד כאן מה שאני הבנתי.
אורי אריאל: אתה, ניסים, אומר שזה נכון בניצן ועכשיו נעביר את רשות הדיבור אליכם, בכל הנושאים שקשורים אליכם לרבות מחיר המגרש ודברים נוספים אבל לפני כן, חברת הכנסת מירי רגב.
מירי רגב: קודם כל תודה לך כבוד יושב הראש על כך שאתה מקיים את הדיון בלוח זמנים כזה צפוף.
מירי רגב: נמצאת פה קבוצת הצעירים של דור ההמשך של גוש קטיף.
מירי רגב: שם, כשבחרו את המגרשים בעיר גנים או בניצן או בכל מקום אחר, מכרו חצי דונם במחיר של בערך 50,000 דולר, זה היה המחיר, 50 אלף דולר עכשיו הם העלו את המחיר ל 480,000 ₪, ואחרי שהם ישבו עם בנצי הם הורידו את זה ל 330,000 ₪.
נסים חביב: אני חייב לתקן, 480,000 ₪ זה לא המחיר שהיה אז, זה היום, אם מתייחסים ל 480 ו 110 אז זה יעלה באיזור 380,000 ₪ זה המחיר פחות או יותר בניצן.
נסים חביב: בעיר גנים אני מניח שזה פחות או יותר אותו הדבר.
מירי רגב: השאלה שנשאלת פה, והיא מופנית גם אליך בנצי, למה הם צריכים לשלם מחיר כזה על חצי דונם?
מירי רגב: עם כל הכבוד, זו קרקע של מינהל מקרקעי ישראל, זו קרקע של המדינה, אלה אנשים שאנחנו יודעים בדיוק איזה טראומות הם עברו במעבר שלהם לישוב חדש, אז למה שהם לא יהיו מסוגלים לקנות בית, לקנות קרקע במחיר מוזל?
מירי רגב: בדיוק כמו שדרך אגב מקבלים הבדואים בנגב, הבדואים בנגב שלא משרתים בצבא מקבלים קרקע ב 50,000 ₪.
מירי רגב: אז אני אומרת: בסדר, אנחנו לא הולכים לקראתם בענין הזה אז לפחות נלך אתם עם איזשהו מחיר סביר, שזוג יוכל לקנות שם בית, לגור עם המשפחה שלו, לבנות שם חיי קהילה במחיר סביר והמחיר הזה שהיום אנחנו דורשים מהם הוא מחיר לא סביר ולא הגיוני, הוא אפילו ללא חמלה לגבי אותם אנשים שעברו את הטראומה שהם עברו במעבר שלהם מגוש קטיף לאיזורים שלהם.
מירי רגב: בענין הזה אני מבקשת שחברי, עדיה, שמייצג אותם, ירחיב את הדברים ויתן כאן קצת הסבר לפני שנמשיך.
עדיה חזני: נעים מאד, אני עדיה חזני, יושבים אתי עמית ויוני, אנחנו מייצגים את פורום דור ההמשך של המתיישבים מחדש בעיר גנים.
עדיה חזני: אנחנו מייצגים פה את כלל הצעירים שהולכים להתיישב מחדש בישוב עיר גנים, אנחנו באנו להופיע בפני ועדת ביקורת המדינה כדי להעלות את הטענות שלנו, ואני אגע בכמה נקודות.
עדיה חזני: הראשונה שיוצאים להגרלות, זאת אומרת, יש מהלך, החוק יצא והמחיר נקבע על בסיס שומה של דצמבר 2009 ואת זה אני עדיין לא מצליח להבין.
עדיה חזני: אני זוכר שבשנת 2005 הוציאו אותי מן הבית ואני לא חושב שבגלל אזלת ידה של המדינה אני צריך לשלם מחיר של דצמבר 2009.
עדיה חזני: דבר שני, ברגע שיצאו להגרלות הפתרון הזה בעצם לא ישים.
עדיה חזני: כמו שאתם יודעים צעיר שהיה פלוס מינוס בן עשרים ביום הפינוי קיבל פיצוי של 100 אלף שקל, קחו את החשבון הזה שגם להורים שלו אין עם מה לתמוך, ו 480,000 ₪ זה מחיר שאנשים לא יכולים לעמוד בו.
עדיה חזני: עוד נקודה, יש, כמו שאתם יודעים, יש קבוצת יחוס שהיא נקראת גני טל, ששם המחירים ניתנו במחירים אחרים לגמרי זאת אומרת זה אותו איזור אבל הם משלמים 220 אלף ₪ לעומת 480,000 ₪ שהמדינה דורשת ממני.
עדיה חזני: סליחה, הם משלמים 180,000 ₪.
עדיה חזני: ואני אזרח נאמן במדינה, משרת בצבא, עדיין בקבע, מסכן את חיי יום יום ואני לא חושב שזה מה שצריך להגיע לי ולא לאף אחד מהחבר'ה, מהחברים שלי, שעבר את התופת הזו של הפינוי והוא לא יכול להשתקם ואם עכשיו, בסוף הדיון הזה כשנצא מפה כולנו, נתעלם מהטענה הזאת אז אנחנו נמצא את עצמנו בעוד חמש שנים שוב כאן - - -
עדיה חזני: מציע שהמחיר ירד לחישוב משנת 2005 כי זה מה שמגיע והמדינה לא צריכה להרוויח עוד כסף על זה שהיא גירשה אותי.
עדיה חזני: המדינה צריכה להיות הוגנת ואם היא באה והוציאה אותי בשנת 2005 אז היא היתה צריכה להגיד לי בשנת 2005, כשהיה המחיר ככה.
עדיה חזני: עד עכשיו לא היו הגרלות לא בגלל שאני לא רציתי, אף אחד לא בא אלי ואמר לי בשנת 2005: "אם לא תקח מגרש אז לא תקבל" לא היתה אף פנייה כזאת, ואם עד לשנת 2011 המחירים עלו והרקיעו שחקים זו לא בעיה שלי.
ימית מרדכי: המדינה התעלמה ממך בשנת 2005.
עדיה חזני: זה מה שאני אומר - - -
מירי רגב: מה שבעצם הם אומרים הוא: תן להם את החישוב של התאריך שבו בעצם עקרו אותם מהישובים שלהם.
מירי רגב: אם דיברו על אוגוסט 05' תן להם את אוגוסט 05', למה אתה מחשב עבורם מדצמבר 09'?
מירי רגב: וזו שאלה הוגנת בהחלט.
אורי אריאל: אם הם היו רוכשים, לוקחים מגרש בנצר חזני הראשונית, כמה הם היו משלמים?
חי וייץ: 40 אלף דולר.
חי וייץ: זה כולל בית.
אורי אריאל: לא בית, מגרש.
חי וייץ: כולל הבית בנצר חזני, 70 אלף שקל.
אורי אריאל: בנצר חזני, בלי הבית.
אורי אריאל: אני שואל אותך, אתה יכול לענות לי?
חי וייץ: מגרש היה בחינם.
עדיה חזני: עוד נקודה אחרונה שחשוב להעביר פה היא שאנחנו לפני הגירוש היינו בני חקלאים, עכשיו, באנו לניצן, לא מרצון שלנו, ואנחנו צריכים לחפש עוד כיוון חדש בחיים, ואין לנו בן ממשיך או דברים כאלה או נחלות חקלאיות שאמא שלי או אבא שלי יכולים לתת לי וזה סיפור אחר לגמרי ובגלל זה הגענו לנקודה שבה אנחנו נמצאים ואנחנו פה כדי לפתור את הבעיה, אנחנו רוצים להשתקם סוף סוף, נמאס לנו מהמצב הזה, אנחנו לא עסקני נדל"ן ואנחנו לא מחפשים פה "לעשות איזו קופה", אנחנו רוצים למצוא את הפתרון.
עדיה חזני: עוד נקודה שחשוב לחזק היא שברגע שיהיה פתרון לצעירים -ואמרו את זה בשנת 07', פה, מסביב לשולחן הזה, שברגע שיהיה פתרון לצעירים כל שאר הדברים יפתרו מאליהם.
עדיה חזני: הנזקים הגשמיים.
עדיה חזני: הנזקים הנפשיים יפתרו בעוד הרבה שנים אבל לפתרון הנזקים הגשמיים אני מבקש בפני יושב הראש אורי אריאל, בפני כל מי שיושב כאן, לשים פה את היד, לשים סוף לסיפור הזה פעם אחת ולתמיד.
יהונתן חיון: מבקש להוסיף, אנחנו, גם כשיצאנו, כשגורשנו מהבית, הרעיון הכללי היה שאנחנו הולכים בהעתקה קהילתית.
יהונתן חיון: אנחנו רוצים לשמור על הגחלת שאיתה גדלנו ביחד.
יהונתן חיון: אנחנו רוצים, וזה גם מה שהמדינה אמרה ברעיון כללי - שהעתקה קהילתית תישאר.
יהונתן חיון: ברגע שהמדינה מחוקקת חוק שבעצם יוצר אפליה זה מתחיל לעשות גם כל מיני תככים פנים קהילתיים, גם אם אנחנו אנשים - - -
אורי אריאל: מאיזו קהילה אתה?
יהונתן חיון: נצר חזני.
יהונתן חיון: גם ימית, שלושתנו מנצר חזני אבל זה לא משנה, אנחנו מייצגים את כלל הצעירים.
יהונתן חיון: ברגע שנוצר חוק שמפלה אז גם אם אנחנו מלאכים, לא אנשים אלא מלאכים, עדיין יש את הענין הזה של "שמע, בוא'נה, זה לא פייר", והילדים עומדים לגדול בהרגשה כזאת ש"בוא'נה דפקו אותי, למה זה ככה?
יהונתן חיון: " וזה לא אמור להיות כך, המחיר צריך להיות שווה ערך לכולם.
יהונתן חיון: כשאנחנו יצאנו מהגוש המדינה החליטה על אי אילו מקומות לשם אנחנו נלך, ואף אחד לא דיבר על תנאים אז אי אפשר להגיד לנו עכשיו: שמע, אתה הלכת לפה אז זה התנאים פה, התנאים השתנו - - -
ימית מרדכי: יותר מזה, המדינה התעלמה מאתנו.
ימית מרדכי: כמה שאנחנו קבוצה גדולה המדינה התעלמה מאתנו לגמרי.
ימית מרדכי: לא קיים שום דבר בחוק המקורי לגבי הצעירים, רק אחרי שהגענו לפה לוועדה בשנת 07' והתחלנו להעלות את הנושאים שלנו, רק אז ראו שבאמת יש קבוצה גדולה שנפלה בין הכסאות.
אורי אריאל: אנחנו רוצים להתקדם.
ניסים חביב: דבר ראשון ברוך השם סוף סוף אנחנו עם נציגות, לא כמו שטענת קודם שאין, אז יש, ולא רק לנווה דקלים.
ניסים חביב: אל"ף, מסכים עם כל מה שנאמר פה ורק החידוד להוספה הוא זה שתמיד אנחנו באנו וטענו ואנחנו מנסים להיות כמה שיותר מציאותיים ובישיבות שקיימנו ראינו שהטענה להוריד את השומות למחירים הקודמים זה דבר שהוא בחזקת מלחמה בטחנות רוח אז ההצעה שהצענו תמיד ואנחנו מציעים אותה גם היום והיא הועלתה בפני הועדה הזאת ובפני בנצי ולפני כל העוסקים במלאכה היא הטענה הבאה:
ניסים חביב: היום השוכרים הפרטיים קיבלו הלוואה עומדת שהיא בין 35,000 ₪ ל 200,000 ₪, - - -
קריאה: בניצן היא בין 35,000 ₪ ל 140,000 ₪.
ניסים חביב: ולמה אני מדבר דווקא על הלוואה עומדת?
ניסים חביב: אני מדבר על הלוואה עומדת כיוון שתמיד החשש של כל העוסקים במלאכה היה: "כולם עכשיו יקפצו על העגלה, בנים ממשיכים - לא בטוח שרוצים, הם רוצים להשיג נדלני"ם, הם רוצים רק להוריד את המחירים, לקנות חצי דונם בכלום כסף ולברוח.
ניסים חביב: " אז אנחנו באים ואומרים: "אנחנו לא פוחדים מזה, אנחנו רוצים העתקה קהילתית, אנחנו רוצים להצטרף לקהילות ואנחנו מוכנים לקחת את הסיכון הזה ולהתחייב לאותה הלוואה עומדת שתיהפך למענק.
ניסים חביב: אנחנו מוכנים להתחייב, וזה למעשה הרצינות שלנו, תנו לנו את אותה הלוואה עומדת שנוכל לקנות את המגרשים במחירים מוזלים ובעתיד מי שהיה רציני ובאמת הצטרף להעתקה קהילתית ועמד במילותיו אלו - יקבל את זה כמענק וזה יכול להיות פתרון מוצלח ואם הוא כבר מצליח אצל השוכרים הפרטיים שיצליח גם אצלנו.
ניסים חביב: זה תיקון חוק קטן ואתה צודק בהערה שלך אבל בגלל זה אנחנו פה.
ניסים חביב: ועדה אחרי ועדה ורצים ומשתדלים.
ניסים חביב: הנושא השני הוא בנושא הדיור הזמני, הבנתי שאין פה בינתיים החלטה, שהחליטו לא להחליט אבל מחירי השכירות, כל כמה שהם משמעותיים הם רק אחת הבעיות, יש בעיה יותר קשה, שישנם זוגות צעירים שגרים כיום בקראוונים, אנחנו ביקשנו כבר למצוא איזשהו פתרון לאותן משפחות צעירות, שהן רכשו מגרש ומיועדות להעתקה קהילתית וצריך להעביר אותן לקראווילות באתר.
ניסים חביב: הנושא הזה לא עלה לא בוועדה הזאת ולא בוועדה הקודמת, מבקש להעלות את זה.
ניסים חביב: אני יודע שזה כרגע נמצא במשא ומתן ושזה בדרך לפתרון אבל חשוב לנו להדגיש שהפתרון הוא מציאותי והוא נוגע אך ורק למשפחות שמיועדות להעתקה קהילתית וזו הדאגה שלנו, זה מה שאנחנו רוצים ליצור, אנחנו מבקשים שגם הפתרון הזה יעלה בוועדה הזאת והועדה תעקוב אחרי הנושא הזה כדי שיתאפשר לזוגות הצעירים שרכשו מגרש ומיועדים להעתקה קהילתית לקבל קראווילות באתר כדי שכבר יתחילו להשתלב בקהילה.
יוסי דיין: ייתכן שחלק מן הדברים שאני אומר לא כל כך נעימים כי אני נכנס פה לדבר שכנראה לא מתאים.
יוסי דיין: אנחנו מ"הרצוג" עם מאתיים משפחות, עם חמישים ילדים שאין להם מגרשים, לא קיבלו שכר דירה, לא יקבלו שכר דירה, זה אותו הדבר כמו "ניצן".
יוסי דיין: החוק לא יכול לעשות איפה ואיפה.
יוסי דיין: כמו שבניצן -וכך צביה הבטיחה, אנחנו צריכים לקבל אותו הדבר לילדים שלנו.
יוסי דיין: המחירים של המגרשים אצלנו הם 750,000 ₪ להיום אז זה בכלל רחוק משאר הדברים, האדמה נקנתה על ידי המדינה ב 117 מליון, 50 מליון לפיתוח ב 05', נקנתה למפונים, יש מספיק אדמות שעדיין עומדות עבורנו, אני מבקש שאותו הדבר שיחליטו בניצן – לתת גם לאנשים באשקלון, אנחנו שליש מניצן, אני מייצג מאתיים משפחות ב"הרצוג" ואני מבקש להתחשב בזה ולא לעבור על זה לסדר היום.
אילן לפלר: אל"ף, אני יודע שיש החלטת ממשלה מספר ששים ומשהו שמדברת על כך שישוב חדש במשך חמש שנים מקבל הטבות כולל דמי היוון.
אורי אריאל: האם זה החלטה כללית?
אילן לפלר: יש החלטה לפיה ישוב חדש בחמש שנים ראשונות מקבל הטבות בכל מיני תחומים כולל היוון, זה מחכה למפות שיוציא כל משרד.
אילן לפלר: אני חושב שאת כל המפונים צריך בעצם להכניס לאותה קטגוריה ולא להתחיל לעשות מפות חדשות אלא להגיד שהישובים האלה כלולים בהחלטה לפיה בחמש שנים ראשונות מקבלים את ההטבות.
אילן לפלר: בנושא אחר, בגני טל אנחנו בעצם מוגבלים לששים וחמש הרחבות לבנים.
אילן לפלר: ולעניות דעתי מגיע גם לבנים האחרים.
אילן לפלר: בגוש קטיף היתה תנודה בין הישובים וקליטות לא תמיד היו מוגדרות כקליטות, ילדים יכלו לעבור מישוב לישוב.
אילן לפלר: אנחנו בנושא הזה -של בנים- חסומים כרגע, יש לנו הרבה ילדים שרוצים לחזור לקהילות, לגוש קטיף, או לקהילה שלנו, יש לנו הרבה ילדים גם חילונים שלא מסוגלים לחזור אלינו ואני חושב שמגיע, במגרשים הנותרים בישובים האחרים מגיעה אותה הזכות לאותם ילדים להיכנס להגרלות או להיכנס לאיזשהו סידור אחר.
אורי אריאל: חברים, אנחנו עושים הפסקה, אני מעריך שזה יקח רבע שעה עשרים דקות.
אורי אריאל: אל תתפזרו כי כשאני חוזר אנחנו ממשיכים.
אורי אריאל: הישיבה נפסקה בשעה 12:00 ונתחדשה בשעה 12:20
אורי אריאל: חוזרים לדיון.
אורי אריאל: סליחתכם.
אורי אריאל: עכשיו התייחסות משרד האוצר.
דניאלה פרתם: דבר ראשון, זה נושא שלא מופיע בדוח ועדת החקירה, כרגע הנושאים שאנחנו מתעסקים בהם -בתור ממשלה- הם נושאים שהממשלה אימצה כאשר אימצה את מסקנות הדוח.
דניאלה פרתם: בנוסף, אנחנו נגיד שהם כבר קיבלו את ההטבות דרך סעיף 9, החלטת ממשלה 1149 - - -
אורי אריאל: מהי החלטה מספר 1149?
דניאלה פרתם: 1149 זו החלטה של מועצת מינהל מקרקעי ישראל המאפשרת לגשת להגרלה עם פטור ממכרז.
דניאלה פרתם: .
דניאלה פרתם: כרגע זו עמדת האוצר - שאין מקום לטענה הזאת.
אורי אריאל: שהאוצר מתנגד.
אורי אריאל: "אנחנו נגד!"
דניאלה פרתם: מה שצריך היה להתקבל כבר טופל במהלך השנים האחרונות.
דניאלה פרתם: אנחנו לא רואים סיבה לפתוח נושאים חדשים שלא נדונו ונחקרו עד עתה.
מירי רגב: זאת אומרת שמקובל עליכם שהשמאות של כל מה שקורה לגבי דיור וקרקעות לזוגות צעירים יקבע לא לפי התאריך שבהם הם נעקרו מבתיהם ונעשה להם העוול הגדול, לא לפי אוגוסט 05', אלא לפי דצמבר 09'.
מירי רגב: זה מה שאת אומרת כעמדת האוצר והיא עמדת הממשלה.
אורי אריאל: מבקש מבנצי ואחרי כן נסכם.
בנצי ליברמן: קודם כל אני חושב שבהחלט חייבת להיות התיחסות מסויימת ומיוחדת לאותם בנים של אנשים שנעקרו מגוש קטיף.
בנצי ליברמן: אני חושב שכל האמירה שלהם לגבי הטראומות ולגבי התהליכים הקשים שהם עוברים היא דבר נכון.
בנצי ליברמן: אנחנו רואים אותם, חווים איתם והשאלה היא באמת מהי המסגרת המיטבית שבה אפשר לעזור להם.
בנצי ליברמן: קודם כל צריך לומר את כללי העבודה שלנו, שבסופו של דבר הממשלה –וצריך, לדעתי, לומר את זה, שזו פעם ראשונה שממשלה מקבלת החלטה לאמץ מסקנות ועדה ממלכתית ככתבן וכלשונן, והיא לא בודקת את המשמעויות הכספיות של זה.
בנצי ליברמן: ראש הממשלה, באותו הרגע שבו קיבל את הספר בן השבע מאות עמודים מיו"ר הועדה אמר:
בנצי ליברמן: אני מקבל מה שכתוב פה.
בנצי ליברמן: ומיד זה עובר לעשייתו והממשלה הלכה וקיבלה את ההמלצות ככתבן וכלשונן ויש עד היום דיונים עם האוצר לגבי פרשנות כזו או אחרת אבל האוצר יודע וכמי שקפאו שד אומר 'הן' על כל נושא שועדת החקירה העלתה -כולל ערך כינון, כולל חקלאים והוא מאד לא אוהב את זה, וכנראה יהיו לזה משמעויות כספיות לא קטנות, אבל אין לו ברירה.
בנצי ליברמן: לצערי אחד הנושאים שועדת החקירה שמעה אודותיו, והיא מהווה מעין בית משפט עליון לענין למרות שפורמאלית היא לא בית משפט עליון אבל היא מהווה מעין טריבונל שיפוטי שבחן ובדק, בוודאי ברוח רועדת, ומי שמכיר את האנשים ומכיר את אופן כתיבת החלטות הועדה יודע את זה, לא היתה התיחסות לבנים ממשיכים.
בנצי ליברמן: ואף על פי כן, אחרי שיחות שהיו עם איל גבאי, אגב היתה החלטה לגבי בנים ממשיכים ערב העברה של הצעת מחליטים בממשלה והיא נעצרה על ידי האוצר, היינו אמורים להעביר חוק בענין הזה אז וזה נעצר שוב בגלל ועדת החקירה הממלכתית, זה משהו בסוגריים, ואף על פי כן אנחנו כל הזמן חככנו בדעתנו מה לעשות ועכשיו תשמעו את הסכומים כמו שאנחנו מבינים.
בנצי ליברמן: השאלה שאני שואל את עצמי היא: לאור כך שועדת החקירה לא התיחסה לנושא ונושאים שהועדה לא התיחסה אליהם לא עולים, איך בכל זאת, במקרה הספציפי המיוחד הזה, איך בכל זאת נכנסים לתוך הנישה כי יש פה בעיה אמיתית.
בנצי ליברמן: אני גם בדקתי ברגע זה, השומה הראשונית שהיתה בניצנים ובעיר גנים, השומה שאנחנו מכירים אותה הגיעה אז ל 360,000 ₪.
בנצי ליברמן: שנדע את זה.
דובר: באיזה תאריך?
דובר: סליחה.
בנצי ליברמן: לא זוכר.
בנצי ליברמן: זו השומה הראשונה.
בנצי ליברמן: לא יודע.
בנצי ליברמן: היום המחיר בעיר גנים הוא 720,000 ₪.
בנצי ליברמן: בערך.
בנצי ליברמן: ואנחנו עשינו שמיניות באויר, לא משנה כרגע מה עשינו בתוך המרכיבים המקצועיים אבל הגענו לכך שמחיר בניצן וניצנים יהיה פחות או יותר אותו מחיר, שממוצע חצי דונם, בממוצע זה כ 480,000 ₪ ומי שלוקח מגיע ל 430,000 ₪. האם נכון?
בנצי ליברמן: זאת אומרת שכבר היום מחיר של מגרש בסופו של דבר מי שיממש אותו יכול פחות או יותר להגיע לאותו מחיר של השומה הראשונית כלומר, בכל סיטואציה, גם כשנסתכל באופן הזה וגם כשאני מסתכל כמה הוא שווה, נראה לי בנסיבות הענין, שוב, אני הרי לא מוציא חוק חדש, וחברת הכנסת מירי רגב, אני מודיע לך, אם אני מוציא חוק חדש הוא חוק אחר לחלוטין, אני אומר את זה מעל כל במה, לטעמי החוק לא הגון אבל זה לא רלבנטי, אני יושב כראש מינהלת תנופה, לוקח כלים שקיימים לי, לוקח ועדת חקירה שישבה, חקרה ודנה ואמרה מה שאמרה ולא אמרה מה שלא אמרה ואני, עם הכלים האלה, מוציא את המיטב.
מירי רגב: כן אבל חברי הכנסת - - -
בנצי ליברמן: אתם יכולים להתערב אבל אז הממשלה יכולה להגיד לי וזה מה שהממשלה תגיד: אין בעיה, תתערבו, אנחנו נוריד שלושה ארבעה נושאים שהאוצר רוצה שנוריד אותם.
בנצי ליברמן: זאת אומרת יש פה כאילו עיסקת חבילה.
בנצי ליברמן: אם המחיר היה בלתי סביר בעליל זאת אומרת זה היה, רגע, ה 50,000 דולר שאמרת זה משהו אחר ואני אסביר מה הם ה 50,000 דולר שאמרת, אסביר מאיפה הסכום הזה הגיע, לכל לכל עקור היה מרכיב של בית ומרכיב של קרקע.
בנצי ליברמן: מרכיב הבית זה בהתאם לבית שהיה לו, מרכיב קרקע זה מרכיב לכולם 225,000 ₪.
בנצי ליברמן: המדינה אמרה: אנחנו עושים העתקות קהילתיות ולא משנה כמה עולה הקרקע וכמה עולות התשתיות.
בנצי ליברמן: הבן אדם משאיר את מרכיב התשתיות ומקבל את הקרקע תמורתו.
בנצי ליברמן: ה 225,000 ₪ זה רק למשפחות זכאיות.
בנצי ליברמן: פה מדובר בבנים ממשיכים שאין להם את שלא הגיע להם, לא הגיע להם מרכיב הקרקע כי לא היה להם בית ואף על פי כן המדינה ובצדק אומרת:
בנצי ליברמן: אף על פי כן אנחנו מתיחסים התיחסות מיוחדת לבנים הממשיכים ונראה לי שבנסיבות האלו הפתרון שהגענו אליו הוא סביר.
בנצי ליברמן: דבר נוסף, את הדברים גם לא עשינו לבד.
בנצי ליברמן: זה נכון שלא על כל סעיף דיברנו אבל אנחנו, כמערכת, כמינהלת תנופה, עובדים עם ועד המתיישבים, עובדים עם ועד ניצן, עובדים עם ועד עיר גנים וגם על בסיס ההבנות איתם, הבנו, שבנסיבות הענין הדבר הזה הוא הדבר הסביר ביותר שאפשר.
בנצי ליברמן: ובתשובה להערת הביניים שלך אני אומר שזה מדויק שאין אותם.
בנצי ליברמן: עכשיו אתה אומר ששלושה ארבעה ימים לפני זה, נשלח מכתב שאומר:
בנצי ליברמן: חבר'ה תעצרו את החוק אבל זה היה כש"העגלה כבר יצאה", ואכן קיבלנו מכתב, בדקנו אותו ואני חייב לומר שחלק מהשמות היו של מבוגרים וחלק מהצעירים שדיברנו אותם היו צעירים שאמרו:
בנצי ליברמן: חתמנו כי לא היתה לנו ברירה ואני לא חושב שכדאי להיכנס לסיפור הזה ואני לא רוצה להיכנס אליו.
בנצי ליברמן: לכן אני אומר שבנסיבות הענין התוצאה שהגענו אליה היא בהחלט התוצאה הסבירה ביותר שיכולנו להגיע.
בנצי ליברמן: האם אפשר ללכת צעד אחד נוסף או היה צריך בתחילת הדרך?
בנצי ליברמן: יכול להיות שכן זאת אומרת, בהחלט סביר שהטענה הבסיסית שאומרת:
בנצי ליברמן: בוא נחזור ל 05' היא טענה שיש בה הגיון ואני אומר בנסיבות הנוכחיות אנחנו לוקחים סיכונים גדולים מדי ושצריך לזכור, אמרתי, השומה הראשונה שאני מכיר ובדקתי אותה, שהיא מוכרת בכלל בשטח היא 360,000 ₪ ו 330,000 ₪ למאה מטר ועשרה, זה עוד פחות ממחיר של אז.
בנצי ליברמן: מילה אחת לגבי השוויון, ששמענו, בכל אתר יש הגרלה אחת לבנים ממשיכים, בניצן עוד לא היתה, בניצנים עוד לא היתה, וב"הרצוג" היתה.
בנצי ליברמן: והמחיר של הרצוג היה נדמה לי 360,000 ₪ כלומר זה נכון שאם היום הולכים להגרלה נוספת אז הגרלה נוספת תהיה בשמאות חדשה אבל את יומם היה להם, ומי שיכל נכנס ומי שלא לא.
בנצי ליברמן: ולכן אני אומר השוויון הזה, העקרוני, הוא קיים וכמו שאמרתי הוא כבר היה והיתה הגרלה.
בנצי ליברמן: נדמה לי שרק חמישה בסופו של דבר ניגשו, ניגשו יותר אבל חמישה בסוף שילמו והשאר או שלא רצו או שלא יכול היה אבל, אותו מחיר פחות או יותר היה.
אורי אריאל: שאלה: בנצר חזני הם היו מקבלים מגרש בחינם.
אורי אריאל: בא הבן אדם, ובעצם אנחנו חוזרים לסיפורי ערך הכינון, הרי מה היה לו?
אורי אריאל: היתה לו הזדמנות לקבל מגרש חינם, לבנות ליד ההורים שלו בקהילה אחרת, אילן הציע, נניח - - -
בנצי ליברמן: אורי, אתה נכנס פה למשהו, אני שמעתי משהו שיכולת לקנות בית ב 70,000 ₪.
בנצי ליברמן: האם זה נכון?
בנצי ליברמן: זאת אומרת שהפיצויים שהם קיבלו זה בערך עשרים פעם ממה שהיה להם.
בנצי ליברמן: אל תיכנסו לזה, אני אומר לכם, את שומעת מה שאני אומר?
ימית מרדכי: זה לא משנה.
בנצי ליברמן: לא, לא, לא כי הטענה היא שהם קבלו מה שהיה להם.
בנצי ליברמן: הטענה הזו היא טענה לא טובה.
יוסי דיין: הקרקע היה בחינם התשתיות היו בכסף.
בנצי ליברמן: יוסי, שמעתי שבית היה ב 70 אלף.
יוסי דיין: לא.
יוסי דיין: תשתיות היו ב 60 אלף שקל.
אורי אריאל: יוסי דיין, עם כל הכבוד, כל אחד שיתאפק גם אם זה מסעיר וזה מסעיר.
אורי אריאל: מיצינו את הנושא הזה.
מירי רגב: אורי, מבקשת רשות דיבור לימית, מול הועדה אם היא יכולה.
אורי אריאל: רוצה לבקש מכם.
אורי אריאל: הרי אנחנו מכנסים את הועדה ככל שצריך ואם צריך עוד פעם תהיה עוד פעם רק אין טעם לחזור על כל דבר, ושוב, למרות שכל אחד רוצה לדבר ואני מבין את זה.
אורי אריאל: מירי וימית ידברו ובזה מסיימים את הנושא הזה.
ימית מרדכי: אנחנו מדברים פה על צבור שהגיל שלו הוא גיל קריטי.
ימית מרדכי: זאת אומרת שבדיוק בתחום הגילאים האלה התחלנו לבנות את הבית.
ימית מרדכי: בגיל עשרים שלושים בדרך כלל בן אדם בונה את ביתו.
ימית מרדכי: זה היה תחום הגילאים שלנו בגוש קטיף.
ימית מרדכי: לדוגמה אני התחלתי לבנות את ביתי בגוש קטיף, הספקתי לגור בקהילה אחרת בבית משלי, שקיבלתי מהסוכנות הציונית, והספקתי לגור שם אחרי התאריך הקובע.
ימית מרדכי: בגלל זה לא קיבלתי כלום.
ימית מרדכי: יכול להיות שאם הייתי גרה ארבע שנים קודם הייתי מקבלת הכל.
ימית מרדכי: עכשיו, בגלל שהתחום הזה הוא קריטי אז יש פה נפילה של הצבור שלנו בין הכסאות.
ימית מרדכי: היינו ממשיכים בכל מקרה עם הקהילה שלנו בגוש קטיף, היינו ממשיכים לגור בגוש קטיף ואנחנו לא מדברים פה על כסף, אנחנו מדברים על קהילה.
ימית מרדכי: מה שקורה לנו עכשיו זה שגורמים לנו לנידוי מהקהילה שלנו, אנחנו לא מדברים על נדל"ן ואנחנו לא מדברים על שטח, לא מעניין אותנו הכסף, אנחנו רוצים לשלם את כל מה שיש לנו בשביל לגור שם ואין לנו את הסכומים האלה, זאת הבעיה שלנו, לא בגלל שהמחיר גבוה ואנחנו רוצים להוריד את המחיר, אין לנו את האפשרות לקנות את השטח כרגע, זו הבעיה שלנו.
אורי אריאל: סיימנו כרגע.
אורי אריאל: אמר לי פה בנצי שיש בכוונתו להיפגש אתכם.
אורי אריאל: גם אני אהיה מעורב, אנחנו ננצל את הזמן בין הישיבה הזו לבאה, שאין לה תאריך כרגע, כדי לנסות למצוא פתרונות, צריך לדעת שחקיקה -מי שפה אומר נעשה חקיקה וזה יסתדר, ודאי חברת הכנסת רגב יודעת שזה חוק תקציבי וחקיקה פה תהיה מאד מאד מסובכת וגם זה נשמע לי כאמירה של under statement.
מירי רגב: השאלה היא אם בנצי לא יכול ללכת בכל זאת לאיזושהי פשרה, עם המינהל, עם האוצר ועם הקבוצה של צעירי גוש קטיף.
אורי אריאל: בנצי, אני מבקש שהפגישה שאתה עושה, אם אתה מוכן, אם לא אז נעשה עוד פגישה, להזמין גם את חברת הכנסת רגב וגם אותי.
אורי אריאל: אולי נשב ביחד ונמצא איזשהו מוצא שיקל.
אורי אריאל: גם אם לא יתן פתרון מלא נשתדל להקל.
יהונתן חיון: ממש משפט אחד.
יהונתן חיון: אני לא אכנס לדברים של בנצי לתקן כל מיני דברים למרות שהיו אי דיוקים אבל לא חשוב, זה לא לענין כרגע, זה בפגישה, אבל יש משהו שנראה לי מאד חשוב, המינהלת יצאה בהודעה שהיא מוציאה הגרלות לצבור.
יהונתן חיון: אני מבקש שלא יהיה תאריך עד שלא נלבן את העניינים.
אורי אריאל: אין תאריך כרגע.
אורי אריאל: הבקשה הזו, אם היא שלך זה בסדר - - -
יהונתן חיון: היא לא שלי, יש לנו חתימות, לא רק שלי, אני מייצג.
אורי אריאל: הבקשה היא שלכם כנציגי צבור, אני לא מצטרף לבקשה הזאת כי אני חושב שצריך לעשות הגרלות והגרלות ידחפו את כולנו לעשות את הפגישה מהר.
אורי אריאל: לנסות למצוא פתרונות, אי אפשר עכשיו שמישהו - - -
יהונתן חיון: פרסום התאריך.
אורי אריאל: בסדר חברים תודה אנחנו סיימנו.
אורי אריאל: אנחנו עוברים.
אורי אריאל: תודה רבה לחברת הכנסת רגב ואנחנו עוברים לנושא עובדים זרים.
אורי אריאל: אני אומַר את הרקע בקצרה.
אורי אריאל: הצטרף אלינו חבר הכנסת כץ, ונציגת משרד החקלאות הגיעה, ברוכה הבאה.
אורי אריאל: היתה החלטת ממשלה מתאריך 31.7.05 מספר החלטה 4024, ההחלטה נמצאת באינטרנט, היא החלטה ארוכה ולא אקריא אלא אומר שההחלטה התחשבה בכך שהמעבר מגוש קטיף - שבו היו פועלים פלשתינים ערבים למקומות אחרים כמו זיקים וכו', מצריכה תוספת כח אדם של עובדים זרים שיכולים לעבוד בחקלאות.
אורי אריאל: מדובר בהחלטה, והוחלט על שלוש מאות פועלים כמיכסה למשך שנתיים.
אורי אריאל: דא עקא שאז לרוב האנשים לא היו שטחי חקלאות אז מצד אחד קיבלו אישור לתוספת פועלים, מצד שני לא היו שטחים אז לא היה צורך בפועלים ועכשיו, כשיש לחלק -לא לכולם- שטחים אז עבר הזמן ואין פועלים.
אורי אריאל: למיטב הבנתי משרדי הפנים והחקלאות נמצאים פה, הם יגידו דברים בעד מתן התוספת הזאת ומעבר למיכסה הקיימת היום.
אורי אריאל: צריך לדעת שממשלת ישראל בסדרה של החלטות נדמה לי, מצמצמת כל הזמן את מספר הפועלים הזרים בכל הענפים ואנחנו מדברים בעיקר על חקלאות ומשרד ראש הממשלה אומר: חברים אנחנו בעד לתת לגוש קטיף את התוספת הזאת לפי איזשהו מפתח שמשרד החקלאות אחראי עליו אבל מתוך המיכסה הקיימת, שזה דבר שלא כנראה לא עובד וכך נמצאנו חסרים את התוספת המיוחדת הזאת לטובת החקלאים של גוש קטיף.
אורי אריאל: אני מבקש, דורון, אם לך יש משהו להוסיף בעד מתיישבי גוש קטיף, אחריך כצל'ה ואחריו יהודית ממשרד החקלאות.
דורון בן שלומי: רוצה להגיד משהו מאד קטן בענין הזה.
דורון בן שלומי: זה בדיוק דוגמה לדבר שכולם מסכימים על הצורך שבו, ממש כולם, משרד הפנים, משרד החקלאות ואני זוכר בזמנו היה יוסי ישי שתמך - - -
יעקב כץ: לא הזכרת, אורי, שאני העליתי חוק ויכול להיות שההתיחסות צריכה להיות גם לדבר הזה כי אנחנו ניסינו לפתור את הבעיה, כשראינו שאין פתרון, בצורה של חוק, שזו היתה הדרך היחידה ואת החוק הזה ועדת השרים לענייני חקיקה דחתה.
דורון בן שלומי: אני אומר שוב, זו דוגמה לדבר שכולם תמכו בו כולל יוסי ישי מנכ"ל משרד החקלאות, כולל מנהלת תנופה, רק שיוסי ישי אמר:
דורון בן שלומי: אני מוכן לתמוך אם יוסיפו לי על המיכסה שיש, מנהלת תנופה אמרה: אני תומכת בענין באופן עקרוני אבל אין לי את הכלים, משרד הפנים גם מעורב בענין ומשרד החקלאות, ואז פנינו לכצל’ה וביקשנו ממנו לקדם חוק וכצל’ה קידם את החוק וועדת השרים לענייני חקיקה דחתה את החוק בטענה שאמנם אין בעיה מהותית בצורך אלא שלא צריך לעשות את זה בחקיקה, חקיקה זה לא המסלול וגם משרד הפנים -אם אני מבין נכון- לא התנגד למהות של הענין אלא שהוא רק אמר:
דורון בן שלומי: לא עושים את זה בדרך חקיקה, צריך לבוא בהחלטת ממשלה.
דורון בן שלומי: ואז עודכָּנּוּ שמשרד ראש הממשלה אומר: אין בעיה, תעשו את זה החלטת ממשלה רק מתוך המיכסה הקיימת.
דורון בן שלומי: משרד החקלאות אומר: אני לא יכול מתוך מיכסה קיימת.
דורון בן שלומי: אז כולם רוצים לעזור ומבינים את הצורך, שיש עכשיו עשרות חקלאים שחוזרים, כי מה לעשות, כי האדמה ניתנת רק עכשיו וכמו בגני טל שאנשים אמורים לחזור בחודשים הקרובים או ביסודות וכדומה אז מה לעשות, ההחלטה שהיתה ב 05' לא היתה רלבנטית וכשבאים עכשיו אז צריכים להגיע לשלום בין משרד החקלאות למשרד הפנים ולמשרד ראש הממשלה ולסגור את הדבר הזה.
דורון בן שלומי: כולם רוצים רק שבסוף מי שנופלים בין הכסאות זה החקלאים.
יעקב כץ: כתוב "לא ניתנה תורה למלאכי השרת" והממשלה היא כמו מלאכים, הם מלאכים, הם לא בהכרח עושים, המילה מלאכה הקיצור שלה זה מלאך, כן, אני מנסה להוסיף איזה נופך רוחני בגדר "שולחן שלא אמרו עליו דברי תורה כאילו אכלו עליו זבחי מתים".