GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קובי כחלון: אני כמחזיק תיק תכנון ובנייה רוצה להגיד לך שמדי פעם צבי האוזנר ואחרים מספרים לנו שאולי ישמו אותו יחד עם הארכיון הציוני, אולי בתוך הספרייה הלאומית, אולי מחוץ לספרייה הלאומית, אבל הכל נמצא באולי.
קובי כחלון: כעת אני אספר לך משהו פשוט.
קובי כחלון: האוצר באופן טבעי כמו כולנו אוהב להתעסק בדברים דחופים, מחר את משרד מבקר המדינה, אני עד היום מחכה שמבקר המדינה שכנראה יש לו כסף באוצר, יבנה את משרדו, מבקר המדינה יושב באזור תעשייה מכובד בירושלים, אבל מה לעשות זה אזור תעשייה.
קובי כחלון: מבקר המדינה צריך לגור באזור תעשייה?
קובי כחלון: אנחנו מסתכלים על בניינים נוספים בירושלים שלא נבנים, רוב משרדי הממשלה המחוזיים נמצאים במקומות שאינם ראויים, המשרד לאיכות הסביבה שאחראי כל כך על איכות הסביבה גם הלך ומצאו לו מקום ב- 8 דולר בתלפיות, לא מכבדים את ירושלים, לא מכבדים אותה כעיר בירה.
קובי כחלון: יש נחיצות ובאמת בחשיבות עליונה להקים ולחזק את ערד, אני חושב שזה נכון ובוודאי גם חשבתם על הלחות ושהמיזוג יעלה לכם פחות כדי שהניירות לא יתכלו כמו המגילות הגנוזות, וכל האסוציאציה הזאת.
קובי כחלון: ברשותך גיל אני מבקש לומר לך כמה דברים.
קובי כחלון: הספרייה לא הייתה קמה בירושלים אם קרן רוטשילד לא הייתה מביאה את הכסף.
קובי כחלון: בית המשפט העליון לא היה קם בירושלים אם קרן רוטשילד לא הייתה מביאה את הכסף.
קובי כחלון: הכנסת הביאה חלק אבל 150 מיליון דולר הביאה קרן רוטשילד לבניית הספרייה הלאומית.
קובי כחלון: משרד החוץ בירושלים לא היה נבנה אם לא הייתם מוכרים את משרד החוץ ב- 700 מיליון.
קובי כחלון: בניין ג'נרלי שיושב בו משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה ומשרד התיירות, אם לא הייתם מוכרים את הכנסת הישנה לא הייתם בונים את הבניין הזה.
קובי כחלון: אם לא הייתם מוכרים את בניין פלאס שלימים הפך להיות מומנט קצת לא מוצלח עבור תושבי העיר, גם לא הייתם בונים את משרד התעשייה, מסחר ותעסוקה.
קובי כחלון: הגיע הזמן שבעיר ירושלים ממשלת ישראל תבין שהבניינים שנשארו מהתקופה הבריטית שהם השאירו לכם באופן זמני, משרד הפנים חי בבניינים בריטים ואחרים.
קובי כחלון: לכן הגיעה הזמן גם לבנות בירושלים.
יואל חסון: אחת הטעויות הגדולות היתה, שביטלו את בניית בית ראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה.
קובי כחלון: אל תדאג הוא בונה.
קובי כחלון: הוא בונה שם, הוא בונה את בניינו, יש לו וועדות מיוחדות שאפילו לא עוברות דרכנו, יש וועדות לבנייה בטחונית.
יואל חסון: אני מדבר על בית ראש הממשלה ומשרד ראש הממשלה.
קובי כחלון: בונים אותו, אתה תראה שיש שם קירות.
אורי אריאל: אתה מדבר על המקום הנוכחי בבלפור?
קובי כחלון: לא בבלפור.
יואל חסון: לא דיברתי על זה, לא משנה.
קובי כחלון: גם את בניין הכנסת בנו בשיטת ה- BOT אבל היו לנו שני אנשים מאוד חשובים שקידמו את זה ועשו עבודת קודש וגם בזכות זה נבנתה הכנסת.
קובי כחלון: החלק החדש, גם זה ב- BOTואנחנו יושבים פה בשכירות וזה לא של המדינה.
קובי כחלון: אחד הדברים שמדאיגים גיל שאני לא רואה את המכרז הזה לגנזך המדינה בירושלים.
קובי כחלון: זה אומר שאני מתחייב בפניך היום שאתה לא תבנה כלום, לא אתה ולא אחרים מכיוון שכל המבחנים הם מבחנים אובייקטיביים, אתה תגיד שאתה רוצה, ויומיים אחר כך, מאחר וזה הפרויקט הכי קטן שלך, אתה תהייה עסוק בפרויקטים האחרים ואתה תשאיר את העיר הזאת בלי גנזך, תשאיר את החברים האלה במקור חיים שם, תן להם לטבוע בגשם והתוצרים לא יהיו טובים.
קובי כחלון: באמת בעת פתיחת המעטפות תקדמו את בניית הגנזך כמו שצריך לטובת תושבי העיר, לטובת העם והמדינה.
יואל חסון: זאת עמדת ירושלים.
קובי כחלון: עמדת העירייה היא שכן אפשר היה אם היו רוצים להקים את גנזך המדינה בירושלים לא הייתה בעיה מאחר וגם לנו יש קרקע זולה, אצלנו בתת הקרקע המחירים הם אפס ושתבנו כמה אתם יכולים לבנות בתת הקרקע.
קובי כחלון: אני אומר שבתת הקרקע – מתחת לאדמה כלומר אפשר לבנות בניין ולבנות אין סוף, ערד עם 27,000 תושבים נכנסת כאן בחצי שכונה בירושלים.
אורי אריאל: אבל בירושלים בתת קרקע יש היסטוריה.
קובי כחלון: לא משנה, אנחנו עוברים את ההיסטוריה מעל .
אורי אריאל: יש לכם אתר שניתן לבנות?
יהושע פרוינדליך: כבר עברנו את זה, היינו בנקודה הזאת, ביקשתי מהמנהלת הרשות לפיתוח ירושלים ליאורה מרידור, הצגנו את הדרישות שלנו וקיבלנו תשובה שלילית.
קובי כחלון: מי זאת ליאורה מרידור?
חגי פדר: כנראה שהיא הייתה האחראית בזמן שבדקו את זה.
חגי פדר: כשבדקנו את הדברים האלה.
קובי כחלון: אני לא שמעתי את השם הזה, שמעתי שהיא בטבע ובאוניברסיטאות, היא לא בירושלים.
קובי כחלון: החברה לפיתוח ירושלים, זה משרד ממשלתי בתוך עיריית ירושלים, אז אתה פגשת את אותו משרד שלך.
יהושע פרוינדליך: בנוכחות ראש העירייה, בטקס חנוכת בית החולים למצורעים.
יהושע פרוינדליך: אמרתי זה המקום עבורנו, הנה יש הזדמנות להעביר לשם את משרדי הקבע של הגנזך, הוא לעג לי בפרצוף.
יהושע פרוינדליך: נו אז מה?
יהושע פרוינדליך: אנחנו שנים מנסים למצוא מקום קבע לגנזך בירושלים, אני ירושלמי ורוב האנשים ירושלמים, רוצים להיות פה, זה צריך להיות כאן, זה לא הלך ולא הסתייע.
קובי כחלון: איפה אתה רואה עכשיו את בניין הקבע שלך, עכשיו אחרי שתלך לערד?
שלמה טיסר: הוא הולך עכשיו למכרז ואתה לא תקבל לא את זה ולא את זה, אתה לא מבין איך המדינה עובדת.
קובי כחלון: אתה ישן, אני שנתיים במגזר הציבורי עשיתי עליהם דוקטורט, כל שנה זה כמו חיי כלב – שווה לשבע שנים, אני אומר לך ההתחייבויות קיימות וזה 90% בעלמא, תשמע לקובי ומעצתו, הכל בעלמא.
קובי כחלון: אם לא נגמור היום את הכל בדיל אחד אתה תשב בצריפים שלך במקור חיים עוד עשרים ושמונה שנה, אולי גם ימכרו אותך.
קובי כחלון: אתה לא יודע שיש מכרז בדרך למכור אותך כי האלמנט הכלכלי הוא שימכרו את המקום במקור חיים 35, בכסף הזה יתנו את עלות ההקמה לפרויקטור שיזכה בו, זה לא יופיע בכלל בתקציב המדינה.
יואל חסון: חיים בייטנר, בבקשה.
חיים בייטנר: אני המנכ"ל של חברת "ארכיברים" ששלמה טיסר יצג אותנו קודם.
חיים בייטנר: אני רוצה לומר מספר דברים.
חיים בייטנר: בחוברת הצהובה הזאת יש לדעתי שורה של טיעונים כבדי משקל למה אנחנו חושבים שיש כאן מהלך שהוא מהלך שגוי.
חיים בייטנר: אני מציע לכולם לעיין בהם אחד לאחד.
חיים בייטנר: צריך לזכור, מקורה של כל הפגישה כאן הוא בצורך לטפל באמת בעניין גנזך המדינה שהיום אליבא דכולם זה צד שהוא מוזנח מבחינת היכולות שלו להתרחב, מבחינת התשתיות שלו.
חיים בייטנר: רק מה, מאחר ולא כלכלי להקים גנזך מדינה בחלקו בערד אמרו בואו נלביש על זה פרויקט יותר גדול ונרוקן את המתקנים הקיימים ונעביר לשם את החומר.
חיים בייטנר: מה שקורה, אני עומד מאחורי כל הדברים כי אני מכיר שכל גרוש שזורם בתמחיר המוצר שנקרא 'תיבת ארכיב', אני אומר לכם באחריות מוחלטת, לא יעזור כלום, המדינה תשלם כמה מאות מיליוני שקלים נוספים על הבזבוז הזה.
חיים בייטנר: זה שברקע יש למדינה כרגע באמצעות החברות הפרטיות, באמצעותנו ועוד כמה חברות, תשתית שהיא ברמה העולמית הכי גבוהה, את זה צריך לדעת.
חיים בייטנר: חשוב לי להגיד, אם דיברו כאן על נושא של בקרה, שגנזך המדינה ישקיע באמת בבקרה, שישיםם שלושה-ארבעה אנשים שזה יהיה תפקידם, זה יהיה פי אלף זול יותר למדינה.
חיים בייטנר: לעומת זאת מה המדינה עושה?
חיים בייטנר: אם אתם, אנשי החשב הכללי, אנשי האוצר, הייתם יודעים איפה משרד האוצר מאחסן את חומריו בעקבות מכרז ובעקבות מכרז שהפרמטר היחידי שלו היה המחיר, רק מחיר ולא עניין אותם כלום.
חיים בייטנר: אני אומר לכם זה השפעה של הענף.
חגי פדר: את זה אנחנו רוצים לתקן.
חיים ביטנר: על מי לתקן?
חיים ביטנר: במקום לתמוך בסטנדרט הגובה אתה הולך למכרז.
חיים ביטנר: לפני כמה שנים זה היה וזה גם הגיע לבית משפט.
חיים ביטנר: אתה מביא את זה למקום מוזנח שמנהל את הדטה שלו על 'אקסל'.
חיים ביטנר: הדברים האלה חורים לי כבעל מקצוע.
חיים ביטנר: נכון שאולי אתם הולכים לעשות משהו יותר טוב אבל באילו מחירים ולמה?
חיים ביטנר: בגלל שאנחנו השקענו בתשתית שהיא תשתית מופתית למדינת ישראל?
חיים ביטנר: באמת על הדבר הזה אני אומר לכם כאזרח המדינה, אני בכלל בא לדיון הזה ושמעתי גם את ההתייחסות של ערד שאנחנו אינטרסנטים, אני אומר לכם שעם מערכת הארכיב שאני מנהל את "ארכיברים" אותי מעניין יותר הצד האזרחי של מה שקורה כאן.
חיים ביטנר: זה דבר מאוד חמור שמדינה מחליטה להוליך מהלך כזה שהוא מהלך בזבזני.
חיים ביטנר: אני גם לא מדבר, טוען לטעמי על כל פנים, שזו הזדמנות פז לסדר אחת לתמיד את גנזך המדינה כמוסד בעל ערך ומוסד מחנך.
חיים ביטנר: אם הוא היה מוקם, אנחנו מציעים את זה כאן, במקום קצת אחר, ולהפוך אותו זמין, להביא לשם בתי ספר מתי שרק רוצים, לקיים בו ימי עיון, לנהל שיעור על מגילת העצמאות שהמגילה ברקע,יש כאן אפשרויות.
חיים ביטנר: באמת לא איכפת לי שגנזך המדינה יטופל כי ברור לי שהוא צריך טיפול.
חיים ביטנר: אם רוצים שהוא יהיה בערד תקימו את גנזך המדינה בערד, אבל אל תשנעו את כל חומרי המדינה למקום אחד תחת סיכונים, אם פצצה אחת חלילה תיפול, היום אנחנו מדינה שמאוימת בדברים האלה.
חיים ביטנר: כל החומר של מדינת ישראל יתרסק לנו מול העיניים.
חיים ביטנר: לסיכום אני אומר שהטיעון המרכזי שלנו הוא טיעון כלכלי.
חיים ביטנר: אגב בעניין צריך להדגיש אותו, אני אומר שהפתרון לגנזך המדינה, וזאת גם הייתה החלטת הממשלה, שהגניזה לצמיתות בערד, לא דיברו על שם על הגניזה הזמנית.
חיים ביטנר: לקחת היום מהתשתיות המעולות שיש היום במדינה ולהגיד נקים משהו חדש ונרוקן את האחרים זו שטות מוחלטת כלכלית.
יואל חסון: עירית פליפוביץ, בבקשה.
עירית פיליפוביץ: שלום, אני מנכ"לית של חברת "ארכיברים" חברת ארכיב ירושלים.
עירית פיליפוביץ: אני רוצה לדבר על נושא שלא עלה כאן.
עירית פיליפוביץ: מכרז שהוצא על ידי מינהל הרכש בשנה האחרונה בסטנדרטים שקבע מינהל הרכש בסיוע ארכיון המדינה ואפילו רמת המחיר נקבעה על ידו במכרז לחמש שנים.
עירית פיליפוביץ: יש כאן גם נציג של מינהל הרכש וניתן לשאול אותו.
עירית פיליפוביץ: הסטנדרטים שנקבעו הם הסטנדרטים שהמדינה החליטה עליהם שהם סטנדרטים גבוהים למדי.
עירית פיליפוביץ: לכן מונעים אפשרות של אחסנת חומר ארכיוני במתקנים שנראים למדינה לא ראויים.
עירית פיליפוביץ: הדבר עליו לא דיברו כאן בנוגע לגניזה, למשל בתי החולים הממשלתיים ובתי חולים אחרים, אם הכוונה לאחסן אותם בערד לא יהיה ניתן לתת שירות לכל הארץ ואלו דברים שקשורים.
עירית פיליפוביץ: במינהל הרכש במכרז הנוכחי טיפלו כי חילקו את המכרז לסלים גיאוגרפיים.
עירית פיליפוביץ: יש כאן בעיה אובייקטיבית שנוח לא להתייחס אליה והיא בעיה שמאוד חשובה לאזרחים ולאנשים שנזקקים לתיקים האלה ולשירותים.
יואל חסון: את יכולה להסביר למה השירות לא יינתן אם זה יהיה בערד?
עירית פיליפוביץ: למשל בתי חולים בצפון, אני מציע שתשאלו את האדון הנכבד של מינהל הרכש.
יואל חסון: לא יגיע תיק לצפת תוך ארבע שעות, לא יגיע.
טלי פולסקוב: אני מגיעה לכרמיאל תוך שעתיים וחצי היום, אדוני תלמד איפה ערד.
שלמה טיסר: מתוך הארבע שעות זה שעתיים לחפש את התיק ואז מוציאים מונית, אתם מדברים כאן, והבעיה שלכם היא חוסר ידע.
גיל שבתאי: זה לא חוסר ידע, את הדברים האלה אנחנו לוקחים בחשבון.
אפרים קורנהנדלר: אני הייתי אצלכם, אתם מוצאים תיק הרבה יותר מהר משעתיים.
גיל שבתאי: אתם כל הזמן טוענים על חוסר הידע שלנו, יש לנו ידע נרחב, אנחנו לומדים את כל הדברים האלה ויש לנו את כל ההיבטים המקצועיים.
יואל חסון: סליחה אדוני, ראשית לקחת רשות דיבור ושנית אני אומר לך שנית, קשה לי מאוד עם הבטחון ועם הזחיחות הזאת, אני אומר שאני שומע אתכם הרבה פעמים בכזה ביטחון וזחיחות ואחר כך כשאני מחפש אתכם כשהדברים קורים ההפך אתם בדרך כלל בתפקידים מאוד מוצלחים בחוץ.
יואל חסון: אני עד עכשיו אומר לך שראיתי דוגמאות כאלה ואני מבקש ממך שלפחות שתהייה לך טיפת ספק, אתה לא יכול להיות בטוח בכל.
יואל חסון: אני אומר לך שמהדיון הזה אני לא יודע להגיד ועומדות בפני הרבה שאלות בסיפור הזה.
יואל חסון: להיות כאן בטוח במאה אחוז שזה הדבר הנכון, אני לא יודע ולא בטוח.
יואל חסון: אתה יודע שיש יתרון, יושבת כאן מנהלת הארכיון של הכנסת, יש כאן יתרון כי הפרוטוקולים של הכנסת חקוקים בסלע, כל מלה אפשר לשלוף גם מה אמר כאן מישהו לפני שלושים שנה, תזכור את זה.
אבינועם ורבנר: אני מנכ"ל החברה הכלכלית בערד ואני מטפל מטעם עיריית ערד בכל נושא הגנזך מזה שנים.
אבינועם ורבנר: אני רוצה להתייחס לכמה הערות שהועלו כאן.
אבינועם ורבנר: ראשית אני רוצה להגדיר את גדר הויכוח מבחינת ערד.
אבינועם ורבנר: גדר הויכוח כאן הוא על הארכיון הזמני ולא על ארכיון הקבע, שמעתי אתכם שאילו היה מדובר על ארכיון הקבע בערד אז לא הייתה טענה מצדכם והכל היה מבחינתכם סביר ותקין.
שלמה טיסר: אין לנו מה להגיד, אנחנו חושבים שזו טעות, אבל אין לנו מה להגיד.
יואל חסון: אבל אני הייתי בא ואומר שהארכיון הקבוע ראוי שהוא יהיה בירושלים כי זה עניין סימבולי.
אבינועם ורבנר: על זה אני רוצה לומר דבר נוסף.
אבינועם ורבנר: הסימבוליקה של מרכזיות ירושלים לא נמצאת בכלל לדיון בנושא הזה.
אבינועם ורבנר: הנהלת הגנזך תישאר בירושלים, יש שם חדר עיון מכובד, אני מקווה ששאפתם תתגשם ויוקם מבנה מכובד שחוקרים ואנשים שירצו לראות את ההיסטוריה של המדינה בירושלים יוכלו לראות, כרגע אמרו שיישארו שם 40 איש.
אבינועם ורבנר: אני לא חושב שזה ייגרע אילו יוקם בערד דבר דומה, זה לא יגרע מחשיבות ומרכזיות ירושלים ובגנזך שיהיה בה.
אבינועם ורבנר: זה לגבי גנזך הקבע.
אבינועם ורבנר: אני מסכים אתכם הממשלה החליטה משיקולים ונימוקים שלה על פתרון גניזת הקבע בירושלים ופיתוח הנגב במקביל, שני הדברים האלה יחד יכולים לבוא לפתרונם על ידי ההחלטה הזאת שלדעתנו היא החלטה מאוד מאוד נכונה.
אבינועם ורבנר: בנוגע לגניזה הזמנית, זו באמת החלטה כלכלית גרידא, בעניין הזה אין לערד מה להגיד מאחר שההחלטה המקומית דיברה על גניזת הקבע.
אבינועם ורבנר: הגניזה הזמנית זה שיקול כלכלי שהאוצר עשה את החשבון שלו והגיע למסקנה שמן הסתם, אני מעז לנחש, כנראה שהמחירים שהמדינה משלמת היום בגין הגניזה הזמנית הם לא סבירים ולטענתם יכול להיות שהמכרז ייתן להם תוצאה כלכלית יותר.
עירית פיליפוביץ: עכשיו היה מכרז.
אבינועם ורבנר: אין מכרז שיצא שדומה למכרז הגדול הזה, כאן מדובר על יתרונות לגודל.
עירית פיליפוביץ: ומה זה, זה לא יתרון לגודל?
אבינועם ורבנר: המפתח כאן זה יתרונות לגודל.
אבינועם ורבנר: אני רוצה לומר משהו למעלה אדומים, גם כאן לדעתי אין ויכוח אמיתי.
אבינועם ורבנר: הרי אם באמת יוקם גנזך זמני בערד והגניזה הזמנית תעבור לערד, הרי לא ייסגר הגנזך במעלה אדומים.
אבינועם ורבנר: עד כמה שאני יודע רק כ- 15% מהגניזה הממשלתית נמצאת אצלכם, אולי אני טועה ותקנו אותי, אבל תסכימו איתי שבוודאי הגנזכים שלכם לא ייסגרו כתוצאה מפתיחת הגנזך לגניזה זמנית בערד.
אבינועם ורבנר: עם השנים ככל שחומר הגניזה הולך וגדל, כי אנחנו בסך הכל מתפתחים, העניין הזה יבוא לידי פתרונות.
אבינועם ורבנר: לערד העניין הזה הוא נושא קריטי.
אבינועם ורבנר: אנחנו מתחילים מנקודת אפס וזה יאפשר גם למעלה אדומים להמשיך בשלה.
רונן כהן צמח: זו לא הייתה הטענה, יש לי פה עובדים בפריפריה הזאת ובפריפריה אחרת, רוב החומר של הממשלה נמצא היום בברקן, אריאל ומעלה אדומים ולהעביר עובדים מהפריפריה שגם יש בעיה של עובדים, וגם באריאל יש בעיה של עובדים, ולהעביר אותם לערד זה אותו דבר, אלו מחסנאים ונהגים שזה אותו דבר.
רונן כהן צמח: צריך להגיד.
אבינועם ורבנר: רונן זה מה שאני טוען, זה לא יגרום לפיטורי עובדים לא במעלה אדומים ולא בברקן.
אבינועם ורבנר: אולי אני טועה, לערד זה ייתן איזה בסיס תעסוקה חשוב, עובדים שהם לא עובדי ניקיון בלבד, אתם יודעים על מה מדובר.
אבינועם ורבנר: מדובר על 80 איש עם תעסוקות.
שלמה טיסר: בגנזך לא יהיו יותר מ- 25 איש.
אבינועם ורבנר: ככל שאני מכיר את גנזך המדינה, לערד זה סם חיים, אנחנו חייבים זאת.
יואל חסון: אין ויכוח על הדבר הזה.
יואל חסון: עומדת כאן שאלה עקרונית שמטרידה אותי והיא האם נכון לרכז את הכל במקום אחד, גם אם תעשה את זה בערד, חדרה, גדרה או בשוויץ, יש כאן שאלה.
אבינועם ורבנר: אתה מדבר על הגניזה הזמנית?
יואל חסון: בבקשה בני כשריאל משפט.
בני כשריאל: קודם כל באמת וכנות אני רוצה לחזק את ערד, אני חושב שערד צריכה להתחזק, צריכים לעבור אליה מפעלים ולפתח ולהקים בה מפעלים, מקימים עשרות מפעלים במדינת ישראל וחלק גדול צריך להקים בערד ולא בתל אביב ולא ברמת גן.
בני כשריאל: אמרתי לא פעם ולא פעמיים ובלי קשר לעניין הזה שארנונה שמקבלת חוף תמר עם פחות מאלף תושבים צריכה להתחלק גם עם דימונה וגם עם ערד שעובדיה נמצאים שם.
יואל חסון: אומרים את זה, רק שאף אחד לא עושה את זה.
אורי אריאל: הבעיה שעם האמירה הזאת לא הולכים למכלת.
בני כשריאל: אני גם רוצה לפנות לאורי אריאל וליושב ראש הוועדה.
בני כשריאל: צודקת כבוד ראש עיריית ערד, צריך לעשות כאן דיון בוועדת הכלכלה, בוועדה הזאת ובכל ועדה אחרת איך מחזקים את ערד, אבל לא על חשבון פריפריה אחרת שנמצאת במצוקות.
בני כשריאל: במה הדברים אמורים?
בני כשריאל: - בתקופה האחרונה, קצת לפני כן, האירופאים הטילו מכסים כל התוצרת של יהודה ושומרון כולל ברקן, אריאל ומעלה אדומים.
בני כשריאל: ראש הממשלה, שר האוצר דאז, אהוד אולמרט, באמת סייע לנו בכך שנתנו לנו פיצוי מסוים – החזר מכס ששולם לתוצרת ייצוא מהאזורים שלנו לאירופה, אבל המצב הוחמר.
בני כשריאל: היום יש חרם אירופי בלי שום קשר למכס, חרם אירופי על תוצרת יהודה ושומרון לרבות מעלה אדומים.
בני כשריאל: ראו דוגמה גדולה מאוד, מפעל סודה קלאב, העביר קו ייצור גדול מאוד בגלל החרם ולא מסיבות אחרות וזה עלה לו כסף, העביר ממעלה אדומים לאשקלון.
בני כשריאל: כלומר אנחנו נמצאים במצוקה גדולה מאוד וגם לא נכנסים מפעלים שמייצאים לאירופה לאזורים שלנו ביהודה ושומרון בגלל החרם האירופי ובגלל שמורידים כבר את התוצרת שלנו מהמדפים בשווקים האירופיים.
בני כשריאל: לנו יש פריפריה שצריכה חיזוק.
בני כשריאל: אני לא רוצה לפגוע בערד אבל אני לא חושב שצריכים להעביר מפריפריה לפריפריה, להחליף פריפריה אחת כדי לחזק פריפריה אחרת.
בני כשריאל: אפשר להעביר מהמרכז, אפשר לבנות מפעלים אחרים אבל למה להחליש את הפריפריה שלנו בגושי יהודה ושומרון כשהממשלה כן הבטיחה לחזק אותן ובעצם היא מחלישה אותם בדברים אחרים וכעת בא העניין הזה להחליש אותנו יותר.
בני כשריאל: לחזק את ערד לא על חשבון פריפריה אחרת.
יואל חסון: אני רוצה לסכם את הדיון, אבל לפני כן אני אתן לכם חברי הכנסת את רשות הדיבור, בבקשה.
אורי אריאל: תודה היושב ראש, שלום לכולם.
אורי אריאל: אני לא בקיא מספיק במספרים כדי להתייחס אליהם ולהגיד שיש כאן בזבוז או לא יהיה בזבוז.
אורי אריאל: בדרך כלל חזקה על האוצר והחשב הכללי, האוצר על כל אגפיו שהוא אמון על החיסכון.
אורי אריאל: האם הוא יכול לטעות?
אורי אריאל: – כן.
אורי אריאל: אם הוא משתדל לא לטעות?
אורי אריאל: הם מבינים מספרים, שלמה טיסר אתם רואים מספרים, למה אתם יותר צודקים?
שלמה טיסר: אנחנו יותר בעלי ניסיון.
אורי אריאל: אני לא חותם לא על המספר שלך ולא על המספר שלו, אני לא מספיק מבין.
אורי אריאל: עוסקים בזה שנים רבות וזה לא עניין של מחטף, זה לא נולד אתמול בלילה כשמישהו ישב אצל ראש הממשלה שאמר לו ערד ערד, תעבירו.
אורי אריאל: אפשר להעביר, הממשלה יודעת לעשות דברים כאלה?
אורי אריאל: – הלוואי.
אורי אריאל: היא רחוקה.
אורי אריאל: שמענו כאן את כל נפגעי הממשלה.
אורי אריאל: בני כשריאל ראש עיריית מעלה אדומים אומר שהממשלה רוצה, היא לא רוצה כי אם היא הייתה רוצה היא הייתה עושה דברים אחרים.
אורי אריאל: זה לא הנושא של הדיון עכשיו.
אורי אריאל: בתור מי שהיה שותף בהקמתה הראשונית של מעלה אדומים, מלווה אותה עד היום, חבר של העיר ושל ראש העיר, לצורך הגילוי הנאות, אני משתדל לעזור בכל מה שאני יודע לעזור לעיר הזאת.
בני כשריאל: זה קשה.
אורי אריאל: כפי שאני מכיר לי ולך לא היו אף פעם במשימות קלות.
אורי אריאל: כן, לא קל, בעיקר זה מהנה, רואים עיר של 40,000 תושבים, נקייה, ואני יכול כאן לשבח את העיר ואת ראש העיר.
אורי אריאל: בתור מי שהוא יושב ראש שדולת ירושלים, היינו עכשיו בכמה מאבקים לטובת העיר ירושלים, לא צריך להסביר, זו עיר בירה, יפה נוף ממשוש כל הארץ, קריה נאמנה ועוד.
אורי אריאל: בתור מי שגם מנסה לעזור קצת לערד בגלל המציאות המאוד מורכבת.
אורי אריאל: זו עיר נהדרת, מתפתחת, יחד עם זאת היא עם בעיות מאוד גדולות שזה לא המקום לפרוט אותן.
אורי אריאל: הממשלה החליטה לפני שנים בעניין ואני חושב שאחרי שהעירייה במאמצים גדולים הקצתה מגרש וכדומה, קובי כחלון אמר את שלו אבל מסתבר שראש העיר לא מעמיד מגרש וזה בסדר, ברור שרוצים שזה יישאר, לקובי כחלון היו דברים חשובים והוא הלך.
אורי אריאל: העירייה בערד בינתיים העמידה מגרש, תכננה, התקדמה עם שינוי תב"א, והביאה את זה לידי ביצוע.
יואל חסון: זה שזה במיקום אחד זה לא מטריד אותך?
אורי אריאל: אני לפחות, בראיתי, אומנם לא מלאה אבל היא משהו בין כל האתרים עליהם אנחנו מדברים, אני חושב שהבחירה בערד היא נכונה בגלל המציאות של הנגב בכלל ושל ערד בפרט.
אורי אריאל: צריך לדעת שלצערנו ערד לא ממש תהנה ממה שנקרא 'פרויקט עליית צה"ל לנגב" ערד לא נהנית.
אורי אריאל: היא לא נהנית, לא יגורו שם אנשי קבע ולא יגיעו אחרים, לבאר שבע כן וגם למקומות אחרים, לצערנו הרב ערד לא נהנית מזה בגלל קשיים מסוימים וצריך לתת לזה משקל נוסף.
אורי אריאל: כל המערכות, אם אין להם סיבה מיוחדת, הן מרכזות את עצמן, לפחות משתדלות לרכז את עצמן למקום אחד.
אורי אריאל: זה לא אומר שאין גיבוי ובוודאי צריך גיבוי לדברים מסוימים, אני קטונתי להחליט מהם ויש כאן אנשים מקצועיים, הגנז הראשי ואנשיו וכל הצוות שעובד.
אורי אריאל: הקשבתי, שמעתי שיש כוונה לסרוק, בסריקה יהיה גיבוי הכי טוב כי זה נמצא בכל מקום וכל אחד יוכל לגשת למסמכים שצריך לתת להם 100% גיבוי, אני מעריך שיש מסמכים שיגידו שצריך רק ל- 60% מהם וכן הלאה.
אורי אריאל: אני לא מבין בתחום הזה, אם הגנז יזמין אותנו פעם נראה, לי נשמע מעניין איך הדבר עובד בכלל כמערכת.
אורי אריאל: יהיה גיבוי והריכוז הוא בדרך כלל יתרון וטוב מאשר להתרוצץ בכמה מקומות.
אורי אריאל: לעניין הפריפריה, לא צריך לשכנע אותי על החשיבות של ברקן, אריאל ומעלה אדומים.
בני כשריאל: אתה נושא את הדגל של יהודה ושומרון ועכשיו אתה הולך להחליש אותם.
אורי אריאל: אני יואשם בהאשמה החמורה הזאת ועדיין אני חושב שיש לי את הראיה הכוללת, ידידי בני.
בני כשריאל: אז תעזור להם, אני גם אגיע איתך לעזור להם, אבל למה על חשבוננו.
אורי אריאל: למה אני עוזר לערד היא שאלה טובה, אני חושב שזה רחוק מלהיות מספיק, אני משתדל לשפר את יותר.
אורי אריאל: אני באמת חושב שאני לא עוזר מספיק לערד ואני לא יודע ומשוכנע שזה אומר לסגור את מעלה אדומים.
בני כשריאל: בוודאי.
אורי אריאל: אני עדיין לא התרשמתי פה וגם לא הבנתי בצורה וודאית, נמצאים כאן אנשים שיגידו, אני מוכן לשמוע.
אורי אריאל: האם הקמת הגנזך בערד האם פירושו באופן מוחלט סגירה במעלה אדומים?
אורי אריאל: אני אשמח שיתנו תשובה לשאלה הזאת.
עירית פיליפוביץ: כן יש בזה, אני מנהלת את מעלה אדומים.
אורי אריאל: אני לא הפרעתי לאף אחד מכם.
אורי אריאל: לא סבירות ההתפרצויות שלכם, סלחו לי שאני מעיר.
אורי אריאל: אנחנו נמצאים כאן כדי לשמוע אתכם ולא באנו לדיון אחר.
אורי אריאל: תקשיבו גם אתם.
אורי אריאל: בכל אופן אני אומר שהמציאות שהממשלה מביאה, אולי שלא ברצונה ואני לא רוצה להגיד שזו כוונת זדון, יוצרת עימות בין אזורי פריפריה וזה באמת לא מתאים ולא ראוי, אבל זה הגיע לזה.
אורי אריאל: אני לא משוכנע, ואני מבקש לבדוק את האפשרות שאם אכן מדובר על סגירת השלוחה במעלה אדומים ובברקן, לראות האם זה אפשרי שלא ייסגרו והאם זה אפשרי שבמידה מסוימת גם אם לא באופן מלא.
אורי אריאל: בקיצור לא לפגוע במקומות שהם בהחלט הפריפריה.
אורי אריאל: בני היטב להצביע על הקשיים בהם הם נמצאים ועוד אפשר להוסיף עליהם עוד כהנא וכהנא.
אורי אריאל: אני חושב שכולם מודעים לדבר כי הם בתקשורת וזה לא דבר סודי.
אורי אריאל: בראיה שלי, שבחירה בערד מעידה שגם על הנגב יש התקדמות בחשיבה על הנגב בכלל.
אורי אריאל: כפי שהתבטאו כאן ברור שכולם רוצים בפיתוח הנגב וגם בשמחים בפיתוח הנגב, אבל בסוף צריך לתת לזה גם ביטוי מעשי, לא הולכים עם הצהרות הממשלה למכלת ולא משלמים עם זה שכר דירה.
אורי אריאל: שבענו מהצהרות ומספיק עם זה.
אורי אריאל: מבלי להתייחס לדבר המסוים שדנים כאן אני רוצה לומר ולברך את האוצר שרואה מול עיניו כשהוא משהו חדש הוא רואה את הנגב והגליל, כמובן שאני חושב שלא צריכים לשכוח את האזורים הפריפריאליים האחרים ובוודאי לא את ירושלים.
אורי אריאל: במקרה הזה אחרי שהתקבלה כבר החלטה ואחרי שזה כבר התגלגל, אני לא יודע למה בני לא מכיר את זה, בכל מקרה אחרי כל מה שזה עבר אני חושב שראוי שזה יצא לפועל.
יואל חסון: תודה, אני מודה לך חבר הכנסת אורי אריאל.
יואל חסון: חבר הכנסת אופיר אקוניס, בבקשה.
אופיר אקוניס: ברשותך לפני שהוא יעיר שני משפטים מקצועיים ואחרי שהוא אמר במשפט האחרון כל כך הרבה משפטים אז קשה לי להגיד שאני אמצא את עצמי בדקה.
אופיר אקוניס: אנחנו צריכים להביא למצב שכולם ירוויחו, לא שמישהו יפסיד ומישהו ירוויח.
אופיר אקוניס: אגב אני בא ממפלגה שאיננה סקטוריאלית והיא לא אומרת שיהודה ושומרון חשובים יותר מישראל הריבונית או שבישראל הריבונית יש מקומות שהם יותר חשובים ביהודה ושומרון.
אופיר אקוניס: אני בא מתפיסה שכל המקומות שווים באותה מידה, וחשובים באותה מדיה.
אורי אריאל: גם אישור תכניות המתאר?
אופיר אקוניס: הכל, גם אישור תכניות המתאר וגם סלילת כבישים וגם בנייה, לא דבר סקטוריאלי.
אופיר אקוניס: לכן אדוני היושב ראש הוועדה צריכה להביא למצב שכולם ירווחו ולא שמישהו יפסיד.
אופיר אקוניס: אגב אני לא חושב, את זה צריך לומר ביושר לנציגי עיריית ערד, שהדבר הזה יביא לפריחתה של ערד, הדבר חד משמעית אני אומר לכם לא, זה יכול לסייע בפרומיל של פרומיל.
אופיר אקוניס: מה שיסייע לערד זה סלילת כביש 31, מסילת ברזל, זה התנגדות נחרצת.
אופיר אקוניס: אומר אורי אריאל שהאוצר דואג לפריפריה, הוא דואג לפריפריה בדרום?
אופיר אקוניס: , קודם כל הוא מציע להטיל מס על כביש 6 שהורדנו אותו, ביטלנו אותו, לא יהיה הדבר הזה.
אופיר אקוניס: אחר כך הוא ואומר שהוא רוצה להרוס עכשיו את המלונות בים המלח, כמה אנשים מערד עובדים במלונות האלה?
אופיר אקוניס: – אלפים, מדימונה, מירוחם, גם יהודים וגם שאינם יהודים, זאת דאגה לפריפריה?
אופיר אקוניס: בדברים הגדולים כנראה שהדאגה לפריפריה חסרה באוצר ובדברים הקטנים כמו הדבר הזה, אם חבר הכנסת אורי אריאל רואה בזה דאגה גדולה אז אני חולק עליו.
אופיר אקוניס: אני חושב שהדבר הנכון, אם הדבר אפשרי ואני תומך בלעזור לערד בהרבה דברים יותר מאסיביים מאשר העברת החלק הזה, אם הדבר אפשרי אם הוועדה יכולה לקורא, אני לא יודע מה היושב ראש מתכנן להודיע כאן, זה לא לסגור את השלוחה במעלה אדומים, להשאיר שם חלק פעיל, ואת כל מה שנקרא ההיבט ההיסטורי שרוצים לשמר לאורך שנים להעביר לערד, אם הדבר אפשרי.
יואל חסון: זה בדיוק ההפך ממה שאמרו כאן עכשיו.
יואל חסון: אפרים קורנה
יואל חסון: נדלר תענה בבקשה לשאלה שנשאלה על ידי חברי הכנסת, אתם למעשה בהקמת המתקן לגניזה הזמנית, כלומר ברגע שהוא יועבר לשם לא יהיו מקומות אחרים?
יואל חסון: כן או לא, תסביר.
אפרים קורנהנדלר: היום יש מיליון מכלים של חומר ממשלתי מפוזר מגנזות הפרטיות כולן.
אפרים קורנהנדלר: להערכתי זה פחות או יותר בין 10% ל- 15% מהחומר הכללי שנמצא היום במגנזות כולן.
אפרים קורנהנדלר: זאת אומרת לא הולכים לפגוע במגזר, הפגיעה שלנו בכל המגזר במקסימום תהייה בין 10% ל- 15%.
יואל חסון: אתה טוען שחברת "ארכיברים" לדוגמה לא תצטרך לסגור את המתקן שלה בברקן.
אפרים קורנהנדלר: אני אגיד לך דבר נוסף, אנחנו יצאנו למכרז בו החברה שתזכה לתפעול המגנזה בערד, יכול להיות שאלו החברות שנמצאות כאן.
אפרים קורנהנדלר: כלומר מבין החברות שנמצאות כאן יכול להיות שאחת מהן היא זו שתנהל את המגנזה בערד.
אפרים קורנהנדלר: המדינה לא לקחה לנהל בעצמה את המגנזה בערד.
אפרים קורנהנדלר: היא אומרת שאנחנו נרכז את כל החומר בערד ונמסור את התפעול תחת כל ההגדרות לאחת מהחברות שאולי יושבות כאן.
אורי אריאל: זה סוגר את המקומות הקיימים היום?
אפרים קורנהנדלר: לא.
אפרים קורנהנדלר: כי אם זה 10% או 15% אינני מבין איך זה סוגר.
אורי אריאל: אבל יכול להיות שזה פוגע במקום אחד כי זה סוג מסוים של חומר, זאת לא תשובה מספקת.
אפרים קורנהנדלר: אני אספק את כל כולם לגבי כל השאלות.
אפרים קורנהנדלר: כשאני רואים אנשים פרטיים שבאים לאוצר ואומרים שהאוצר בזבזן אני מתחיל לשאול מה עומד מאחורי זה.
אפרים קורנהנדלר: פתאום מתברר לי שכולם דואגים לחומר ולטיב החומר, מה יקרה איתו, מה יקרה במקרה אש ומה יקרה במקרה טיל וכך וכך.