GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בני כשריאל: אף פעם לא קראתם לי.
בני כשריאל: זו פעם הראשונה שאני פוגש אותך, אני לא מכיר אותך.
יואל חסון: בני, תאפשר לו בבקשה לסיים ולאחר מכן אני אפתח את הדיון.
גיל שבתאי: מעבר לשיפור המשמעותי של שיפור השירות שהמדינה תקבל ומעבר ליעילות הכלכלית שאנחנו מצפים לקבל במכרז אנחנו גם רואים תועלות משמעותיות לעיר ערד ולנגב.
גיל שבתאי: אנחנו מדברים על תוספות משרות רבות בתוך העיר, על משיכת תיירים ועל העברת חלק מפעילותו של מוסד לאומי חשוב לתוך העיר - גם זה תועלת מאוד חשובה שאנחנו רואים בפרויקט הזה.
גיל שבתאי: לעניין היתרונות האיכותיים, אנחנו מדברים על אחידות וסטנדרטים, על פיקוח הדוק על ידי גנזך המדינה, כפי שיהושע אמר שיהיה פיקוח מרכזי, אנחנו מדברים על קידום הנגישות של משרדי הממשלה והאזרחים למסמכים באמצעות מערך של סריקה וכמובן חשיפת החומר ההיסטורי לציבור באופן שוטף באמצעות מרכז מבקרים חינוכי, גם זה חלק ממטרות הפרויקט.
גיל שבתאי: לעניין התועלות הכלכליות, קודם כל אנחנו חושבים שיהיה יתרון לגודל אם נרכז את הכל במקום אחד.
גיל שבתאי: אם נרכז את כוח הקנייה הממשלתי במקום אחד יהיה לנו חסכון כספי שנובע מכך שהפרויקט הזה הוא פרויקט איכות.
גיל שבתאי: , כמו שאמרתי הוא כולל את כל השלבים: תכנון, הקמה, מימון וגם את ההפעלה.
גיל שבתאי: גם בפרויקטים אחרים זה הוכח כמביא תועלות רבות ומשמעויות בהיבט הכספי וכמובן כל האפשרויות של הטכנולוגיה המתקדמת שאותה אנחנו מקווים לשלב בתוך הפרויקט הזה.
גיל שבתאי: לעניין מבנה המכרז, אנחנו מדברים על מכרז בשיטת ה- BOT תקופת הזיכיון תהייה בין 15 שנה ל- 25 שנה, זה עדיין לא הוחלט סופית.
גיל שבתאי: המדינה תיתן רשת בטחון, ההכנסות של הזכיין יהיו מהממשלה שתשלם עבור השירותים שהיא תקבל.
גיל שבתאי: כמו שאמרתי יהיה פיקוח מרכזי על הזכיין.
גיל שבתאי: לעניין לוחות זמנים, אנחנו כבר פרסמנו את המכרז הזה, שלב מיון המוקדם פורסם בסוף השנה שעברה.
גיל שבתאי: לשלב הזה ניגשו מספר קבוצות שאנחנו כרגע בודקים את עמידתם בתנאי הסף ובמהלך החודש הזה אנחנו מתכוונים לפרסם מי עבר את תנאי הסף.
גיל שבתאי: תוך כחודשיים אנחנו מתכוונים לפרסם את מסמכי המכרז, המטרה היא שעד מחצית השנייה של 2014 יהיה לנו מתקן גניזה לאומי בערד, מתקן איכותי לתועלת הציבור.
יואל חסון: מר אוריאל לין, בבקשה.
אוריאל לין: אדוני היושב ראש אני מאוד מצטער שאני צריך להגיד דברים שאולי נוגדים את האינטרס של עיריית ערד.
אוריאל לין: אני מבין את הרצון של עיריית ערד שהגנזך הלאומי במלואו במבנה חדש ומשופר יהיה בערד.
אוריאל לין: אפשר להבין את זה, זה לגיטימי ואפשר להבין את רצונה של העיר ערד וראש העיר, וגם קראתי את המסמך שהם כתבו.
אוריאל לין: אני מרשה לעצמי לומר אדוני היושב ראש, כאן עומדים להקים 'פיל לבן' בבזבוז איום של כספי מדינה.
אוריאל לין: בזבוז מיותר ואני כבר רואה מול עיניי את המתכונת.
אוריאל לין: הפקידות הבכירה שגרה היום בירושלים תמשיך לגור בירושלים, הם לא יעברו לערד על פי המבנה, הם יישארו בירושלים.
אורי אריאל: אתה קובע.
אוריאל לין: מה זה אני קובע?
אוריאל לין: הם הציגו את זה, זה מה שהם הציגו עכשיו.
אוריאל לין: זה בדיוק כמו חברת החשמל.
אוריאל לין: בואו נציג את הדברים כמו שהם.
אוריאל לין: אם הפקידות הבכירה שהיום יושבת בירושלים הייתה אומרת שהיא עוברת עם הגנזך הלאומי המלא לעיר ערד, הייתי אומר באמת כל הכבוד לכם.
אוריאל לין: אבל הם רוצים להשאיר כאן את ליבת החשיבה והשירותים המרכזיים בירושלים והם יישארו כאן בירושלים.
אוריאל לין: בואו נבין על מה אנחנו מדברים.
אוריאל לין: אני מאוד שמח שהדברים הוצגו באופן כללי על ידי דוקטור יהושע פרוינדליך לגבי הנושא של החלוקה בין ארכיב לאומי שהוא הזיכרון הלאומי שלנו, זאת אומרת לצמיתות ולקבע של דברים שהם ערכים לאומיים שעליהם אנחנו רוצים לשמור דרך קבע, לבין כל מה שקשור לארכיב של מסמכים שוטפים.
אוריאל לין: רק 10% מכל הגנזך נוגע לאותם דברים שאנחנו רוצים לשמר אותם על בסיס לאומי לנצח.
אוריאל לין: הדברים האחרים הם דברים שוטפים: משרד המשפטים, רשויות המס, משרד הפנים וכדומה וכדומה, אלו מסמכים שאין להם - - -
יהושע פרוינדליך: זה לא נכון.
אוריאל לין: בסדר, בסדר.
אוריאל לין: הקשבתי בשקט רבותיי, יש כאן גם אנשי מקצוע רציניים שעוסקים בזה וגם יתרמו מידיעותיהם בנושא.
אוריאל לין: יש פה שילוב בין שני דברים שונים.
אוריאל לין: האחד הוא הגרעין המרכזי של אותם דברים שרוצים לשמור עליהם לנצח וזה לא החלק הגדול, זה עדיין חלק קטן של הארכיב הלאומי, של הגנזך הלאומי שלנו.
אוריאל לין: אני הייתי מבין שאם רוצים להתמודד בנפרד בירושלים או בערד, אבל גם אני אומר שהפקידות הבכירה תעבור לערד ולא תישאר בירושלים, אבל אני יכול להבין את זה.
אוריאל לין: בשביל כל הדברים השוטפים האחרים להקים עכשיו מפעל גדול בבזבוז של כספי ציבור?
אוריאל לין: אני קיבלתי תשובה משר האוצר, אני מוכרח לומר שזה פשוט אשליה לומר שמקימים ב- BOT וזה לא עולה לנו כסף.
אוריאל לין: אין דבר כזה זה לא עולה לנו כסף.
אוריאל לין: – זה עולה לציבור כסף, זה עולה למשלם הציבור כסף.
אוריאל לין: זו אומנם לא הוצאה תקציבית ישירה אבל חוץ מההוצאות הכרוכות בכך שהמדינה צריכה לעמוד, גם אם עכשיו עיריית ערד מבטיחה קרקע שזה מאוד יפה וגם בכל הקשור בכך של ההוצאות הנלוות, אבל חוץ מזה על אנחנו מדברים?
אוריאל לין: – אנחנו מדברים על מצב שאנחנו מקימים היום מבנה גדול במדינת ישראל שהשאלה המרכזית היא האם הוא באמת נחוץ, האם נכון להקים מבנה?
אוריאל לין: מה עושים?
אוריאל לין: במהלך שנים נותנים לחברות פרטיות לעשות חלק גדול מהגניזה של ארכיבים ושל מסמכי המדינה, נותנים להם לפתח את העסקים שלהם, נותנים להם לבנות, ואני לא מקבל בשום פנים ואופן את מה שאמר דוקטור יהושע פרוינדליך לגבי עניין רמת השמירה ואיכות השמירה.
אוריאל לין: זה לא נכון ואנחנו תכף נשמע מהאנשים שהם בעצמם מנהלים את העסקים האלה.
אוריאל לין: כעת באים ואומרים "אנחנו רוצים להקים מבנה מאוד יפה בערד וכל מה שנמצא אצלכם עד היום יועבר לשם".
אוריאל לין: נבין על מה אנחנו מדברים.
אוריאל לין: יש פה התחייבות של מדינה ל- 25 שנה, הרי מישהו צריך לשלם עבור הגניזה הזאת, זאת תהייה מדינת ישראל, זה יהיה אני ואתם, 25 שנה התחייבות שאת שאר הדברים מסוג הזה יכולים לעשות באמצעות מכרזים כל חמש שנים, לקבוע את המחירים ולקבוע את התשלומים, יש תנאים משתנים בענף הזה.
אוריאל לין: זה לא דבר יציב וקבוע.
אוריאל לין: אני אומר לך אדוני היושב ראש באחריות מלאה, מדובר כאן ב'פיל לבן', בהוצאה מיותרת.
אוריאל לין: יש מערך אחסון מספיק במדינת ישראל ושאף אחד לא יבוא ויגיד לנו שריכוז של כל הדברים האלה במקום לא מהווה סיכון.
אוריאל לין: היום להגיד דבר כזה זה ממש מופרך ולא רציני, אנחנו רואים מה קורה ביפן, רואים שעם כל החישובים הכי טכנולוגיים, הכי מדויקים במדינות הכי מתקדמות וכשהדברים נהפכים, עם כל החיוכים, כן כך זה.
אוריאל לין: אתה יודע שפעם במדינת ישראל רצו להקים כור גרעיני, הייתי המנהל הכללי של משרד האנרגיה ואמרתי להם "אתם אידיוטים" אני שמח שאמרתי להם את זה משום שיש דברים שלא עושים ולא אומרים שזה בטוח במאת האחוזים.
אוריאל לין: זה לא בטוח במאת האחוזים, אין דבר כזה וראינו מה שקרה ב"איקאה" ובאמת היו שם מערכות הגנה נגד אש מאוד משוכללות.
אוריאל לין: אל תגידו לי שהדברים בטוחים וכדומה וכדומה.
אוריאל לין: אבל לא זה הנושא המרכזי.
אוריאל לין: הנושא המרכזי הוא שמדובר בהקמת מבנה בלתי נחוץ היום למדינת ישראל.
אוריאל לין: אני אומר באחריות שזה נעשה בהתאמה לנוחות של הפקידות הבכירה של גנזך המדינה היום.
אוריאל לין: מה שמאוד מאוד מעורר אצלי את ההרגשה הלא נעימה זה שהם רוצים להישאר בירושלים ולהעביר את זה לערד, לפצל אחרי שחברות פרטיות נותנות שירותים במשך שנים, הן מתאימות את עצמן, משתכללות, מתאימות את עצמן ועכשיו אומרים להם תעבירו הכל לערד כשאשר המדינה מראש מבטלת על הגמישות שלה להוצאת מכרזים מדי חמש שנים והבטחת התשלום של הדבר הזה.
אורי אריאל: אני אדבר אחר כך בבקשה.
יואל חסון: ראש עיריית מעלה אדומים בבקשה.
בני כשריאל: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה ולוועדה שזימנה אותי להגיע לכאן משום שאף אחד מהממשלה וגם לא מהחשב הכללי, לא מגנזך או מכל מוסד של המדינה לא באו להתייעץ איתנו ולשמוע את קולנו לפני שהחליטו.
בני כשריאל: שנית אני רוצה לאחל הצלחה לידידתי ראש עיריית ערד שנבחרה לא מזמן, אני באמת רוצה שגם ערד תתפתח ותתחזק בדיוק כמו שאני רוצה שמעלה אדומים תתחזק ותתפתח.
בני כשריאל: העברת הגנזך לא הוא זה שיחזק את ערד כל כך, יש מקורות אחרים כמו מפעלי ים המלח ואתרי התיירות וכדומה.
בני כשריאל: כמה מילים על מעלה אדומים, מעלה אדומים זה אזור פיתוח, פריפריה.
בני כשריאל: ארכיב ירושלים מעסיק עשרות עובדים גם ממעלה אדומים, גם מירושלים וגם מהסביבה יהודה ושומרון.
בני כשריאל: אנחנו הגענו לשם כתושבי שכונות, אנחנו לא רחביה, לא מלחה וגם לא צפון תל אביב.
בני כשריאל: הנה ראה כשהעבירו את "אינטל" לקריית גת לפתח את הנגב כל עובדי ההיי-טק מהמרכז נשאר במרכז, מקסימום עברו לגור בראשון לציון או ברחובות והם נשארו במרחק של 20 דקות נסיעה מקריית גת, מרחק נסיעה קצר יותר מאשר נסיעה לכיוון תל אביב שלוקח שעה ויותר.
בני כשריאל: לכן כשחושבים על פיתוח הפריפריה צריך לחשוב על כולם.
בני כשריאל: אנחנו לא נטולי מענק כמו הישובים האחרים, אנחנו חיים ממענק ממשלתי ואזור התעשייה שלנו הוא ממכלי החמצן הקטנים שנותנים לנו לשרוד.
בני כשריאל: מה עוד שהממשלה בשנים האחרונות הקפיאה את הבנייה במעלה אדומים, לא עוזרת למעלה אדומים, היא לא מעודדת יזמים להיכנס לאזור התעשייה של מעלה אדומים וכל מה שאנחנו עושים זה בעצם בעשר אצבעות ידנו, למרות הממשלה.
בני כשריאל: צר לי שהממשלה שאני תמכתי בה עבדה כך במחשכים, לא התייעצה איתנו, לא דיברה איתנו למרות כל הפגישות שהיו לי גם עם ראש הממשלה וגם שרי האוצר והאחרים.
בני כשריאל: אמרו כאן בהקנטה או שלא בהקנטה שהייתה שרפה במפעל, דווקא זה מוכיח שהמפעל הזה הוא מפעל שהוא שמור טוב מבחינת הבטיחות.
בני כשריאל: למה?
בני כשריאל: –רק חלק מהמפעל נשרף בעקבות הכשל החשמלי.
יואל חסון: תסביר מה היה אצלכם שם.
בני כשריאל: היה קצר חשמלי, חלק מהמפעל נשרף, מיד, במרחק של פחות מ- יש תחנת כבאות טובה מאוד, תחנת הכבאות הגיעה מיד וכיבתה את שרפה, היא לא הייתה צריכה ללכת מרחקים כאלה גדולים, היא השתלטה מיידית על הדליקה.
בני כשריאל: היום דיברו על העניין של לרכז את הכל במקום אחד, היום בתקשורת המודרנית שיש לנו לא צריך לרכז את הכל במקום אחד, אפשר לעבוד דרך המחשבים ואינטרנטית אפשר להגיע לכל מקום ולקבל את החומר מכל מקום.
בני כשריאל: אינני מבין מדוע צריך להעביר מפעל ממעלה אדומים שנמצא במרחק של עשר-עשרים דקות מירושלים מהפיקוד המרכזי, למרחק של כמה שעות מהפיקוד המרכזי.
בני כשריאל: אני אינני מבין את זה, מה עוד שאצלנו העובדים הם לא עובדי היי-טק אלא בדיוק אותם עובדים אצלנו בארכיב וברגע שתוציא אותם גרמת לאבטלה במעלה אדומים, פגעת גם בירושלים שהיום צריך לחזק אותה.
בני כשריאל: כשהממשלה אומרת כל הזמן שצריך לחזק את הגושים, ואנחנו בתוך הגוש המרכזי שנמצא בגוש ירושלים - גוש מעלה אדומים, אני לא חושב שצריך לפגוע בו.
בני כשריאל: אם הממשלה רוצה קרקע זולה הרי גם אצלנו הקרקע זולה כי אנחנו אזור פיתוח א' והיא בעצם בעלת הקרקע שיכולה לקחת את הקרקע מבלי לשלם, כי מינהל מקרקעי ישראל הוא בעל הקרקע.
בני כשריאל: אם הממשלה רוצה ארנונה נמוכה הרי ארנונה נמוכה במעלה אדומים.
בני כשריאל: מעלה אדומים היא אחד הישובים שהארנונה באמת נמוכה.
בני כשריאל: אם הממשלה הייתה באה ודנה איתנו גם על גובה הארנונה היינו יושבים ומדברים איתה גם על גובה הארנונה.
בני כשריאל: אלא שאף אחד לא בא לדבר איתנו ואף אחד לא בא לחזק אותנו.
בני כשריאל: אדוני היושב איני מבין מדוע צריכים להמשיך לפגוע בישובים בגושים ובפריפריה, גם אנחנו זוקקים למקומות תעסוקה והעירייה גם זקוקה למקורות ארנונה.
בני כשריאל: אפשר גם להם וגם לנו לעזור ולא צריך לרכז את הכל במקום אחד אלא אפשר לשמור על הפיזור כשהמפקדה באמת בירושלים.
בני כשריאל: אנחנו ניתן את כל השירות הדרוש לגנזך, למשרד האוצר כדי לשמור על רמת שירות גובהה כמו שאנחנו יודעים לתת רמת שירות גבוהה.
יואל חסון: שלמה טיסר.
שלמה טיסר: אני יושב ראש של חברת "ארכיברים", שהיא החברה הגדולה ביותר בארץ לארכיב.
שלמה טיסר: אני מעריך שברמת הממשלה אנחנו מהווים בערך כ- 50%.
שלמה טיסר: אני רוצה לתרגם את המונח 'פיל לבן', שאמר מר לין, למספרים.
שלמה טיסר: שאנחנו אומרים שזה 300 מיליון שקל על הצד הנמוך כשבפועל לדעתנו יהיה יותר.
יואל חסון: עלות ההקמה.
שלמה טיסר: לא.
שלמה טיסר: הדלתא שהמדינה תוציא על הפרויקט הזה, ואנחנו מוכנים להתמודד עם כל כלכלן.
שלמה טיסר: הצגנו את זה למשרד האוצר, אף אחד לא הרים את הכפפה, לא התקשרו אלינו בבקשה לבוא להציג את המספרים, או בואו דברו איתנו.
חגי פדר: נפגשנו.
שלמה טיסר: סליחה, נפגשתם איתנו, קיבלתם את המספרים ולא באתם ואמרתם חובת ההוכחה חלה עליכם בואו תציגו לנו.
שלמה טיסר: רצינו, לא היה עם מי לדבר.
שלמה טיסר: הנושא של הארכיב הוא נושא שמשתנה מאוד בעשר השנים האחרונות ובטוח בעשר או בעשרים וחמש השנים הבאות.
שלמה טיסר: עולם הנייר הוא עולם משתנה מהקצה לקצה.
שלמה טיסר: אתן לכם רק דוגמה מהעולם הזה.
שלמה טיסר: עד לפני עשר או שתיים עשרה שנה היה דבר שנקרא 'מיקרופיש', אני לא יודע אם מישהו מכיר או זוכר את המושג הזה, תארו לכם שלפני עשר שנים היו חותמים על הסכם ל- 25 שנה על 'מיקרופיש'.
שלמה טיסר: 15 שנה היו משלמים על אוויר, 15 שנה בגלל שאני בחור טוב, 20 שנה.
שלמה טיסר: זה מה שקורה בעולם הנייר וזה ברור לנו.
שלמה טיסר: אולי זה לרעתנו בגדול כמנהלי ארכיבים, שיקרה משהו עם העולם הזה.
שלמה טיסר: אתה הולך כאן לעסקה ל- 25 שנה שאתה כבול בה ואתה לא מסוגל לצאת ממנה.
שלמה טיסר: אתה בסוף תבנה שם מתקן לוגיסטי שבסופו של יום המדינה תהייה תקועה איתו, ולא רק שהיא לא תוכל לעשות איתו אלא היא תהייה תקועה איתו.
שלמה טיסר: אצלנו המדינה משלמת על מה שהיא משתמשת.
שלמה טיסר: במקום כזה יצטרכו בבוקר טוב להכין שטחים רזרביים כי אתה צריך כל הזמן לגדול.
שלמה טיסר: אם פתאום עולם הנייר ישתנה ויצטמצם בחצי אתה תהייה תקוע שם עם 15,000- שלא יהיה לך מה לעשות איתם.
שלמה טיסר: אם אצלנו בחברות הארכיב זה יקרה, ראשית זה מחולק בין מספר חברות, שנית אנחנו באזור המרכז יודעים היום לשים תיבות ארכיב ומחר לשים שם טיטולים או משטחים של דלתא.
שלמה טיסר: חוץ מזה המדינה תשלם על זה.
שלמה טיסר: המדינה לוקחת וקושרת לעצמה את הידיים.
שלמה טיסר: נאמר את האמת שאת הפיקוח עלינו, עם כל הכבוד עושה גנזך המדינה.
שלמה טיסר: גנזך המדינה נותן את ההוראות למשרדים השונים.
שלמה טיסר: תביאו נציג של המוסד לביטוח לאומי שמקבל מאיתנו שירות 20 שנה שיגיד לכם איך השירות, לא תשמעו מלה אחת רעה, רק טוב.
שלמה טיסר: מערכת שהולכת ומתפתחת, מערכת תכנה.
שלמה טיסר: היום השוק הממשלתי נהנה מהשוק הפרטי, מהסבסוד שלו.
שלמה טיסר: אם השוק הפרטי לוקח, יש נושא גדול שלא דיברו עליו שהוא בכלל נקרא 'אחזורי חומר', חומר שצריך לחזור ללקוחות לצורך עיון.
שלמה טיסר: המדינה מבקשת בממוצע כול יום 2,000 יחידות שצריכות להגיע אליה.
שלמה טיסר: זאת אומרת שכל יום צריך להוציא מערד 2,000 חבילות, זה 2,000 הלוך ובטח 80% חוזר, כלומר 1,6000 חבילות צריך לשנע מערד וזה יהיה בנפרד במכוניות שיצאו רק למשרדי ממשלה.
שלמה טיסר: היום אותן מכוניות יוצאות גם לגזר הפרטי.
שלמה טיסר: המדינה מאחזרת פי ארבע מהלקוחות הפרטיים.
שלמה טיסר: המחיר של המדינה שווה למחיר של הלקוחות הפרטיים.
שלמה טיסר: בפועל יוצא שהלקוחות הפרטיים מסבסדים את מחיר המדינה, וטוב שזה כך.
שלמה טיסר: היתרון של הגדול, של הדלתא שמוסיפה המדינה מאפשר לתת את אותו מחיר.
שלמה טיסר: היום אם אנחנו בעלי הארכיב נצטרך,ונשים את הדברים על השולחן, מאותם 300 מיליון עליהם דיברתי, בעלי הארכיבים הקיימים כנראה ייהנו כי אנחנו אלה שניגשנו למכרז.
שלמה טיסר: חברים, אנחנו באים ואומרים לכם שמצד אחד אנחנו משתתפים במרכז ואנחנו נהנה מהעניין, אומרים לכם כבעלי ניסיון שזו טעות פטאלית.
שלמה טיסר: אני מודיע לכם קטגורית ואני מוכן שתיקחו חברה כלכלית חיצונית, לא במקום שמסמנים מטרה ואומרים עכשיו תגיעו למטרה הזאת.
שלמה טיסר: קחו חברה כלכלית חיצונית שתעשה את החשבון, חברה שהיא בלתי תלויה בכלום.
שלמה טיסר: אתם תיראו שאנחנו היינו עדינים בתוצאה.
שלמה טיסר: הדבר החשוב ביותר, כולנו כאן בוגרי הצבא, אם יש ספק, לי אין ספק, אם יהיה ספק שתהייה 1:100 שרפה אל תעיזו לרכז את כל אוצר המדינה, אתם גם לא יודעים איזה הפסד יהיה מעבר להפסד הערכי.
שלמה טיסר: אם אתם לוקחים את הגניזה הזמנית, המוסד לביטוח לאומי, משרד המשפטים וחלילה יקרה משהו לא יהיה אפשר לתבוע את האנשים בכלל.
שלמה טיסר: המדינה תוציא מיליונים על מיליונים מול תביעות שאנשים יגישו לה.
שלמה טיסר: היום כשזה מחולק גם לצורך העניין, מה שאומר יהושע פרוינדליך, שזה פחות טוב, 90%, 80% לא מסכים עם זה.
שלמה טיסר: אני מזמין אתכם לסיור אצלנו במתקנים ולא תמצאו בארצות הברית מתקנים ברמה הזאת, אנחנו משקיעים עשרות מיליוני שקלים, אתם לא תמצאו רמה כזאת.
שלמה טיסר: אני מציע לכם לא לקחת סיכון ואל תשימו את כל הביצים בסל אחד, זה סיכון שמדינה לא יכולה להרשות לעצמה.
יואל חסון: רונן, בבקשה.
רונן כהן צמח: קודם כל אדוני היושב ראש, תודה שזימנת את הישיבה הזאת.
רונן כהן צמח: אני משמש כיושב ראש חטיבת המגנזות באיגוד לשכות המסחר.
רונן כהן צמח: הענף שלנו התפתח ב- 17 השנה האחרונות.
רונן כהן צמח: בעקבות החלטת הממשלה ישבה וועדה בין משרדית של מנכ"לי משרדי ממשלה והחליטה לנוכח היקף הניירת משרדי הממשלה להציע לחברות פרטיות לבצע את פעילות הארכיב במדינת ישראל.
רונן כהן צמח: במשך 17 שנה נבנה כאן ענף שהציל את המידע שקיים גם בשוק הממשלתי וגם בשוק הפרטי.
רונן כהן צמח: מגיעה כעת החלטה של החשב הכללי ושבצעם הופכת את ההחלטה של מנכ"לי משרדי ממשלה ורוצה לרכז בחזרה את כל החומר במקום אחד.
רונן כהן צמח: הרי ישבה הוועדה, וזה גם כתוב בפרוטוקולים שנמצאים בפני הוועדה, החלטה שקבעה לפזר ולבזר את הסיכון ושתהיינה מספר חברות ארכיב במרחק גיאוגרפי גדול, זה כתוב שחור על גבי לבן.
רונן כהן צמח: מאיפה ההחלטה לרכז את הכל בערד?
רונן כהן צמח: הולכים אחורה?
רונן כהן צמח: לא קוראים מה שכתוב?
רונן כהן צמח: רוצים שוועדת החקירה הבאה תבדוק את העניין הזה?
רונן כהן צמח: לא ברורה לי ההחלטה האומללה הזאת.
יואל חסון: מתי היה דיון מנכ"לים?
רונן כהן צמח: הגשנו בפניכם את המסמכים, זה היה ביולי 1994, לפני 17 שנה, מאז נבנה הענף הזה.
רונן כהן צמח: מנכ"לים של משרדי ממשלה התכנסו, בזמנו היה משרד הכלכלה שלקח על עצמו את הפרויקט הזה ומאז משרדי הממשלה משתמשים בחברות הארכיב.
רונן כהן צמח: אני ישבתי עם הגנז הקודם גם כן, אני נמצא בענף הזה למעלה מ- 12 שנה, והוא הודה לחברות הארכיב שהן זורע הביצוע של גנזך המדינה מאחר ואין לו כלים, אין לו כוח אדם.
רונן כהן צמח: אני לא מלין עליו כי אין לו תקציבים מהאוצר והוא לא יכול לפקח.
רונן כהן צמח: יש מנהלי רשומות ומנהלי ארכיונים בתוך משרדי הממשלה ואנחנו אלה שנותנים את השירות.
רונן כהן צמח: אנחנו קבענו את הסטנדרט בענף ואני לא מדבר רק על המתקנים בהם השקיעו החברים עשרות מיליוני שקלים.
רונן כהן צמח: היום כל פקיד במשרד ממשלתי שעובד מולנו יודע בדיוק איפה נמצא כל תיק, אם הוא צריך לתת שירות לאזרח את זה אנחנו עושים.
רונן כהן צמח: להגיד שאין שליטה ובקרה זה ממש לא נכון.
רונן כהן צמח: זה ממש לא נכון כי יש שליטה ובקרה ואנחנו משרתים משרדי ממשלה, אני לא שומע תלונות.
רונן כהן צמח: מישהו שמע תלונות ממשרדי ממשלה על השירותים של חברות הארכיב?
רונן כהן צמח: אני לא שמעתי דבר כזה.
גיל שבתאי: אנחנו חושבים שאין שליטה ובקרה, זו האחריות שלנו לא שלכם.
גיל שבתאי: אתה תגיד שיש עליך שליטה ובקרה?
גיל שבתאי: אנחנו אומרים שלנו אין מספיק שליטה ובקרה.
גיל שבתאי: אתה בתור מפוקח אומר שעליך יש?
יואל חסון: זאת זכותכם ובוודאי אתם הקובעים כי אתם אלה שקונים את השירות ואתם רוצים לקבל שירות ואתם טוענים שאין לכם את השליטה והבקרה.
יואל חסון: השאלה האם לא הלכת כאן לפתרון הקצה, והאם בדרך לא יכולת לקבל החלטות שישפרו את מה שאתה צריך לשפר ולא ללכת ישר להימור הגדול הזה.
יואל חסון: אגב אני רוצה לומר משהו שיהיה ברור לפרוטוקול, מבחינתי, ותכף ניתן לראש עיריית ערד להתייחס, כל עיר ולא משנה איזו, אין חס וחלילה כאן משהו נגד העיר ערד, יש כאן שאלה שהוועדה שואלת האם זה נכון לרכז במקום אחד, גם אם היו אומרים לי שזה בדימונה או מטולה או מעלה אדומים.
יואל חסון: אחת השאלות שעולות כאן, אין כאן טענה ספציפית שזה עובר לערד ועל כך אין שום בעיה, ערד היא עיר חשובה בישראל, אלא השאלה היא בעניין הריכוז, בבחירה האסטרטגית הזאת ללכת לקונספציה של ריכוז.
יואל חסון: זאת השאלה.
רונן כהן צמח: יש כאן דבל סטנדרט של האוצר, מצד אחד כל הגיבוי של רשומות מדינת ישראל מבקשים רשומה אלקטרונית, לצורך העניין יש היום במדינת ישראל רשומת נייר ויש רשומה אלקטרונית, את כל הרשומות האלקטרוניות מבקשים שתהיינה במספר אתרי גיבוי, ומה על רשומת נייר, היא לא צריכה להיות במספר אתרי גיבוי?
רונן כהן צמח: איפה החומר של משרד האוצר או משרדי הממשלה מגובה היום?
רונן כהן צמח: – במספר אתרים ואת זה אנחנו יודעים כי הוציאו מכרז.
רונן כהן צמח: זה נמצא במספר אתרים במדינת ישראל.
רונן כהן צמח: אז רשומה אלקטרונית כן ורשומת נייר לא?
רונן כהן צמח: מה זה הדבר הזה?
רונן כהן צמח: אנחנו כבר בשנת 2011 ועדיין יהיו פה עוד שלושים שנות נייר לפחות, או חמש עשרה שנה.
רונן כהן צמח: עדיין אזרחים מקבלים שירות מהמוסד לביטוח לאומי.
יואל חסון: אתה אומר שלמידע האלקטרוני יש גיבויים שונים ובנייר לא?
רונן כהן צמח: את זה משרד האוצר מחייב.
רונן כהן צמח: הגיבוי הוא חלוקת הסל.
רונן כהן צמח: זה הקטנת סיכונים.
גיל שבתאי: אם אני סורק יש לי גיבוי ואז אני יכול לשים את הכל במקום אחד.
גיל שבתאי: אני עושה זאת כחלק מהפרויקט המסמכים היותר חשובים אותם אנחנו נסרוק.
שלמה טיסר: זה אפילו לא אחוז אחד.
גיל שבתאי: אתם עדיין לא יודעים מהם דרישות המכרז ואתם כבר ממציאים המצאות, אתם לא יודעים מה חשוב ומה לא חשוב, כאילו אנחנו לא יודעים לנהל סיכונים, זה מה שאתם אומרים.
גיל שבתאי: אתם יודעים יותר טוב מאיתנו איך לחסוך כסף, אתם יודעים לשמור יותר טוב מאיתנו.
שלמה טיסר: בענף הזה חד משמעית כן.
שלמה טיסר: אנחנו מתמחים לא בכללי אבל בענף הזה כן, אתם לא רואים אותנו ממטר, לא מתייעצים איתנו והכספים בסופו של יום הם של כולנו.
גיל שבתאי: זאת האחריות שלנו לחסוך ולייעל את הדבר.
יואל חסון: אני מסכים איתך, זאת אחריות שלכם, אבל שוב, קשה לקבל אם ההחלטה היא נטו מחסכון.
יואל חסון: כשהחלטות הן נטו חסכון זה לא אומר שהן טובות.
גיל שבתאי: אני מקווה ששכנעו שהמטרה המרכזית כאן היא דווקא לא החיסכון אלא דווקא לשפר את רמת השירות שמשרדי הממשלה יקבלו.
גיל שבתאי: אנחנו טוענים שניתן להשיג את שתי המטרות האלה, גם לשפר משמעותית את רמת החיסכון.
גיל שבתאי: בסוף מה שיקבע, הטיעון ששמעתי קודם הוא הטיעון הכלכלי, אנחנו יוצאים למכרז שבסוף למכרז יהיו תוצאות כלכליות אותן ניתן להשוות למחירים הקיימים היום, ובוודאי גם יהיה ניתן להשוות את רמת השירות הגדולה.
גיל שבתאי: נשווה אחד מול השני, נראה מה תהיינה התוצאות.
גיל שבתאי: אנחנו מעריכים היום שאנחנו נקבל תוצאות כלכליות ואיכותיות משמעותיות טובות יותר מאשר מה שיש לנו היום.
חיים ביטנר: אין שום סיכוי לדבר הזה, למה אתה מטעה את האנשים.
יואל חסון: חברים, אל תגיבו בקריאות ביניים, אל תתפרץ.
יואל חסון: כולם ידברו כאן.
רונן כהן צמח: יושבים אנשים חשובים בחשב הכללי, מחליטים לקבל החלטות שהן בניגוד להחלטת הממשלה מנובמבר 2006.
רונן כהן צמח: ישבה הממשלה שהחליטה להעביר רק את החומר לצמיתות, באו החברים והחליטו שהפרויקט הזה עולה יותר מדי כסף, כרכו בעניין הזה גם את הניירת השוטפת שנמצאת בחברות הארכיב.
רונן כהן צמח: והחליטו לכרוך את שניהם יחד בניגוד להחלטת ממשלה ולהעביר הכל יחד לערד.
רונן כהן צמח: זה בניגוד, ולא כתוב בשום מקום שאתם צריכים לעשות את זה.
רונן כהן צמח: החלטת הממשלה דיברה בפירוש על העברת החומר לצמיתות לנגב, על זה הממשלה דיברה ולא דיברו על שום דבר כזה.
רונן כהן צמח: לגבי מה שהגנז אמר, שאין קרקע בירושלים, יושב כאן סגן ראש עיריית ירושלים, הוא יגיב לדברים האלה.
רונן כהן צמח: לא נשמע כדבר הזה שאתם זורים חול ואומרים שאתם משאירים כאן את הפקידות ואת המשרדים המרכזיים בירושלים.
רונן כהן צמח: יש מקום בירושלים, הארכיב הלאומי בכל מדינה יושב בעיר הבירה, נותן מקום לתושבים להגיע אליו.
רונן כהן צמח: יושבים כאן כל משרדי הממשלה שמקבלים שירות, אתם נגישים למשרדי הממשלה שאמורים לקבל שירות מכם, גם חוקרים מאוניברסיטאות שמגיעים אליכם היום.
רונן כהן צמח: מה העניין של ערד?
רונן כהן צמח: אין לי שום דבר נגד אזרחי ערד.
רונן כהן צמח: תודה.
יואל חסון: ראש עיריית ערד, בבקשה.
טלי פולסוקב: דבר אחד טוב קרה כאן היום, שמעתי את השם ערד היום , לפחות שנה לא שמענו כמו ששמענו היום.
טלי פולסוקב: אני חושבת שהדיון כאן מחולק לשני חלקים, יש דיון מקצועי ויש דיון שהוא אולי יותר רגשי, שהוא אולי דיון בין ראשי הרשויות.
טלי פולסוקב: אני קודם כל מודה לחברי על הברכות ועל ההצלחות.
טלי פולסוקב: הוא אמר דברים, כל דבר שאמרת אני יכולה לומר על ערד.
טלי פולסוקב: אני יכולה להגיד שערד היא אזור פיתוח א', אני יכולה לדבר שאנחנו חלק ממדינת ישראל ואנחנו רוצים להרגיש שאנחנו חלק ממדינת ישראל.
טלי פולסוקב: אני באמת אדבר על דברים רגשיים מאשר מקצועיים, אם תרצו לשמוע דברים מקצועיים מהצד שלנו נמצאים כאן נציגים שלנו.
טלי פולסוקב: אני חושבת שכל מה שאמרת כאן על ירושלים והשאלה האם להשאיר את זה בירושלים, יפה מאוד, הכל בירושלים בתל אביב, איפה אנחנו?
בני כשריאל: ירושלים היא לא תל אביב.
טל פולסקב: נכון אבל עדיין.
טל פולסקב: אם אנחנו מדברים כאן, לא סתם החלטת הממשלה מנובמבר 2006 ושאתה אומר שהיא חלק מתכנית לאומית אסטרטגית לפיתוח הנגב, חברים אנחנו נמצאים שם וזאת ההזדמנות שניתנת למדינה.
טל פולסקב: אנחנו שומעים המון, אדוני היושב ראש שומעים המון על כך שהמדינה רוצה להשקיע בנגב, המדינה רוצה להפוך את הנגב למרכז של המדינה.
טל פולסקב: אנחנו עדיין רק שומעים על כך אבל אנחנו רוצים גם להרגיש.
טל פולסקב: כאן יש לכם הזדמנות לתת לנו תושבי הנגב להרגיש שבאמת נעשים דברים לטובתנו.
טל פולסקב: עזבו, זה לא לטובתנו, ארנונה משלמים גם כאן וגם אצלי והיא לא יקרה, אתם מדברים על קרקע, גם אצלי הקרקע לא יקרה.
טל פולסקב: אנחנו נמצאים באותו מצב.
טל פולסקב: קחו בחשבון שאיפה שלא תשימו את זה סך כל העלות של הדבר הזה תהייה בפחות או יותר שווה.
טל פולסקב: תחשבו על הדברים שעומדים מעבר לעלות שאתם מדברים עליה.
טל פולסקב: זה הרבה יותר מכסף, זה מסר של המדינה לנגב, זה מסר של המדינה לפריפריה, זה מסר של המדינה לעיר שהרבה שנים שכחו אותה.
טל פולסקב: לא סתם התחלתי עם זה שלא שמענו דיון על ערד בכנסת ובמוסדות הממשלה.
טל פולסקב: קחו בחשבון שההחלטה שלכם היום, אני לא יודעת אם היא תתקבל או לא, היא גורלית לעיר שלנו.
טל פולסקב: המסר שאתם מעבירים זה אופטימיות לאנשים, 27,000 תושבים שגרים בעיר הזאת ומרגישים שהם לא חלק מהמדינה.
טל פולסקב: לאף אחד לא אכפת מה קורה לעיר שלנו, העיר היהודית היחידה לאורך כל ציר 31, מה קורה עם הנגב המזרחי?
טל פולסקב: זה המסר שנותן לנו הרגשה שאנחנו חשובים לכם לא פחות מירושלים ומתל אביב.
טל פולסקב: אני מבקשת מהוועדה המכובדת הזאת לקחת בחשבון שלא הכל כסף במדינה שלנו.
טל פולסקב: אנחנו חלק מהמדינה הזאת, אנחנו משלמי מיסים.
טל פולסקב: ההחלטה שלכם מבחינתנו, אנחנו משנת 2006 שומעים את השמועות על הקמת הגנזך שזה מסר מאוד אופטימי לתושבים.
טל פולסקב: אין מצב היום שאתם לוקחים את זה מערד.
טל פולסקב: אין מצב כזה כי שוב זאת מכה לעיר שרק מתחילה להתרומם, רק מגלה סימני אופטימיות, אם אתם לוקחים את זה מהעיר הזאת אני שוב אומרת, אנחנו לא נוותר על זה.
יואל חסון: סגן ראש עיריית ירושלים, בבקשה.
קובי כחלון: שלום לכולם.
קובי כחלון: אני מסתכל עליך גיל שבתאי ואני מרגיש דיס-קוגניטיבית אצלך לגבי הפרויקט הזה ואני מכבד אותו.
קובי כחלון: אבל באופן עקרוני נראה שאתה מאוהב בפרויקט, ויהיה מאוד קשה לזיז אותך מפרויקט שאתה מאוהב בו.
גיל שבתאי: זה הפרויקט הכי קטן שלי אבל אחד החשובים.
יואל חסון: גם את הילד הקטן אוהבים הכי הרבה.
קובי כחלון: גיל מה שמדאיג אותי זה שבעצם אתה מספר על תכנית ואתה מספר לנו שבתכנית הזאת יש רק מכרז אחד.
קובי כחלון: זאת אומרת יש מרכז להעברה ב- BOT אבל אין מכרז ל- 45 אנשים שאתה רוצה להשאיר בגנזך המדינה בירושלים.