GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קריאה: באמת נו.
קריאה: כל דבר זה לא מתוכנן, כן מתוכנן, זה המצב, זה מה שיש בעוספיה.
גאלב מג'אדלה: אני מציע לאוצר להעביר את הכל לכבאות, 3 מיליון שקלים, כדי שמחר לא יוכלו להגיד שיש חוב רובץ על העירייה.
קרן טרנר: ...
יואל חסון: לחוב?
קרן טרנר: גם.
גאלב מג'אדלה: החוב של 3 מיליון שקלים, להעביר לכבאות.
קריאה: שקל אנחנו לא חייבים לך, שקל.
קרן טרנר: ההצעה של חבר הכנסת אורבך, השלמת פערים המיידיים.
קרן טרנר: זה המבנה היום,.
קרן טרנר: אנחנו רוצים להקים רשות ארצית לכבאות אבל המבנה היום הוא מבנה של איגודים.
קרן טרנר: תקציב הכבאים עצמם, תקינת כח האדם היא 50% מדינה, 50% הרשות, וגם הציוד, כלומר פערים של רשויות מקומיות, זה לא העיר חיפה, אלא רשויות פחות איתנות פיננסית, הם פערים שבהם---
יואל חסון: גב' טרנר---
קרן טרנר: זו אחת הבעיות.
יואל חסון: את יודעת שכשאני קורא לך גב' טרנר, הכיוון הוא לא טוב.
יואל חסון: עם כל הכבוד, הדברים האלה טובים לפני אסון הכרמל.
יואל חסון: כל ההסברים היפים, המפולפלים והזה, עכשיו זה צריך להיות אחרת, אין מה לעשות.
יואל חסון: זה צריך להיות אחרת.
יואל חסון: אתם לא יכולים לחזור על אותם טקסטים שהביאו אותנו לסיטואציה של היום.
יואל חסון: את לא יכולה לבוא עם אותם טקסטים עכשיו, זה שיש איגודים, אנחנו יודעים, זה שזה 50%-50%, ראינו לאן זה הגיע.
יואל חסון: עכשיו יש כאן עזרה מיידית שצריכה להינתן, יש כאן התייחסות שצריכה להינתן.
יואל חסון: יש מקומות, בדימונה, אני לא בטוח שכזה דחוף שתהיה תחנת כיבוי, אבל במקום כזה שהוא אזור מיוער, עם סיכוי גבוה של דלקות ושרפות, הכי הגיוני שתהיה פה תחנה.
גאלב מג'אדלה: גם שיטפונות.
יואל חסון: כל הדברים.
יואל חסון: קרן, יש פה היגיון לתחנת כיבוי.
יואל חסון: לכן אני אומר, ה-50% האלה וכל ההסברים האלה המפולפלים עכשיו, אני לא מקבל אותם.
יואל חסון: הם טובים לפני אסון הכרמל, הם לא טובים עכשיו.
יואל חסון: אני לא אתן לך לענות, כי את תעני לי ביום שלישי.
יואל חסון: ביום שלישי יהיה לך הרבה זמן לענות לו.
יואל חסון: יהיו לך גם שרים שיעזרו לך שם אולי, או לא.
קרן טרנר: אנחנו לא אומרים דבר שונה, גם לי יש בעיה עם מערך הכבאות כמו שהוא היום, גם לי יש בעיה עם הפערים.
יואל חסון: אז צריך עכשיו לחשוב מחוץ לקופסה.
קרן טרנר: אנחנו אלה שצועקים את זה כבר שנתיים.
יואל חסון: אז לחשוב מחוץ לקופסה.
יואל חסון: משפט אחרון של ראש המועצה ואנחנו גומרים את הדיון.
וג'יה כיוף: ביום ראשון, 20 ליוני 2010, כתבתי לכבאות.
וג'יה כיוף: אני כתבתי, הנדון: הקמת תחנת כיבוי אש והצלה בכפר עוספיה.
וג'יה כיוף: ואני כתבתי כך: הקמת תחנת כיבוי והצלה בכפרינו עוספיה ודלית אל כרמל והפארק, כי זה צורך חיוני ומיידי.
וג'יה כיוף: חברים, אני בתוך תאגיד שאין לי קול שם, אני לא יכול להתוות מדיניות.
וג'יה כיוף: אני בתאגיד, אבל אני לא בהנהלה.
וג'יה כיוף: כל אחד שייקח את זה לפינה שהוא רוצה, ואם אתם רוצים, אני מוכן לעזור לכם לאיזה פינה לקחת את הדברים.
וג'יה כיוף: זה סוג בניית תאגידים במדינת ישראל.
גאלב מג'אדלה: זה שאין לך ייצוג, יש לך הנחות בתשלומים?
וג'יה כיוף: אין לי הנחות והם מבקשים ממני עכשיו את הכסף של עיריית הכרמל.
וג'יה כיוף: זה ההבדל.
וג'יה כיוף: את עיריית הכרמל.
וג'יה כיוף: שמשרד הפנים ישלם את זה, למה אני צריך לשלם את זה?
וג'יה כיוף: אנחנו חושבים שאם ישנו מקום מוכה אסון, לא בית ופחות בית, וזה חשוב, זה היישוב הזה.
וג'יה כיוף: היישוב הזה איבד גם את העצים שלו ואת הנוף שלו ואת הקשר שלו, הן לצמחים והן לשיחים והן להרבה אנשים שהיו יחד איתו.
וג'יה כיוף: לכן אני אומר לכם שהתחנה הזו זה ייהרג ובל יעבור, לא יעזור.
יואל חסון: אנחנו נוסעים עכשיו לבית אורן.
כרמל סלע: חברים, שלום לכולם.
כרמל סלע: אנחנו שמחים מכל אחד שבא לבקר אותנו, שבא לראות את כל האירועים מקרוב.
כרמל סלע: לא רק לראות, אלא גם לחוש.
כרמל סלע: נכון שעכשיו כבר אין ריח בעקבות הגשם, אבל עד לפני כמה ימים גם הרגשנו את הריח באופן הרבה יותר עוצמתי.
כרמל סלע: קודם כל אני רוצה מאוד להודות לכל מערכת הכיבוי שפעלה ללא דופי בכלים שהיו להם ובנכונות שהיתה להם, אבל זה מה שהיה, כי אולי המדינה לא נתנה מספיק, אבל בואו נעזוב את זה.
כרמל סלע: אז קודם כל אני מודה לכולם ואני מודה לכל חבר כנסת שמגיע לפה, כי אני משוכנע שאין כמו מראה עיניים.
כרמל סלע: המועצה האזורית חוף הכרמל מבינה שזה מהלך שצריך להוביל אותו אחרי המלחמה והוא מהלך לא פשוט, אבל אנחנו מאמינים שאם נעשה את זה בצורה טובה, מרוכזת, דרך המחוז, כי יש פה ממונה מחוז שפועל בצורה יוצאת מגדר הרגיל בכל הרמות שהן, ואני חושב שרשויות מול מחוז, מול כל המשרדים השונים, זה יכול לעבוד מצוין.
יואל חסון: מה צריך לעשות היום?
יואל חסון: מה המשימות שעומדות בפניך היום?
כרמל סלע: אתמול, שלשום ומחר בבוקר; איך משקמים את היישוב ברמה כזאת---
קרן טרנר: אולי לשכפל את משלב.
כרמל סלע: ---שאנחנו נותנים עזרה ראשונה על מה שקורה פה מסביב, חשמל, ביוב, תקשורת, מים, אבל בטווח המאוד מאוד מיידי, איך מקימים פה קרוונים, קרווילות, לאותן המשפחות שהן כרגע חסרות דיור.
כרמל סלע: כרגע הן גרות בבית המלון ואנחנו צריכים כבר מיום שלישי או רביעי להתחיל לעבוד בשטח, עם מערכת שתתחיל להוביל תשתיות וקרוונים.
כרמל סלע: תשתיות כרגע זמניות לקרוונים, מים, ביוב, תקשורת, חשמל, ובמקביל להכין תכנית על כל בית אורן ועל כל המבנים שנהרסו, שנצטרך לבנות אותם מחדש.
כרמל סלע: יש מתחם אחד של הקרוונים ומצד שני צריך להכין תכנית לעבודה לגבי כל הבתים שנהרסו.
יואל חסון: יש חלוקה ברורה של המשימות?
יואל חסון: מי צריך לשאת בהוצאות, מי צריך לבצע?
יואל חסון: יש ויכוחים ומתווכחים איתך על דברים, או שמוסכם שהמדינה צריכה לפצות, לתת את הכסף, לתמוך, מי בונה, מי משלם.
יואל חסון: יש הסכמות על הדברים האלה?
כרמל סלע: דני, בבקשה.
דני אדלר: אני גזבר המועצה.
כרמל סלע: הכל ידוע, אבל תשמע את זה ממנו.
דני אדלר: אנחנו מחלקים את זה לשתיים; יש את הנושאים של התשתיות הציבוריות, שהמועצה פועלת מיום ראשון למעשה באופן אינטנסיבי, וזה כולל את הביוב הציבורי, שהנזק הוערך בלמעלה מעשרה מיליון שקלים.
דני אדלר: הביוב, תוך כדי השרפה, זרם לאורך הכביש הראשי, מול כביש עין הוד.
דני אדלר: הביוב הזה כבר שוקם, כלומר היום הביוב זורם למרכז טיהור שפכים.
דני אדלר: זה שלב ראשון.
דני אדלר: כבר מתחילים לעבוד, המועצה מתחילה לעבוד, זה ייקח בין ארבעה לשישה חודשים לסיים את כל המבנים הציבוריים.
דני אדלר: הדבר השני שהתחלנו לעבוד בו, מלקחים של שנים קודמות באירועים כאלו, זה כריתת עצים, וראיתם כאן באזור, ופינויים.
דני אדלר: זו עבודה שעובדים כאן היום 30 צוותים בכל היישובים, התחלנו עם 14, היום הם 30, וזו פעולה די קצרה שתיקח בערך שבועיים.
דני אדלר: ולאחר מכן נמשיך לטפל בתאורה הציבורית ובניקיון של כל היישובים, מבחינה ויזואלית והכל.
דני אדלר: דבר נוסף אנחנו מטפלים, וזה המועצה באופן ישיר, בכל אותם האנשים שפונו מבתיהם ונמצאים היום בבתי הארחה.
דני אדלר: רוב האנשים של בית אורן היו בנחשולים, חזרו מבית ההארחה בית אורן, וחלק אנחנו מטפלים בשכר דירה, לשכן את האנשים בצורה סבירה.
דני אדלר: קיבלנו אישור גם מהאוצר וגם דחיפה מהאוצר לא להיות קטנוניים ולא ביורוקרטיה ולסגור את כל הנושא של שכר הדירה, אם זה לאנשים שבתיהם נפגעו לזמן קצר, ואם זה לזמן ארוך, מעל שנה, ישבתי גם היום עם בית אורן ועין הוד, שהנושא הזה ירוץ.
דני אדלר: זה השלב שהמועצה מטפלת כדי שלכל תושב תהיה כתובת והכתובת היא המועצה ואנחנו משלמים באופן ישיר.
דני אדלר: מתחילת התהליך התחייבנו, אנחנו מכספי המועצה, מעל 5 מיליון שקלים, קיבלנו כבר הרשאות תקציביות וגב' טרנר כל הזמן אומרת לי שאני לא אהיה מודאג.
אורי אורבך: אז תהיה מודאג.
דני אדלר: אני גזבר ותיק ו---
אורי אורבך: סליחה, כל הכסף עובר דרך המועצה ואתם אחראים גם על הפרטים והמשפחות?
דני אדלר: כן, כן, אני משלם אפילו מזון, וגם חיתולים וגם הכל.
דני אדלר: הכל מגיע אלינו.
אברהם מיכאלי: תתאר לנו את הטכניקה, אותו תושב, למי הוא פונה?
אברהם מיכאלי: לראש המועצה שלו, לראש הכפר שלו?
אברהם מיכאלי: או ישירות אליך?
דני אדלר: מאחר והכסף התחיל לזרום כאן לכל הכיוונים וביקשנו גם מבית אורן, בית אורן זה קיבוץ מסודר עם היררכיה, עם מנהל, עם הנהלה, ביקשנו שכל פנייה של תושב תעבור דרך הכפר אליי.
דני אדלר: דרך מרכז המשק אליי.
דני אדלר: ואותו דבר בעין הוד.
אברהם מיכאלי: אותו דבר בימין אורד?
דני אדלר: יש מזכירוּת?
דני אדלר: היא מגיעה אליי.
דני אדלר: דוגמה, הם קנו עכשיו ציוד דחוף לביטחון, הם מביאים את החשבונית, אני כבר שילמתי את הכסף.
דני אדלר: כלומר שם המשחק הוא, מבחינתנו, מהירות התגובה והכתובת והמהירות היא קריטית.
דני אדלר: אין מצב שנתחיל עכשיו להתווכח עם אנשים אם זה 3,000 שקלים לשכר דירה או 3,500.
דני אדלר: גם שר האוצר, גם המנהל הכללי של האוצר, גם ראש אגף התקציבים, כשהיו במועצה, אמרו לנו ש'אנחנו נהיה נדיבים בנושא הזה', כי בסופו של דבר זה יהיה פתרון מהיר וגם יותר זול.
דני אדלר: אלה הדברים של המועצה ואני חושב שהכתובת היא ברורה, אנחנו עובדים מול המחוז, מול האוצר, מול משרד הפנים בצורה באמת, בינתיים לי אין טענות.
דני אדלר: הנושא השני שכרמל העלה, זה התיקון של מחנה הקרוונים, שראיתם פה, ושיכון הקבע של היישוב.
דני אדלר: במקביל צריך להביא את הקרוונים, לשקם, בבית אורן מדובר ב-על 30 משפחות, עוד 6 או 8 משפחות נסדר כאן בשכר דירה, כאשר יש כאן שוכרי דירות שהיו פה, יש כוונה להוציא אותם החוצה, לתת להם שלושה חודשים שכר דירה, ובמקומם לשכן חברים שיש להם בעיות של דירה.
דני אדלר: כלומר 30 קרוונים ועוד 8-6 משפחות
יואל חסון: כמה משפחות יש בקיבוץ בסך הכל?
דני אדלר: כשאנחנו מדברים על הקרוונים, או המבנים היבילים, או הקרווילות, ומבני הקבע, כולל תשתיות מים וביוב, חשמל, כבישים, מדרכות, יכול להיות שמשרד השיכון יעשה את זה או החטיבה להתיישבות של הסוכנות תעשה את זה, למועצה יש גם כושר ויכולת לבצע חלק מהעבודות האלה תוך כדי עבודה.
דני אדלר: המגמה של המועצה שכתובת אחת תעשה את הכל מא' עד ת' ולא ייכנסו כאן שניים או שלושה קבלנים ויתחילו לריב מי יעשה מה.
יואל חסון: אני רוצה לשמוע את מר רומח, ספר לנו קצת.
יואל חסון: לא היית בדיונים הקודמים, אז ספר לנו קצת איך אתה רואה את הדברים ואיך אתה רואה את הדברים קדימה מבחינת הציפיות שלך מהמערכת.
שמעון רומח: קודם כל זאת היתה שרפה באמת בממדים גדולים, אנחנו עשינו גיוס כללי של כל הכבאים בארץ כבר ביום הראשון, שזה דבר שלא היה לנו עד היום, כולל לא במלחמת לבנון השנייה.
שמעון רומח: למרות שזה היה בתא שטח קטן באופן יחסי, אם אני משווה למלחמת לבנון השנייה, אז זה היה גדול בממדים והיו לנו המון השתלטויות מקומיות.
שמעון רומח: בהרבה מקומות השתלטנו על האש, אבל זה היה נכון לחמש הדקות הקרובות, אחרי זה זה השתנה, הרוח שינתה כיוון, האש דילגה ממקום למקום ובסך הכל היינו במצב שכל הזמן האש שלטה בנו ולא אנחנו שלטנו בה.
שמעון רומח: אנחנו הכנסנו בשיא כמות של קרוב ל-600 כבאים בשטח הזה ו-170 רכבי כיבוי.
שמעון רומח: אלה מספרים שאנחנו לא מכירים, גם לא ממלחמת לבנון השנייה.
שמעון רומח: השארנו בכל הארץ מה שאנחנו קוראים הקו האדום, בכל התחנות בארץ.
שמעון רומח: קו אדום זה המינימום שצריך להישאר בכל תחנה בארץ.
שמעון רומח: מיום שבת בבוקר תגברנו חלק מהתחנות שנשארו עם מינימום כבאים, כי התחילו המון הצתות, המון שרפות יער, היה לנו ביום שבת מעל 35 הצתות כאלה, בעיקר בגליל, דרך ואדי ערה, אבל גם בנגב.
שמעון רומח: במשמר הנגב היתה שרפה עם 12 מוקדים בבת אחת.
שמעון רומח: אז היינו מוציאים כוחות מכאן, מתוך שטחי הכינוס, לטפל בשרפות האלה וחוזרים לפה.
שמעון רומח: גם עם המטוסים, הוצאנו מטוסים מתוך הזירה פה לטפל באותן שרפות, בעיקר בגליל, השרפות שהיו על קו המצפים.
שמעון רומח: כשהעבודה הסתיימה, ביום ראשון בערב, אז התחלנו בתהליך של הפקת לקחים.
שמעון רומח: יש לנו שלושה דברים במקביל.
שמעון רומח: אחד זה הפקת הלקחים.
שמעון רומח: כיוון שכל שירותי הכבאות בארץ, כולל כבאות אילת, שלחו לכאן אנשים, אז אנחנו עושים תהליך שכל שירות כבאות לומד או בודק את עצמו, ואז אנחנו עושים את זה ברמה הארצית ומפיקים את הלקחים ברמת מפקדים ומנחילים אותם לכולם.
שמעון רומח: זה דבר אחד.
שמעון רומח: הדבר השני שאנחנו עושים, אנחנו עושים ביקורת נזקים.
שמעון רומח: מה עבר עלינו מבחינת אובדן ציוד, מבחינת פגיעה ברכבים, מבחינת שעות העבודה, כי היו גם שעות עבודה מטורפות.
שמעון רומח: הדבר השלישי, וזה אני מוכרח לומר שהוא נכון לגבי כל הרמות, בכל הרמות מתכוננים לבאות.
שמעון רומח: למה אני מתכוון במתכוננים לבאות?
שמעון רומח: יש איזה שהיא תחושה בכבאות שהפעם הדברים ישתנו, אנשים באמת מתחילים לחשוב על איך הכבאות תיראה מחר בבוקר, סוף סוף יהיה שינוי.
שמעון רומח: כשמדברים על זה, מדברים על השינוי הארגוני ועל גיוס עובדים ועל פרישת תחנות.
שמעון רומח: למשל מזמן רצינו לפתוח תחנה בין עוספיה לדליה, עכשיו רואים את זה הרבה יותר ממשי.
שמעון רומח: זו לא התחנה היחידה, אבל מה שלא הצלחנו לעשות כל השנים, היום כבר מסתכלים על זה כעל דבר שהוא יותר קרוב ויותר מיידי ומקווים.
אברהם מיכאלי: מר רומח, כמה השתתפו הכבאיות הצה"ליות?
שמעון רומח: אנחנו קיבלנו 16 כבאיות, סיוע של חיל האוויר.
שמעון רומח: אני רוצה לומר לך שהאנשים הטובים האלה, כיוון שיש להם כמות מים גדולה ועוצמת מים, הם היו מאוד מאוד מאוד יעילים, הם עזרו לנו מאוד.
שמעון רומח: אנחנו השארנו אותם עד יום ראשון בערב ואז שחררנו אותם, כדי לא לפגוע בכוננות של חיל האוויר.
אברהם מיכאלי: יש גם ביחידות כבאיות, הם לא יעילים מבחינת פעילות בשטח?
שמעון רומח: לכלל צה"ל, לא לחיל האוויר, יש, אם אני לא טועה, 32 רכבי כיבוי שמוצבים בבסיסי תחמושת.
שמעון רומח: הרכבים האלה הם, רובם ככולם, מאוד ישנים, כי בעצם הם צריכים לתת מענה לרדיוס מאוד קטן, הם לא צריכים לצאת ולנסוע למרחקים גדולים.
שמעון רומח: בהם לא נעזרנו.
שמעון רומח: נעזרנו ברכבים של חיל האוויר, שכולם חדשים, מאוד טובים, מאוד יעילים, וסייעו לנו רבות.
אורי אורבך: מה זה ההצתות האלה, שאתה אומר כבדרך אגב?
אורי אורבך: מה אנחנו יודעים על זה?
שמעון רומח: אנחנו יודעים להגיד שבחלק גדול מהמקרים אנחנו יכולים להגיע לנקודה שיש אינדיקציה שהיתה הצתה, או פחית---
אורי אורבך: זאת אומרת אלה היו הצתות מכוונות, לנצל---
שמעון רומח: לנצל את המומנטום.
אורי אורבך: על רקע לאומני?
שמעון רומח: סביר להניח.
אורי אורבך: לא על רקע רומנטי.
שמעון רומח: לא על רקע רומנטי.
שמעון רומח: גם האזורים שהיו, גם המאפיינים הם בכיוון הזה.
יואל חסון: בעניין הזה אני רוצה לשאול את נציגי המשטרה, אם אתם יכולים לעדכן אותנו, במסגרת מה שאפשר לעדכן על החקירה לגבי ההצתות, גם ההצתות המשניות שהיו וגם לגבי האירוע עצמו?
קריאה: לנו אין שום פירוט בקשר לחקירות.
קריאה: אנחנו נדרשנו ללוות אתכם ולדבר איתכם בתחום אחריותנו, זה פינוי יישובים בתחום כרמל.
קריאה: זה התחום שלי.
קריאה: בכל מה שקשור לחקירה, כל הנושא הזה נוהל על ידי מרחב חוף, יש צח"א שמתעסק בנושא הזה.
יואל חסון: ביום שלישי נתעדכן על זה.
אברהם מיכאלי: יש איזה סכנה בהפצת השמועה על ההצתות?
אברהם מיכאלי: חברות הביטוח, שהן טוענות שהן לא אחראיות על זה, בגלל שזה לא שייך לאסון טבע, אלא מישהו הצית את זה.
אברהם מיכאלי: כאן נכנס הגורם הפלילי ובגלל זה ישללו את האחריות השילוחית שלהן.
יואל חסון: על זה נחשוב.
יואל חסון: נציג קרן קיימת לישראל, ספר לנו קצת מה מבחינתכם.
מיכאל ויינברגר: אנחנו השתתפנו מתחילת השרפה.
מיכאל ויינברגר: בשיא היו לנו כאן 12 כבאיות, שזה 60% מכח הכיבוי בארץ.
מיכאל ויינברגר: יש לקרן קיימת לישראל כבאיות שלה, אנחנו הצטיידנו ב-11 כבאיות---
יואל חסון: בקיצור לכולם יש כבאיות, חוץ מלאיגוד הכבאיות.
מיכאל ויינברגר: אנחנו הצטיידנו מתרומות ומתקציבנו בכבאיות חדשות, שאני מבין שהשירות גם רוצה להצטייד, אלה כבאיות מיוחדות---
קריאה: אלה רכבי יער מצוינים, אתם קוראים להם יערית.
קריאה: אנחנו אפשרנו אותם, אנחנו חושבים שהרכב הזה הוא טוב מאוד ליערות.
קריאה: אנחנו הספקנו להצטייד בשניים, הם הספיקו להצטייד בהרבה יותר.
מיכאל ויינברגר: בשיא היו לנו פה 12 כבאיות, אחת מהן לא יערית, ו-120 איש.
מיכאל ויינברגר: מראש קבענו עם החפ"ק שאנחנו תופסים את קו היער הדרומי, בין דליה לעוספיה לבין ניר עציון, זה באמת מה שעשינו החל מהיום השני.
מיכאל ויינברגר: ביום הראשון השרפה היתה רק ביער עוספיה ושם עבדו כולם.
מיכאל ויינברגר: אנחנו ראינו שביערות הצלחנו למתן את האש והנזקים שלנו, בסך הכל היערות שנשרפו, הם יחסית קטנים.
מיכאל ויינברגר: הם גדולים מאוד, הם אלפי דונמים, אבל קטנים יחסית לסך הכל.
מיכאל ויינברגר: אם היום הגודל של השרפה, לפי מדידות שלנו הוא קרוב ל-30,000 דונם, לא 40 ולא 50, כמו שפורסם---
יואל חסון: טוב לדעת, זה נתון חשוב.
מיכאל ויינברגר: זה נתון חשוב מאוד, גודל היערות שנשרף הוא בערך 10% מזה, 3,000 דונם.
יואל חסון: מבחינת יערות ממש, רק 3,000 דונם.
מיכאל ויינברגר: כן, מסך הכל של הרבה יותר שיש לנו.
קריאה: להבהרה, השטח הזה של הכרמל מוחזק בין רשות הטבע והגנים, שזה רוב השטח, והשטח היערי, שהוא באחריות קרן קיימת לישראל.
קריאה: זה שתי אחריויות שונות.
יואל חסון: בסך הכל רק 30,000 דונם נשרפו.
מיכאל ויינברגר: פחות מ-30,000 דונם, ופחות מ-3,000 דונם יער.
מיכאל ויינברגר: אנחנו השתתפנו בכיבוי לא רק בשטחי היער, אנחנו משתתפים בכיבוי בכל השטחים הפתוחים, כשאנחנו יכולים.
מיכאל ויינברגר: למשל בבית אורן, כשהשרפה בערה והבתים בערו, קיבלתי בקשה ממפקד האיגוד בחיפה, מר אריה רגב, לסגור את הקו מערבית לקיבוץ, כדי שלא יחזור חזרה, ואנחנו הצלחנו לעשות את זה תוך כמה שעות, עם שתי כבאיות בלבד.
מיכאל ויינברגר: נפגשנו היום עם המחוז של רשות הטבע והגנים, גם אנחנו עוסקים בהפקת לקחים מהשרפה עצמה.
מיכאל ויינברגר: יש לנו, לצערנו, ניסיון בשרפות יער.
מיכאל ויינברגר: לגבי הצתות ביערות, בזמן שהיתה פה שרפה, זה ביערות שאנחנו מנהלים.
מיכאל ויינברגר: קיבלנו עזרה רבה מאוד מסוג מסוים של מתנדבים, השומר החדש, אני מניח שאתם מכירים אותו, והם עזרו.
מיכאל ויינברגר: לגבי העתיד הקרוב, החלטנו ביחד שבשלב ראשון לא עושים דבר, אלא הדברים המסוכנים, כמו שמר כרמל סלע אמר, נתנו רישיון כריתה לכל מה שצריך ומסכן חיי אדם.
מיכאל ויינברגר: זה ברור שעצים שנופלים בתוך קיבוץ בית אורן לא שווים חיים של אף אחד וחייבים להוריד אותם ומהר.
מיכאל ויינברגר: כמו שהסברנו, תוך שבועיים, אני מקווה שזה באמת יתבצע.
מיכאל ויינברגר: גם אנחנו עושים עבודות משלנו ליד היערות,היערות שלנו פתוחים לקהל, קשה מאוד לעצור את האנשים, ועושים עבודות שיקום.
מיכאל ויינברגר: לגבי החודשים הקרובים, נראה מה קורה.
מיכאל ויינברגר: באביב הקרוב קרן קיימת תיכנס לכריתה של רוב העצים השרופים בשטח שהיא מנהלת, רשות הגנים תשקול את זה עדיין.
מיכאל ויינברגר: כמו שאמרתי, 3,000 מ-30,000 דונם.
מיכאל ויינברגר: בעתיד הרחוק יותר, רוב הנטיעה תיעשה טבעית, על ידי זרעים.
מיכאל ויינברגר: אורן ירושלים זה אורן טבעי לכרמל והוא יזריע את עצמו, בין אם נרצה או לא נרצה.
מיכאל ויינברגר: השאלה היא השלב הבא, בעוד שלוש-חמש שנים.
מיכאל ויינברגר: אנחנו נשב ואנחנו לא נחליט עכשיו מה יקרה בעוד חמש שנים.
יואל חסון: אתה יכול לתת הערכת מצב מה קרה לבעלי החיים פה?
מיכאל ויינברגר: זה לא התפקיד שלנו, אבל אנחנו שמענו מרשות הטבע והגנים, רוב בעלי החיים האיטיים, הזוחלים, הרמשים, פורקי רגליים, כל הקטנים כמעט מתו.
מיכאל ויינברגר: היתה שרפה, וניצב רומח יכול לאשר את זה, בטמפרטורות הרבה יותר גבוהות משרפת יער  רגילה.
מיכאל ויינברגר: אם שרפת יער רגילה לפי המחקרים מגיעה ל-600 מעלות, השרפה פה הגיעה ל-1,500 מעלות ואני אגיד לכם גם למה.
מיכאל ויינברגר: בשרפת יער רגילה נשרף תת יער, הצמחים הנמוכים, קצת צמרות.
מיכאל ויינברגר: כאן זה שרפת צמרות שרצה.
מיכאל ויינברגר: בשרפת צמרות, בין, דרך אגב, אם זה אורן או אלון, זה לא משנה, היו השמצות שאורנים הם דליקים, זה לא מדויק, צמח שנדלק הוא נדלק, יוצר גזים, בדומה לדירה שנשרפת, ואז בטמפרטורה מתאימה הגזים האלה פשוט מתפוצצים.
מיכאל ויינברגר: פיצוץ, שרפה מהירה, וזה קרה פה הרבה מאוד.
מיכאל ויינברגר: אני הייתי בזמן שהאוטובוס נלכד, עקפתי אותו פחות מדקה לפני שהוא נלכד, אני לא ידעתי מה יקרה לו, אני עברתי כבר בחום תופת, אבל רק אולי שתיים-שלוש שניות.
מיכאל ויינברגר: ככה עברה השרפה לקיבוץ בית אורן.
מיכאל ויינברגר: היא למעשה קפצה ממקום למקום.
מיכאל ויינברגר: היא לא שרפה בבת אחת שטחים והתקדמה, היא קפצה, 100 מטרים ו-200 מטרים.
מיכאל ויינברגר: רואים את זה בתמונות.
מיכאל ויינברגר: יש לנו תמונות בעזרת הצבא של המזל"ט שצילם פה בלילה.
מיכאל ויינברגר: אנחנו גם נעזרנו בו, זו שיטה שידועה בעולם ואני שמח שהיא נכנסה, על מנת לדעת איפה בדיוק זה בוער.
מיכאל ויינברגר: בשלב מסוים אף אחד לא ידע בדיוק איפה השרפות קורות.
מיכאל ויינברגר: השרפה התחילה ממקור אחד ומהר מאוד, תוך שעות מעטות, התפצלה לשבע-שמונה שרפות גדולות משל עצמן.
מיכאל ויינברגר: מנהלי השרפה בחפ"ק היו צריכים להחליט איזה שרפות לכבות ומתי, סיפור סבוך.
מיכאל ויינברגר: אנחנו יודעים איך לעבוד עם זה, אבל---
קריאה: לכן גם כל הזמן דיברו בהתחלה על הרבה מוקדים וכולם כיוונו להצתות.
קריאה: כל המוקדים האלה שדיברו עליהם בהתחלה זה פשוט דילוגים.
קריאה: היה מקרה שראיתי במו עיניי, השרפה דילגה למרחק של יותר מקילומטר.
מיכאל ויינברגר: זה יכול לקרות.
מיכאל ויינברגר: בקיצור, השרפה פה גם יצרה מזג אוויר משל עצמה.
מיכאל ויינברגר: השרפה מושכת חמצן, אם הרוח הולכת לכיוון ממזרח למערב, או תעתעה בנו והלכה מדרום מזרח, לא משנה הכיוונים, השרפה בעצמה משנה כיוונים ולכדה כבאים, גם כבאים שלנו, גם של שירותי הכיבוי.
מיכאל ויינברגר: פה אני חייב לציין את העזרה של המטוסים, אף אחד לא דיבר עליהם, המטוסים פה עשו את ההבדל.
מיכאל ויינברגר: בשרפה כזו, שלא שירותי הכיבוי ולא קרן קיימת יודעים איך לטפל בה, מבחינת העוצמתיות והמהירות שלה, המטוסים עשו את ההבדל, ואנחנו מאוד מקווים שיקנו את המטוסים.
מיכאל ויינברגר: אנחנו לא יודעים מה יקרה.
מיכאל ויינברגר: מלקחי עבר, ואני ראיתי את המטוס שהיה פה לפני 15 שנה בכנרת ועשה תצוגה יפה, שהחליטו לא לקנות אותו, אני מקווה מאוד שיקנו אותם וזה יהיה לטובת כולם.
מיכאל ויינברגר: אם חיל האוויר יחזיק את המטוסים האלה...
מיכאל ויינברגר: אמנם, נכון, אלה מטוסים שטובים רק לכיבוי, הם לא יודעים להפציץ ולא יודעים לירות, הם יודעים לנחות על מים, לקחת שישה קוב ולהטיל על השרפה, ובמרחקים של הכיבוי בארץ, זה שום דבר.
מיכאל ויינברגר: אם יהיה מטוס אחד כזה או שניים, הם לא עוזרים בכלל, כל העניין היה, ומי שהיה בשרפה יודע, הוא הגלים של המטוסים, ארבעה וחמישה ושישה מטוסים שיודעים לעבוד לבד, ודרך אגב הם יודעים לעשות שינוי תוך כדי גיחה.
מיכאל ויינברגר: למשל המטוס השלישי רואה שהשני כיבה, הוא ישר משנה משימה, תוך כדי טיסה.
מיכאל ויינברגר: אלה דברים שלומדים בעולם.
מיכאל ויינברגר: הטייסים שלנו בהחלט, אלה שהיו במטוסים, יודעים לעשות את העבודה, אני מאוד מקווה שיקנו אותם.
יואל חסון: ובבעלי החיים הגדולים היתה פגיעה?
מיכאל ויינברגר: ראינו כבר בעלי חיים מתים ביער, כל מיני בעלי חיים, החל מתנים וכלה בצבאים.
מיכאל ויינברגר: וגם בעלי החיים שנשארו, הציפורים למשל, שיכלו לעוף, אין להם יותר בית גידול.
מיכאל ויינברגר: חיה לא יודעת איך לבנות בית מחדש.
מיכאל ויינברגר: היא מתרגלת בימי חייה לבית שלה, לקן שלה, למאורה שלה, לאוכל שלה.
מיכאל ויינברגר: ברגע ששרפת הכל, היא לא מבינה שום דבר, היא הולכת המומה על הכביש, וגם כבאים וגם אנחנו ראינו חיות המומות על הכביש, עד היום רואים אותם, מי ששם לב רואה אותם, ולדעתי ייקח הרבה שנים עד שבית הגידול הזה יצמח.
מיכאל ויינברגר: בהתחלה יהיו נבטים קטנים, אחר כך---
אברהם מיכאלי: יש לי שאלה אחת.
אברהם מיכאלי: האם בבדיקה העצמית שלכם היום יש גורם אובייקטיבי, לא אתם, שבודק בכלל את כל התכנון שלכם בעצים כל כך רבים, בכמות כזאת, סמוכים כל כך ליישובים.
אברהם מיכאלי: אני יודע שעצים זה טוב, הכל ירוק ויפה, אבל זה הופך להיות מלכודת מוות ליישובים מסביב ליערות האלה.
מיכאל ויינברגר: ביישוב שאנחנו נמצאים, בבית אורן, רשות הטבע והגנים יזמה, יתקנו אותי חברי הקיבוץ, קו חיץ מסביב לקיבוץ.
מיכאל ויינברגר: מה זה קו חיץ?
מיכאל ויינברגר: קו חיץ זה לא דבר סטרילי שלא בוער בו כלום, יש בו מעט עצים שאמורים לא להעביר את האש.
מיכאל ויינברגר: אבל פה, כמו שאמר ניצב רומח, אש שקופצת 100, 200 ו-500 מטרים, שום קו חיץ לא יכול לעזור.
מיכאל ויינברגר: זאת אומרת, אם אתה אומר שעצים קרובים ליישוב מזיקים מבחינת שרפה, אתה צודק, זה נכון.
מיכאל ויינברגר: מי שבחר לגור פה, בחר לגור בתוך יער.
מיכאל ויינברגר: מי שאוהב לראות את העץ כשהוא יוצא מהחלון, לא ירצה שהעץ הזה ייכרת, והיו לנו הרבה קונפליקטים.
קריאה: אני אוסיף משפט קצר.
קריאה: האש קפצה ממקום למקום, מימין אורד לעין הוד, ודבר אחד מאוד מוחשי קרה בכל היישובים, גם בבית אורן וגם פה; במקום שהתושבים לא עזבו והיתה כבאית בפנים ופתחו צינורות מים, הצילו לא מעט בתים.
קריאה: ורומח, מהאוויר, אומר, 'תעזבו את המקום', 'תעזבו את המקום, מלכודות אש', חברים שנשארו והצילו את בתיהם, אכן---
יואל חסון: זה בכל זאת סיכון.
קריאה: נכון, נכון, אבל זה רק אומר שבהיערכות העתידית כל יישוב הר, שנמצא בקו יער, צריך כבאית.
קריאה: לא גדולה, אבל כבאית.
יואל חסון: יש מישהו שרוצה להגיד משהו בסוף היום הזה, שלא נאמר?
יואל חסון: הממונה, אתה רוצה להגיד משהו?
יוסף משלב: בשלושה משפטים קצרים.
יוסף משלב: ראיתם בסך הכל היום את רוב הרשויות, את דליה לא ראיתם ועוד שתי גבעות, אחת נקראת גבעת וולפסון והשנייה יללת התנים, ושם יש נזקים גדולים מאוד.
יוסף משלב: השטחים האלה הם לא שטחי מועצה חוף כרמל, לא עוספיה, לא דליה, זה נקרא שטח גלילי, אין לו אבא, אין לו אמא, אני ביקשתי מראש המועצה לטפל בזה ואנחנו נסגור את העניין.
יוסף משלב: דיברת הרבה על המיפוי של הצרכים.
יוסף משלב: אנחנו מיפינו את כל הצרכים והעברנו את זה הלאה.
יוסף משלב: היום האומדן המעודכן השלישי עומד על 189 מיליון, לא סופי, מתוך זה לכל מועצה יש את המשימות המיידיות.
יוסף משלב: אני לא יכול להגיד שיש לזה צוואר בקבוק.
יוסף משלב: כל מי שהעלה את הבעיות, עברנו על המשימות, קיבלו הרשאה.
יוסף משלב: מר דני אדלר פה קיבל הרשאה והאוצר לידו, ואני גם לא מצפה שתהיה בעיה.
אברהם מיכאלי: ניר עציון וימין אורד למי הם שייכים?
קריאה: ניר עציון שלנו.
אברהם מיכאלי: אתם נערכים לקליטה של הילדים גם בגבעת אולגה וגם בתוך היישוב עצמו?
יוסף משלב: הסוגיות הלוהטות שצריך לטפל בהן, ואנחנו בעיצומה של העבודה; אחת, זה לגבי הנושא של התקנות.
יוסף משלב: הותקנו תקנות, התקנות נותנת מענה בתוך קו כחול, בתוך תכנית בניין ערים, אלא שהמקום שכרמל, ובצדק, ליישוב רוצה, זה מה שמתאים לו חברתית, המבנה הטופוגרפי, ראית, אי אפשר לשים קרוונים במקומות האלה, אין בררה אלא לשים את זה איפה שרוצה ראש המועצה.
יוסף משלב: זה מחוץ לתב"ע, התקנות לא חלות שם, אפשר לקדם תכנית, לא יודע כמה זמן זה לוקח.
יוסף משלב: אני יודע שהבעיה הזאת חונה לפתחי ואני מחויב למצוא לה פתרון וזו סוגיה מספר אחת.
יוסף משלב: הסוגיה השנייה, אתמול בבוקר היו צריכים להתחיל לעבוד על היבילים שיהיו לאנשים עוד חודש, חודש וחצי.
יוסף משלב: מהר מאוד צריך להחליט מי עושה את היבילים האלה ולהתחיל לעבוד עליהם.
יואל חסון: מי צריך לעשות את זה?
יוסף משלב: הנושא הזה בדיון כרגע.
יוסף משלב: מר כרמל סלע הציע איזה שהוא מענה.
יוסף משלב: והסוגיה השלישית זה מבני הקבע, למרות שזה נראה זמן, אין באמת זמן.
יוסף משלב: אם אנחנו רוצים שתוך שנה אנשים יגורו בבתים במקום ההריסות האלה, אז זה משרד השיכון.
יוסף משלב: אנחנו נוודא מולו שהוא מקדם את התכניות כבר היום, כדי שנגיע בעוד שנה באמת שהיישוב הזה ייבנה.
יוסף משלב: בסוף בסוף בסוף, מה עושים עם האנשים המסכנים שנשרף ביתם?
יוסף משלב: ניתן מענק של המדינה, 2,500 שקלים ל-260 אנשים.
יוסף משלב: כרגע כל המאמץ מופנה, יחד עם מר כרמל סלע, ויש פה ראש מועצה, אני מתחנף אליו ואין לי שום כוונה להתחנף אליו, שבאמת עשה פה עבודה יוצאת מן הכלל, הוא ואנשיו, המהנדס, והאיש היקר הזה, שאתם לא פוגשים אותו כל יום, לא שבת, לא יום ולא לילה, אני חושב שגם בפורום המכובד הזה ראוי להעריך את האיש וצוותו.
יואל חסון: אם הוא ניצח את מרים פיירברג, אז הוא כנראה באמת...
כרמל סלע: אני רציתי לחזור הביתה בשלום, בסך הכל.
אברהם מיכאלי: אנשי הליכוד לא פה, אז קל להגיד את זה.
יואל חסון: לא, חס וחלילה, אני מפרגן למרים, היא יודעת את זה.