GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אופיר אקוניס: אתה יושב ראש הוועדה הראשון - - - אמרת שתעשה מחטף.
יריב לוין: אולי תגיד לנו מתי תהיה ההצבעה, אחרי ארבע שעות?
יואל חסון: אני אומר לכם, כשמדברים פה על אחריות ועל עיקרון של ממלכתיות, מעולם לא הייתה דרישה מחברי כנסת לחתום מראש.
יואל חסון: כי אולי הם חששו שמשהו יגרום כאן למישהו לשנות את דעתו.
אופיר אקוניס: אף אחד לא הוכרח לחתום.
אופיר אקוניס: כל אחד חתם מרצונו.
יואל חסון: - - - הוכרח לחתום כאן, הקואליציה.
יואל חסון: אני מבקש להוציא את חבר הכנסת אקוניס החוצה.
אופיר אקוניס: לא הייתה פעם שניה.
יואל חסון: אז אני מבקש שתהיה בשקט.
אמנון כהן: אבל תקריא מה כתוב שם במכתב על ההצבעה.
אורי אורבך: - - הוא קובע את הסדר - - -
יואל חסון: חבר הכנסת אורבך, אני אומר לכם, זה תקדים רע מאוד לפרלמנט הישראלי.
יואל חסון: זה תקדים רע מאוד לכל אחד מכם, כחברי הכנסת, כי היום אתם כאן ומחר אתם שם.
אורי אורבך: מה כתוב במכתב?
יואל חסון: הוא פורסם בכל אמצעי התקשורת, כולם מכירים אותו.
אורי אורבך: אני יודע, אני יודע שחתמתי עליו.
כרמל שאמה-הכהן: אצלנו אין משמעת סיעתית.
כרמל שאמה-הכהן: שנלר דיבר על משמעת סיעתית.
כרמל שאמה-הכהן: עכשיו שנלר דיבר על משמעת סיעתית.
כרמל שאמה-הכהן: אצלנו היה דיון סיעתי לא הייתה - - -
יואל חסון: אל תיתן לי את השלישית.
יואל חסון: אני מבקש שתיתנו לי לסיים.
יואל חסון: בואו נגמור את זה בצורה מכובדת, בצורה רצינית.
יריב לוין: איזו צורה?
יואל חסון: בנוסף, למכתב הזה, שהוא מכתב לא מקובל והוא תקדים רע מאוד לדמוקרטיה הישראלית, ובגלל שחוששים כאן שאנשים אולי יחזרו בהם ולא נתנו לאנשים אפילו את הפלורליזם של לחשוב ולשמוע, אולי ישנו את דעתם, החתימו אותם - - -
יריב לוין: ולחבר הכנסת שנלר אתם נותנים?
יואל חסון: חבר הכנסת והבה, אני קורא אותך לסדר פעם ראשונה.
עתניאל שנלר: ביקשתי להתחלף.
כרמל שאמה-הכהן: כי יש משמעת סיעתית.
כרמל שאמה-הכהן: אנסתם את שנלר.
יואל חסון: חבר הכנסת לוין, אצטרך להוציא אותך ואני לא רוצה.
אמנון כהן: מה ההבדל בין זה לבין משמעת סיעתית?
כרמל שאמה-הכהן: משמעת סיעתית זה הרבה יותר גרוע.
מגלי והבה: אמנון, אתה לא חתמת אז מה אכפת לך?
יואל חסון: בנוסף לדבר הזה – מילא, אתם אומרים שזה סטנדרט מקובל וזה בסדר, אוקיי.
יואל חסון: אני אומר שלא, אבל אתם אומרים אחרת.
יואל חסון: אבל הגדילו ועשו הקואליציה הזאת ועשתה מעשה שבאמת לא ייעשה.
יואל חסון: במחטף - - -
יריב לוין: באיזה מחטף?
יואל חסון: תן לי לסיים, בבקשה, ואל תפריע לי כי באמת אוציא אותך.
יריב לוין: אז תוציא אותי, אז ככה לא תשמע את האמת.
יריב לוין: אתה רוצה לדון בהחלטה שהוועדה שלי קיבלה ולהוציא אותי החוצה.
יואל חסון: אני מבקש מהסדרנים להוציא אותו החוצה.
יריב לוין: אתה מבין מה אתה עושה?
יריב לוין: אתה רוצה לדון בהחלטה שנתקבלה אצלי בוועדה ולהוציא אותי החוצה.
יריב לוין: אתה לא מתבייש.
יריב לוין: שערורייה אחת גדולה.
יריב לוין: בושה מה שעשית מהוועדה הזאת.
יואל חסון: אני מבקש שתוציא אותו החוצה.
יריב לוין: בושה.
יריב לוין: עכשיו תגיד מחטף, כי אין  מי שיענה לך, כי מי שיודע את העובדות אתה מוציא אותו החוצה.
יריב לוין: חוצפה.
יואל חסון: אל תיקח את זה ככה.
יואל חסון: צא החוצה.
יואל חסון: אתה ביקשת לצאת והנה יצאת.
יריב לוין: (חבר הכנסת יריב לוין יוצא מחדר הוועדה.
יואל חסון: חברים, בנוסף לזה נעשה פה תקדים.
יואל חסון: ביממה יצרו כאן ממלא מקום, שלא היה עד היום.
יואל חסון: ממלא מקום לחברי הוועדה לביקורת המדינה המכהנים, הקימו להם ממלאי מקום זמניים, במידה שמישהו יפר את המשמעת במכתב הזה.
יואל חסון: שימו לב, מילא ממלאי מקום - - -
זאב אלקין: למה זמניים?
יואל חסון: אני אוציא אותך גם.
אופיר אקוניס: אי אפשר  - - -
כרמל שאמה-הכהן: יואל, מותר להעיר הערות ביניים.
אמנון כהן: יואל, אפשר להעיר.
יואל חסון: לא נותנים לסיים את הרעיון.
יואל חסון: אבל תנו לי לסיים את העניין.
אופיר אקוניס: מה קשור כל זה לעניין?
יואל חסון: אסביר מה זה קשור.
יואל חסון: הגדילה ועשתה הקואליציה, מילא שלא היו ממלאי מקום קבועים בוועדה עם היום, אבל הגדילה ועשתה ותוך יממה, בצורה חפוזה, מינתה ממלאי מקום.
יואל חסון: אבל שימו לב, ממלאי המקום הם לא מאותה הסיעה.
יואל חסון: זה אומר ששברו את המפתח של קואליציה ואופוזיציה.
יואל חסון: תיאורטית, אם אקבל את ממלאי המקום האלה, לקואליציה יש פה לא שבעה נציגים, כמו שהחלטנו בוועדה המסדרת בתחילת כהונתה של הכנסת, אלא יהיו לה תשעה.
יואל חסון: האם זה דמוקרטי?
יואל חסון: יכולת להחליט, אדוני יושב ראש הקואליציה, שכל החברים פה יהיו חברי הקואליציה.
יואל חסון: עריצות הרוב, הרוב יכול לעשות הכול.
שלמה מולה: זה לכלוך פוליטי.
יואל חסון: ישראל היא מדינה דמוקרטית וכשאתה מגיע פה, אדוני, ומשנה את ההרכב של אופוזיציה-קואליציה אתה פוגע בדמוקרטיה הישראלית, ולכן אני מודיע בצורה ברורה לחלוטין: אני לא מקבל את הדבר הזה ולכן אני מודיע שלא אקיים הצבעה היום על הדבר הזה.
יואל חסון: אבל אני מבטיח לכם, תוך שבוע מהיום תתקיים הצבעה על הקמת ועדת חקירה ממלכתית ואז אני מקווה שכל אחד יעמוד מול הציבור, מול התרגילים, ואנחנו, אני מקווה נקבל החלטה על הקמת ועדת חקירה ממלכתית.
אנסטסיה מיכאלי: יבזבז כספי ציבור.
יואל חסון: תוך שבוע תתקיים הצבעה.
יואל חסון: אני נועל את הדיון, תודה רבה לכולם.
אורי אריאל: צהריים טובים לתלמידי תיכון מור ממכבים רעות, ברוכים הבאים.
אורי אריאל: הוועדה היא ועדה לביקורת המדינה.
אורי אריאל: אני חבר הכנסת אורי אריאל מהאיחוד הלאומי, לפי בקשת היושב-ראש, יואל חסון, אני מחליף אותו בניהול הישיבה.
אורי אריאל: אנחנו דנים היום בהצעה לסדר היום, דיון מהיר, שהגיש ידידי, חבר הכנסת יעקב כץ, שלשמאלי, בנושא מעצר בת שירות לאומי.
אורי אריאל: אני אסביר רק במשפט אחד מה זה דיון מהיר, לתלמידים שאתנו.
אורי אריאל: דיון מהיר זה נוהל שמאפשר לחברי כנסת לבקש שיהיה דיון מהיר, דיון מהיר פירושו שבתוך שבוע חייב להתחיל הדיון, לא להיגמר, להתחיל הדיון.
אורי אריאל: בדרך-כלל, כמובן זה נועד לטפל במקרים דחופים, שצריך לטפל בהם מהר, כי לעתים כשלכנסת יש נושא על סדר היום, נטפל בו גם אחרי שבועיים או חודש, כי הוא לא דחוף.
אורי אריאל: פה יש דחיפות מסוימת, שתכף נפתח בזה שחבר הכנסת כץ, המציע, יציג את הנושא ויסביר על מה המדובר ואחרי זה ברשותכם, נשמע את הבת, שלום לך, ואחרי זה כמובן ניתן לגורמים הממלכתיים, הממשלתיים, יש כאן נציגי הצבא ואחרים, לדבר.
אורי אריאל: אם מישהו מהתלמידים רוצה גם להגיד משהו או לשאול משהו תוך כדי הדיון, אני מבקש רק להרים את היד, כדי שנעשה משהו מסודר.
אורי אריאל: בבקשה, ידידי, חבר הכנסת כץ.
יעקב כץ: תודה ליושב-ראש ולכל האורחים היקרים שהגיעו.
יעקב כץ: מכיוון שמדובר פה בשאלה שמצד אחד צה"ל שהוא כל-כך יקר לנו, שכולנו חיילים וצה"ל זה הדגל שלנו, שאנחנו כל-כך מכבדים אותו ואוהבים אותו, ומצד שני, יש לנו סיפור של בחורה שהתנדבה ויצאה לשנת שירות לאומי, סיימה אותו עם תעודת הוקרה, ובאישון לילה הצבא עצר אותה והכניס אותה לשניים-שלושה שבועות למעין קלבוש עם חוסר אפשרות לצאת.
יעקב כץ: אני לא יודע בדיוק את ההגדרה בבקו"ם איך סגרו אותה, אנחנו קיבלנו את הפנייה של המשפחה, של בחורה שהיא יוצאת אתיופיה, בחורה דתייה למהדרין, שהצהירה על דתיותה, יש לנו פה את ההצהרה, היא עומדת פה לפנינו וגם עשתה את כל הפעולות הנדרשות, לא רק עשתה את כל הפעולות הנדרשות, אולי היו פעולות חסרות שטכנית לא הגיעו לכלל ביצוע, אבל הפעולה הנדרשת החשובה ביותר שרתה שנת שירות לאומי, מלא, היתה בשנת שירות לאומי מלא, קיבלה תעודת הוקרה ואז באישון לילה נעצרת, בחורה עדינה, צנועה, חסודה, שפתאום נלקחת למעצר, לפני חתונה של אחותה, כאשר המשפחה לא כל-כך דוברת עברית טוב.
יעקב כץ: במקרה, הרב של המקום שמע את זה מהאבא של הבחורה, לבחורה קוראים פאני יצחק, היא נמצאת אתנו פה והיא אולי תוכל אחר-כך לספר את הסיפור שלה.
יעקב כץ: אנחנו בדקנו עם האגודה להתנדבות שבה היא שירתה ואכן יש לנערה את הפטור מצה"ל.
יעקב כץ: ביקשנו לזמן את צה"ל, לא כדי להוקיע, חס וחלילה, לא לזלזל, ולא לפגוע, אלא רק לדאוג ולנסות שמקרים כאלו לא יישנו בעתיד, גם כדי למנוע עוגמת נפש גם מהבחורה ומהמשפחה, גם למנוע עוגמת נפש מצה"ל, כיוון שאנחנו בטוחים שצה"ל כצבא, שהוא שומר על האיכויות שלו ועל המוסר שלו, לא חפץ בדברים האלה ולכן אני מודה לך מאוד, היושב-ראש, שנעניתם לדבר הזה במהירות האפשרית, כאשר כולנו כולנו חפצים שהדבר הזה יתבצע.
יעקב כץ: אני רק כדי למנוע את הדברים האלה בעתיד וכיוון שאנחנו יודעים שהמגמה הזו של הגדלת הנושא של שירות לאומי, גם למגזרים אחרים, הולך וגדל, וכדי למנוע בעתיד שכתוצאה מטכניקה שכולנו בארגונים גדולים, דברים כאלה קורים, לא יקרה בעתיד, אני אפילו מכין עכשיו הצעת חוק שתיגע בדבר הזה, שמי שמילא את חובתו למדינה בשירות צבאי או פטור משירות צבאי על-ידי שירות לאומי, זה ייחשב לו אוטומאטית כפטור משירות בצה"ל ולא יצטרכו, למרות שזה דבר מובן מאליו, לא יקרה מקרה כזה נוסף, שמישהו שעשה את כל השירות וזה בא כתחליף לשירות צבאי, כהחלטת מדינה, לא יקרה מצב כזה שאפשר לפנות אליו ומספיקה אמירה והבדיקה שהוא באמת ביצע את השירות הלאומי, כדי שלא יקרה מה שקרה במקרה הזה.
אורי אריאל: אני מודה לחבר הכנסת כץ ואני מצטרף לדבריו.
אורי אריאל: אין פה, אני חושב, כוונה, ודאי לא שלנו, למצוא אשמים או לעשות איזה משהו מעין זה.
אורי אריאל: אני מקווה שצה"ל, כשיסביר, יסביר מה קרה וגם מה הוא טיפל באלה שטיפלו בעניין המסוים הזה.
אורי אריאל: אבל בעיקר, אנחנו, מה שמעניין אותנו, זה לעתיד, לראות שמקרים כאלה לא יישנו ונחסוך עוגמת נפש מכולם.
אורי אריאל: חברי הכנסת היושבים פה, שנלר, כץ ואנוכי, הם אלה שעמלים קשה שילדינו וכל האחרים ילכו לצבא ושהבנות יגיעו לשירות, אם זה שירות צבאי או שירות לאומי.
אורי אריאל: ודאי שבחדר הזה, אני חושב, יש הסכמה לחיוניות ולחשיבות, ולכך אנחנו פועלים.
אורי אריאל: אני רוצה לבקש ממך, פאני, לבקש מפאני שתציג את האירוע מזווית הראייה שלה, עם הפרטים ואחרי זה אם מישהו מההורים יירצה להוסיף משהו – בבקשה.
אורי אריאל: נשמע את המשפחה ואחרי זה נעביר את רשות הדיבור לנציגי צה"ל.
אורי אריאל: בבקשה, פאני.
פאני יצחק: אני עשיתי שנת שירות לאומי.
פאני יצחק: חודשיים אחרי שסיימתי את שנת השירות.
עתניאל שנלר: איפה עשית?
פאני יצחק: בקופת-חולים כללית, בהתפתחות הילד, ביפו.
פאני יצחק: חודשיים אחרי שסיימתי את שנת השירות הלאומי שלי, שזה היה ב- 31 לאוגוסט 2009 האחרון, משטרה צבאית הגיעה אלי הביתה, ב- 1 לנובמבר, בשלוש לפנות בוקר, הם באו בטענה שאני נחשבת משתמטת, בגלל שלא דאגתי לפטור, כי לא ידעתי שאני צריכה.
פאני יצחק: היה בלגאן, הייתי צריכה לשלוח את זה בדואר רשום ולא ידעתי זאת ולכן לא דאגתי לפטור.
פאני יצחק: מבחינת צה"ל, אני נחשבת משתמטת.
פאני יצחק: אמרתי להם שעשיתי שנת שירות לאומי, יש בפניי את כל המסמכים, אמרו לי שכרגע, באותו, בשעת הלילה הזאת, אין עם מי לדבר, אני צריכה להגיע אתם ואם באמת עשיתי שנת שירות לאומי והכל בסדר כמו שאני אומרת, אז ישחררו אותי.
יעקב כץ: בשלוש בבוקר?
פאני יצחק: בשלוש לפנות בוקר, כן, ויום למחרת זו היתה החתונה של אחותי הבכורה.
פאני יצחק: נסעתי אתם, הגענו, אני לא יודעת בדיוק איפה, אבל למקום בתל-השומר, העירו אותנו בשבע וחצי בבוקר, העבירו אותנו למין מקום, אני חושבת שזה מעצר, אני לא בטוחה.
יעקב כץ: מה זה אותנו?
יעקב כץ: היו עוד בנות?
פאני יצחק: היו עוד בנות אתי, כן.
יעקב כץ: גם אותן עצרו בלילה?
פאני יצחק: כן.
פאני יצחק: כל הבנות, את כולן עצרו בלילה.
פאני יצחק: העבירו אותנו למין מקום, מעצר, אני חושבת, שזה היה.
פאני יצחק: שם, העבירו שתי בנות, הם העבירו כל שתי בנות, כל פעם.
פאני יצחק: העבירו שתי בנות והשאירו אותנו שם כמעט שעתיים, בגלל שלא היו אזיקונים.
פאני יצחק: הסברתי להם שזו החתונה של אחותי ואני עוד מקווה להשתחרר ויש דברים שאני צריכה לעשות.
פאני יצחק: אחרי שעתיים כמעט, העבירו אותנו למקום שבו עוברים שרשרת חיול.
פאני יצחק: אמרו לי – כל עוד אני לא מתחיילת, אין עם מי לדבר, כי אני קודם כל צריכה להתחייל ורק אחרי שאני מתחיילת, אני יכולה לעלות למשפט.
פאני יצחק: הסברתי שאני לא מתכוונת להתחייל כי אני עשיתי את שנת השירות לאומי שלי, אני לא מתכוונת להשתמט, כן עשיתי שנת שירות, אבל אני לא מתכוונת להתגייס בשביל זה, כאילו, את שנת השירות לאומי שלי אני עשיתי.
פאני יצחק: ואז, באותו יום, בשעה, עליתי למשפט אצל רע"ן עוצמה, בשביל שישחררו אותי הביתה לחתונה של אחותי אמרו לי שאני חייבת לעלות למשפט.
פאני יצחק: עליתי למשפט אצל רע"ן עוצמה, רע"ן עוצמה שאלה אותי מה הסיפור שלי.
עתניאל שנלר: אז היית חיילת או לא היית חיילת?
פאני יצחק: לא, סירבתי להתחייל.
עתניאל שנלר: רע"ן עוצמה-?
גדי אגמון: סגן אלוף אצלי במיטב.
עתניאל שנלר: והוא יכול לשפוט אזרח?
גדי אגמון: היא נחשבת, מהרגע שהיא נעצרת, היא נחשבת, משפטית, כחיילת צה"ל.
עתניאל שנלר: לא החיול, אלא מעצר.
גדי אגמון: כן.
פאני יצחק: נשפטתי אצל רע"ן עוצמה, רע"ן עוצמה שאלה אותי מה הסיפור שלי, הסברתי לה.
פאני יצחק: היא אמרה לי שאם אני לא מתייצבת יום למחרת, זאת אומרת, יום שלישי היתה החתונה של אחותי, יום רביעי, אם אני לא מתייצבת, אני אקבל 14 ימי מחבוש ונשלחתי הביתה.
פאני יצחק: באותו יום נשלחתי הביתה עם הרבה הרבה גורמים שהתערבו, הצלחתי לצאת לחתונה של אחותי ושני אנשים שהם אנשי קבע בצה"ל, חתמו ערבות בשבילי, שאני אוכל להגיע יום ראשון ולא יום למחרת.
פאני יצחק: ביום ראשון חזרתי, הגעתי למיטב, למדור נשים, שהם טיפלו בי.
פאני יצחק: נכנסתי לקצין מיון, קצין מיון שאל אותי מה הסיפור שלי, הסברתי לו את כל המצב, הוא אמר לי כל עוד אני לא מתחיילת, אין עם מי לדבר.
פאני יצחק: שאני קודם כל צריכה להתחייל כי אני נחשבת משתמטת ובשביל להציג את המסמכים שלי, אני קודם כל צריכה להתגייס, לשרת שלושה חודשים בצה"ל, ורק אחרי שלושה חודשים מגיע לי ועדת דת.
פאני יצחק: סירבתי להתחייל, נכנסתי למישהי שאני לא יודעת בדיוק מה הדרגה שלה, באותו יום, היא אמרה לי – עכשיו אני משחררת אותך הביתה, קחי את זה בחשבון, אני מודיעה לך מעכשיו, אם מחר את לא מתכוונת להתגייס, תבואי עם תיק.
פאני יצחק: שחררו אותי הביתה.
פאני יצחק: יום למחרת חזרתי, עליתי למשפט, שוב פעם, הסברתי את המצב שלי, כל פעם אמרו לי את אותו דבר, כל עוד אני לא מתכוונת להתחייל, אין עם מי לדבר.
פאני יצחק: סירבתי להתחייל.
פאני יצחק: נתנו לי שבע יום ריתוק, נשלחתי הביתה להביא ציוד, יום שלישי כבר התחלתי את הריתוק.
פאני יצחק: יום למחרת, ביום רביעי, ביקשו ממני לעשות עבודות רס"ר, כל מיני עבודות ניקיון, סירבתי.
פאני יצחק: כיוון שאני לא חיילת וזה לא מה שהגעתי לעשות.
פאני יצחק: שוב פעם עליתי למשפט אצל רע"ן קד"צ, שהסיבה שעליתי למשפט היא בגלל שסירבתי לעשות עבודות רס"ר ובכלל לא הגענו לזה במשפט.
פאני יצחק: היא שאלה אותי בכלל מה הסיפור הכללי שלי, הסברתי לה את המצב והיא נתנה לי עוד חמש יום ריתוק.
פאני יצחק: סך-הכל, ריציתי 12 יום ריתוק.
פאני יצחק: בסוף ה- 12 יום ריתוק, הגעתי למדור נשים שטיפלו בי, הם אמרו לי – כרגע את משתחררת הביתה, תהיי אתנו, תהיי זמינה בטלפון, אנחנו ניצור אתך קשר.
פאני יצחק: הייתי זמינה בטלפון, ביום רביעי זימנו אותי לדיון דת.
שלמה מולה: לוועדת דת.
פאני יצחק: לוועדת דת, ששם היתה גם רע"ן עוצמה, היא שפטה אותי ביום של החתונה של אחותי, הם שאלו אותי מה המצב, שוב פעם הסברתי את כל המצב.
יעקב כץ: כשאת חוזרת ואומר כל הזמן, שגמרת שנת שירות ויש לך תעודת הוקרה.
פאני יצחק: שיש לי את המסמכים, הכל אצלי, כל הזמן המסמכים היו אתי, ידעו.
יעקב כץ: הראית להם את הכל?
פאני יצחק: הכל היה אצלם.
פאני יצחק: הם פשוט רצו שאני אתגייס, אשרת שלושה חודשים בצה"ל, ורק אז יגיע לי ועדת דת ושוועדת הדת תחליט אם אני כן צריכה להמשיך שירות צבאי או לא.
פאני יצחק: בוועדת הדת אמרו לי שחלקם הם לא היו מגובשים בדעתם, חלקם חשבו שאני כן צריכה לקבל את הפטור, כי בסופו של דבר כן מילאתי שנת שירות לאומי וחלקם חשבו שאני כן צריכה להתגייס לצה"ל, ולעשות רק שנה אחת, שידאגו לקיצור שירות.
פאני יצחק: שידאגו לי לקיצור שירות, אבל הם נותנים, הבנתי מרע"ן עוצמה, שהם נותנים רק את ההמלצה שלהם.
פאני יצחק: מפקד מיטב מחליט בסופו של דבר מה יקרה.
פאני יצחק: שוב פעם, שחררו אותי הביתה, אמרו לי תהיי זמינה בטלפון, אנחנו ניצור אתך קשר ונגיד לך מתי להגיע.
פאני יצחק: היום, אחרי הוועדה כאן, אני, אחרי הישיבה כאן, אני אצטרך ללכת לתל-השומר בשביל לשמוע את ההחלטה הסופית של מפקד מיטב.
יעקב כץ: לפחות שילמו לך את הכסף על האוטובוסים, הלוך חזור?
פאני יצחק: לא, ממש לא, ממש ממש לא.
אורי אריאל: ההורים רוצים להוסיף משהו?
אורי אריאל: או שאחרי זה.
גב' יצחק: יש לי חמישה ילדים, ארבעה ילדים שלי עשו צבא, היא עשתה את השירות הלאומי, לא סירבה, אבל כל העוגמת נפש, הילדה שלי, הראשונה שלי שהתחתנה, קראה לי, עד ששחררו לי בשעה ארבע לפני החתונה.
גב' יצחק: זה כל העוגמת נפש, אנחנו לא סירבנו, עשינו לפי החוק.
אורי אריאל: מתי עליתם לארץ?
גב' יצחק: עלינו ב- 82.
אורי אריאל: תודה למשפחה.
אורי אריאל: אני חושב שקפקא היה כותב על זה ודאי סיפור כמו שאומרים שהמציאות עולה על כל דמיון, כך זה נשמע, אבל נשמע אתכם וננסה להבין מה קרה פה, במקרה הזה, ואחרי זה אולי נוכל להשליך הלאה.
אורי אריאל: מפקד מיטב, בבקשה.
גדי אגמון: אני מפקד מיטב.
גדי אגמון: מיטב הוא הגוף שאחראי על מערכת הגיוס לצה"ל, מינהל גיוס, לשכות הגיוס ובקו"ם ובהקשר הזה, כמובן גם עסק בתהליך גיוסה של פאני יצחק.
גדי אגמון: אני חייב לומר שאני רואה את המקרה ויודע להסתכל, הוא הציג כאן גם את הראייה של המקרה הפרטי של הגב' פאני יצחק מצד אחד, אבל גם, וחשוב שהוועדה תתייחס גם למקרים ולראייה הרחבה יותר של איך המערכת עובדת ועל בסיס מה היא מקבלת החלטות.
גדי אגמון: פאני היתה בקשר עם מערכת הגיוס החל משנת 2008.
גדי אגמון: הגיעה באוקטובר 2008, ב- 27 לאוקטובר 2008, וביצעה צו ראשון בלשכת הגיוס, התייצבה בלשכת הגיוס, ביצעה צו ראשון, קיבלה זימוני מיון תעסוקתי וזימוני פרט כאלו ואחרים.
גדי אגמון: יש לי פה פנייה שלה לקבל מנילה.
אורי אריאל: ברשותך, בוא ניתן לקבוצה להיכנס.
אורי אריאל: איזה בית-ספר אתם?
קריאה: תיכון מכבים רעות.
גדי אגמון: זה בית-הספר עם אחוזי הגיוס הכי גבוהים במדינת ישראל, חבר הכנסת אריאל.
אורי אריאל: הוועדה מצדיעה לנוער, אבל עוד יותר מצדיעה להורים שלהם, למורים שלהם ולהנהלה שלהם.
גדי אגמון: כפי שאמרתי, היא היתה אתנו בקשר, יש לי פה מוצג.
יעקב כץ: מה זה מנילה?
גדי אגמון: מנילה זה את שאלות ההעדפות שלה, לגבי איזה תפקידים היא תבצע בשירות.
שלמה מולה: באיזה שנה זה היה?
גדי אגמון: היא שלחה לנו פקס'.
גדי אגמון: אין לי ויכוח.
שלמה מולה: לא אמרתי, רק שאלתי באיזו שנה זה היה.
גדי אגמון: זה היה במהלך 2009.
אורי אריאל: 2008.
גדי אגמון: לא לא, ב- 2008 היא הגיעה לצו ראשון, ב- 27 באוקטובר 2008 וב- 2009 היא היתה אתנו בקשר באשר להליך גיוסה.
גדי אגמון: יחד עם זאת, אני רוצה לומר שב- 20 בדצמבר, התאריך שנקבע לה לגיוס היה ב- 20 לדצמבר 2009, ב- 20 לדצמבר 2009 כפי שאני מבין, היא כבר היתה שלושה-ארבעה חודשים בשירות לאומי.
גדי אגמון: התקשרו אליה גם ב- 20 לדצמבר, גם ב- 27 לדצמבר, יש לנו תיעודי שיחות לעניין הזה, שבו הצגנו ואמרנו לה שהיא משתמטת מגיוס, כי לא קיבלנו את הפטור שלה לעניין הדת.
גדי אגמון: זה צריך לשאול את הגברת פאני.
שלמה מולה: אם אתם קיבלתם, אמרתם, אנחנו לא מקבלים את הטענות שלך שאת דתייה, חובת ההוכחה עליך להגיד למה אתה לא מקבל שהיא לא דתייה.
גדי אגמון: לא, לא.
גדי אגמון: החוק מחייב אותה או לוודא שהיא פטורה משירות, וזה ההיבט העקרוני שחשוב לי מאוד להתייחס אליו, או להתייצב בלשכת הגיוס ולהביא לנו הצהרה עד 90 יום לפני גיוסה.
גדי אגמון: מהיום שבו היא מעבירה לנו הצהרה 90 יום לאחר גיוסה, אני גם יכול לקבל החלטה לגייס אותה.
גדי אגמון: במקרה של פאני, זה לא קרה.
גדי אגמון: היא לא וידאה שהיא פטורה משירות ויותר מזה, במקרה הכולל, וזה הדבר החשוב לומר כאן, השירות הלאומי מעסיק אותה כמו גם אחרות, במקרים רבים, ללא פטור משירות רשמי, מקבל אותם לשירות לאומי, מבלי שהיא מקבלת את תעודת הפטור ומבלי שהיא מציגה אותה ואז קורים מקרים מצערים ואכן המקרה הוא מקרה מצער, כמו של פני.
גדי אגמון: אני מצפה שמערכת השירות הלאומי, כמו גם השירותים האחרים.
שלמה מולה: אבל מה אתה רוצה ממנה?
שלמה מולה: למה אתה לא פונה למערכת השירות הלאומי?
אורי אריאל: חבר הכנסת, שנייה.
שלמה מולה: למה היא צריכה לסבול, אבל?
אורי אריאל: אני קצת מסביר גם, תסלחו לי, חברי הכנסת, כי יש פה הרבה תלמידים.
אורי אריאל: היחידים שיכולים להתפרץ פה זה חברי הכנסת, אז אני לא אוסר עליכם, אבל אני מבקש בכל-זאת לתת לאל"מ אגמון לסיים את דבריו ואחרי זה כל אחד בתורו ישאל שאלות.
אורי אריאל: בבקשה, אל"מ אגמון.
גדי אגמון: לכן, מה שאני אומר זה שמה שאני מצפה מהפרט, כמו גם מפאני, כמו גם מהאחרות, להסדיר את מעמדן מול רשויות הצבא.
גדי אגמון: ללא הסדרת המעמד שלהן מול רשויות הצבא, קרי – קבלת הפטור, הן לא יכולות לגשת לשירות הלאומי.
גדי אגמון: בהיבט המערכתי, אני חושב שאנחנו כגופים, שאמונים לצורך העניין, בין אם על השירות הצבאי ובין אם השירות הלאומי, חייבים לוודא שההסכמים ותהליכי הפעולה בין הגופים הם מוסדרים, כדי שלא יקרה מציאות כזאת.
יעקב כץ: אבל אחרי כל זה, והיא כבר הגיעה אליכם והיא הראתה לכם שהיא סיימה שירות לאומי, וכבר יש לה את המסמכים, ובתוך זה שכבר שופט אחד, שופט שני, שופט שלישי, שופט רביעי, היא אומרת – OK, לא הבנתי בדיוק, שלחתי לכם בדואר, משפחה שהגיעה, שהעברית לא שגורה, ההורים, היא אומרת – הנה, אבל עכשיו תראו, הנה המסמכים, עשיתי שירות לאומי.
יעקב כץ: הלא מדובר באינסטנציה אחת, אינסטנציה שנייה, אינסטנציה שלישית, ומשאירים בחורה שבועיים שוללים ממנה את החירות שלה, עבודות רס"ר.
יעקב כץ: אבל ראיתם שהיא שירתה שירות לאומי.
יעקב כץ: למה באותו רגע שהשופט או השופטת רואה שהיא כבר עשתה את השירות, יש בעיה, נתקן את זה, נעביר את זה.
יעקב כץ: קחו אותה הביתה, נשלח מכתבים לכל העולם.
יעקב כץ: אבל למה?
יעקב כץ: איפה הלב?
גדי אגמון: לכן קיבלתי החלטה שהיא לא חייבת, דרך אגב, הוועדה בכלל חשבה שנכון שהיא תשלים שנת שירות נוספת בצה"ל, כדי להשלים את השנתיים.
גדי אגמון: קיבלתי החלטה שהיא משוחררת מהשירות ושהיא לא תמשיך בשירות.
גדי אגמון: אחרי עשרה ימים, זה נשמע לי סביר, יחסית, לעובדה שבמשך תשעה חודשים, מה- 20 בדצמבר או ה- 27 בדצמבר, ועד יום ההצהרה קרי נובמבר שנה לאחר מכן, עשרה חודשים לאחר מכן, היתה אפשרות גם לה להבין.
גדי אגמון: יש פה שיחות תיעוד.
גדי אגמון: אומרים לה שהיא משתמטת באופן פורמאלי, זה לא ההשתמטות כפי שאני ואתה מדברים עליה.
גדי אגמון: ניתן היה להסדיר את העניין הזה.
גדי אגמון: אפשר במשך שמונה, תשעה חודשים, להסדיר את העניין הזה, להימנע מהתהליך הזה.
גב' יצחק: להזכיר לכם, יותר מזה, מה אני יכולה לעשות?
גדי אגמון: אפשר היה להתייצב בלשכת הגיוס, להציג את העובדה מראש, ולא להגיע למצב כמו שקראת, חבר הכנסת, שבאישון לילה מגיעה המשטרה הצבאית שנאבקת במשתמטות אחרות לגמרי.
יעקב כץ: למה לקחת בחורה באישון לילה?
יעקב כץ: סתם אני שואל, בחור מילא, אבל בחורה?
יעקב כץ: בחורה, זה עניין של צניעות, אני אומר את זה סתם.
יעקב כץ: את הבנים שלי תעצרו בשתיים בלילה, בחורה, גם כן, בחורה חילונית, דתית, לא משנה מי היא, שלוש בלילה?
יעקב כץ: אני חושב שאם אתם באים לעצור, תעצרו בשעה שבע בבוקר, שמונה בבוקר.
יעקב כץ: מישהו צחצח את השיניים, נראה יותר נורמאלי.
יעקב כץ: אני אומר, גם הצניעות של הבחורה היהודייה הפשוטה, גם על זה צריך לחשוב.
אורי אריאל: אתה סיימת, מר אגמון?
גדי אגמון: אני רק שוב, חוזר ומחדד את העובדה שחשוב שנסדיר, דווקא בוועדה הזאת, את העובדה שלצה"ל בתהליכי הגיוס שלו, יש זכות ראשונים בתהליך הגיוס לצה"ל ומשהיא מקבלת פטור רשמי והיא פטורה מהשירות הצבאי, היא יכולה לגשת לשירות הלאומי, שאיננו יכול להתחיל בשירות לאומי לגבי גב' פאני או אחרת, לפני שהיא מקבלת את הפטור מצה"ל.
גדי אגמון: אילו היינו מקפידים על התהליך הזה, כל התהליך הזה היה נמנע מראש ויש לי כאן תיק עבה עם הרבה מאוד דוגמאות שאנחנו פוטרים את הבנות האלה, יחסית בתהליך מהיר כדי להימנע מהמציאות הזאת כפי שנוצרה.
אורי אריאל: אני מעביר את רשות הדיבור לחבר הכנסת מולה, רק רוצה שתי הערות קצרות, שנאמרו כבר.
אורי אריאל: בכל אופן, אל"מ אגמון, אנחנו דנים עכשיו על המקרה המיוחד הזה.
אורי אריאל: זה בסדר שמשתמשים בזה להאיר את כל המערכת, להבין את כל הדברים ואולי תצא מפה תקנה שהשירות הלאומי או אחרים יבינו.
אורי אריאל: ואני אומר לך שזה בלתי סביר, ההתנהלות אתה ואל תגיד שעשרה ימים זה בסדר.
אורי אריאל: כשמישהו בא עם תעודות, גם אתם לא צריכים את הטרטור הזה, מה אתם צריכים אותה?
אורי אריאל: הלוך ושוב, מביאים אותה, מתעסקים אתה, צריך בית דין, צריך להגיע אליך, יש לך זמן?
אורי אריאל: מה אתה צריך?
אורי אריאל: היא הביאה תעודות, מסתכלים על זה, מרימים טלפון אחד למקום שהיא היתה, אומרים כן היא היתה, ואומרים לה – גברת, סליחה, אפשר לבקש סליחה, נכון, היא צעירה, אנחנו מבוגרים, להגיד סליחה, טעינו, מחילה, תיסעי הביתה, שלום לך ולגמור את העניין ואז יש את העניין הכללי – בואו, תדעו להפריד.
אורי אריאל: הם יושבים מולכם פה משפחה, אני חושב שאפשר גם לבקש סליחה.
אורי אריאל: חבר הכנסת מולה, בבקשה.
שלמה מולה: קודם כל, כשאני שמעתי את הסיפור מידידי הטוב כצלה ואני הייתי בחוץ לארץ ואני התקשרתי אליה לשאול אותה בכלל אם באמת היא יודעת במה המדובר והייתי המום.
שלמה מולה: באמת, אני אומר לך, אני הייתי המום.
שלמה מולה: הרי אתם גיבורים על חלשים.
שלמה מולה: זאת המציאות.
שלמה מולה: זאת אומרת, אתם, קשה לכם לגייס את האחרים, יש כל-כך הרבה משתמטים, אתה יודע מה?
שלמה מולה: לא הולך על החרדים, שלא יגידו לי אנשי קדימה מתנפלים על החרדים, זה נכון, יש 40,000 משתמטים.
שלמה מולה: אם היה מישהו שרצה להתגייס באיזה ישיבה, שמונע ממנו הרב, לא הייתם הולכים אליו.
שלמה מולה: אבל מה אתם רוצים מהילדה הזאת, בסך-הכל?
שלמה מולה: יכול להיות שהיתה איזה שהיא תקלה מסוימת, בסדר?
שלמה מולה: מקובל עלי, קורות תקלות.
שלמה מולה: אבל בחורה ששירתה בשירות לאומי, נתנה למען המדינה, לא השתמטה ואתם פשוט גיבורים על מי שלא יכול עליכם, זו התחושה.
שלמה מולה: אתה לא יכול למחוק את התחושה הזו.
שלמה מולה: אתם לוקחים אותה, שמים אותה עשרה ימים בכלא.
שלמה מולה: למה ולמה?
שלמה מולה: על מה ולמה?
שלמה מולה: יש לכם תקלה?
שלמה מולה: תתקנו, תתקנו את הטעות.
שלמה מולה: OK, אני יכול להבין, לפני כן, תשתמשו בעוד אנשים, במורים שלה, במי שהיה בראש הישיבה שלימד אותה.
שלמה מולה: הרי אנחנו לא, אתה יודע שאני לא, אני אחד שחושב שכולם צריכים להתגייס לצה"ל.
שלמה מולה: אבל יחד עם זה, אם כבר החוק מאפשר לאנשים גם לשרת שירות לאומי, גם אם זה לא בדיוק באותם דקדוקים כפי שאתם אולי חושבים שהיה אמור להיות, אבל מה שעשיתם – יאללה, בואו, היא לא הלכה לפי מה שהצבא אומר, יאללה, עכשיו אנחנו נראה לה, נתנקם בה.
שלמה מולה: נכניס אותה לכלא.
שלמה מולה: זה בושה וחרפה.
גדי אגמון: היא לא נכנסה לכלא.
שלמה מולה: לא משנה, עצרתם אותה עשרה ימים?
גדי אגמון: לא נכנסה לכלא.
פאני יצחקי: 12 יום.
שלמה מולה: עצרתם אותה עשרה ימים?
גדי אגמון: היא היתה בתוך בסיס צבאי, במשך עשרה, 12 יום.
שלמה מולה: אני שואל אותך, מבחינתי, אם עשרה ימים אתם הכנסתם אותה בניגוד לרצונה, הרי היא לא רצתה.
גדי אגמון: מה זאת אומרת בניגוד לרצונה?
גדי אגמון: אדוני חבר הכנסת, עשרה חודשים הודענו לה באופן אישי שהיא משתמטת משירות.
אורי אריאל: אלוף משנה אגמון.
אורי אריאל: שנייה אחת, מולה.
אורי אריאל: אני אמרתי קודם ואני חוזר ואומר, היחידים שיכולים להתפרץ זה חברי הכנסת.
אורי אריאל: ככה זה.
אורי אריאל: עכשיו אתה תרצה להשיב, אתה תשיב אחרי זה.
אורי אריאל: תסכם מצידי את הדיון מבחינת ראותכם, תוכל להשיב על כל הטענות, בוא תשמע את חברי הכנסת, גם את האחרים, ותוכל להשיב.
שלמה מולה: אני לא אומר שהיא נהגה במאה אחוז כמו שצריך, לא, זה לא מה שאני אומר.
שלמה מולה: אבל אני, Once שאתם יודעים שהיא שירתה בשירות לאומי, והיא נתנה את מה שהחובה שלה לתת, היא נתנה.
שלמה מולה: מה, אתם לא יכולים לבוא בשיח, לבוא ולהגיד – תשמעי, זה לא?
שלמה מולה: האימא אומרת – ארבעה ילדים שלי שירתו בצבא, באמת.
שלמה מולה: אתה יודע, כמה משפחות יש לך שארבעה ילדים שלהם שירתו בצבא?
שלמה מולה: כמה יש לך כאלה?
שלמה מולה: ואז אתה יודע מה, איזה תחושה אתה נותן למשפחה הזאת?
שלמה מולה: תחושת התמרמרות, תחושה של – וואלה, למה זה?
שלמה מולה: למה לכם את זה?