GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרדכי קידר: כי מס הכנסה לוקח כמה שלוקח וככה הכסף חוזר.
מרדכי קידר: זה הכול.
יואל חסון: איזה שדרנים ישראלים?
קריאה: משדרים אחד ושניים.
יואל חסון: והם רוצים לשדר בישראל.
יואל חסון: אבל למה עם השידור הזה של ערוץ 33 היתה בעיה?
דובר: זה עניין של כסף.
יואל חסון: אה, זה פשוט עניין של כסף.
יואל חסון: ועמוס זה יותר זול ופה זה יותר יקר.
דובר: עמוס, אנחנו חייבים לשדר בעמוס.
מרדכי קידר: אבל אתם לא מביאים התוצאה.
מרדכי קידר: אתם לא מביאים את התוצאה.
מרדכי קידר: מה עשיתם?
יואל חסון: בהוטבירד כמה זה עולה יותר למערכת?
יגאל כספי: הוטבירד השנה עולה יותר מאשר אתה משלם על המסוף.
יגאל כספי: בנוסף לעלות.
יואל חסון: בירדן, זה נראה לך הגיוני שצריך שזה יהיה בהוטבירד.
מרדכי קידר: זה חיוני.
מרדכי קידר: חיוני.
מרדכי קידר: לא הגיוני.
מרדכי קידר: בלי הוטבירד אתה לא קיים בעולם הערבי.
מרדכי קידר: אנשים לא מבינים את זה.
מרדכי קידר: דבר שני, יש לך ככה, בספקטרום של כל אחד בסלון שיושב ורואה יש בי.בי.סי בערבית, יש CNN האמריקאי, יש צרפת 24 , יש דונה ההונגרי, ויש הערוץ הרוסי.
מרדכי קידר: כל העולם נמצא שם, בכל העולם ישראל לא קיימת שם.
מרדכי קידר: אין ערוץ בינלאומי, לא אנגלי, לא ערבי, ועל זה אנחנו בוכים.
מרדכי קידר: ולדעתי שוב, יש את האפשרות ויש  את הכול, אף אחד לא משדר לעולם משום מה.
מרדכי קידר: וזה גם כן, כי משדרים בעמוס לתוך החדר במקום לשדר לעולם.
יואל חסון: העניין ברור.
יואל חסון: כן, אתה רצית, בבקשה.
אדמונד סחייק: כן.
אדמונד סחייק: שמי אדמונד סחייק.
אדמונד סחייק: אני מנהל הרדיו בערבית.
אדמונד סחייק: עכשיו הסיפור הוא כזה.
אדמונד סחייק: שם המשחק הוא כסף.
אדמונד סחייק: גם כשהורידו את הוטבירד והלכו לעמוס זה היה סיפור של כסף.
אדמונד סחייק: כי זה עלה הרבה כסף ועמוס לא עולה שום דבר.
אדמונד סחייק: עכשיו ישיבות כאלה, אני משתתף בהן כבר עשר שנים ושום דבר לא קורה כי האמת, אני יכול להגיד את האמת, אולי זה לא בדיוק מעניין, אבל זה חשוב שגם חברי הכנסת ידעו את זה.
אדמונד סחייק: כאן תשאל את עצמך, אם זה היה נושא שערורייתי או נושא שיוצא לתקשורת יפה אז כולם היו יושבים כאן.
אדמונד סחייק: אנחנו יושבים ומדברים ובדרך כלל שום דבר לא יוצא מזה.
אדמונד סחייק: הרדיו בערבית, בשנת 91 דליה איציק סגרה את המשדר העיקרי בהיותה שרת  איכות הסביבה.
אדמונד סחייק: הקימו שם ישוב ליד המשדרים, צורן, ואז התושבים אמרו שזה גורם לקרינה.
אדמונד סחייק: זה שהישוב הוקם 20 שנה אחרי שהמשדרים היו קיימים אף אחד לא דיבר על זה.
אדמונד סחייק: העיקר סגרו את המשדר.
אדמונד סחייק: לפני זה היינו התחנה השלישית בגודלה במצרים האזינו לנו.
אדמונד סחייק: זה לפי סקרים של הבי.בי.סי בשביל voice of America.
אדמונד סחייק: התחנה השנייה מירדן עם האזנה מאוד גבוהה גם בסוריה וגם בלבנון, פתאום כל זה מת.
אדמונד סחייק: הורידו את המשדר.
אדמונד סחייק: במשך שנים שידרנו לקיר.
אדמונד סחייק: האזנה שלנו ירדה.
אדמונד סחייק: למשל במדינת ישראל זה גם לא נקלט.
אדמונד סחייק: ההאזנה ירדה מ-82% ל-15%.
אדמונד סחייק: רק לאחרונה התחילו להקים משדרים של FM שהם משדרים בעלי טווח מוגבל, שגם בתוך הארץ היום אנחנו לא מכסים.
אדמונד סחייק: אין לנו למשל משדר רציני ב-FM  בצפון, ששם רוב האוכלוסייה הערבית מתרכזת.
אדמונד סחייק: עכשיו בשטחים, מנדי יכול להגיד לך מה היה קודם בשטחים.
אדמונד סחייק: אנחנו היינו התחנה הכי הכי חזקה.
אדמונד סחייק: היום הם לא יכולים לשמוע אותנו.
אדמונד סחייק: אז מה קורה?
אדמונד סחייק: כל העסק יורד לטמיון.
אדמונד סחייק: לדבר על כסף.
אדמונד סחייק: היה אפשר לפתור את הבעיה  של המשדרים במשהו כמו 20 מיליון שקל.
אדמונד סחייק: זה לא סכום כזה גדול.
אדמונד סחייק: אבל בלי משדרים חבל על השידור.
אדמונד סחייק: אין משדרים.
אדמונד סחייק: כמו שדיבר מר קידר על הטלוויזיה, משדרים ואין האזנה כי זה לא מגיע.
אדמונד סחייק: זאת הבעיה העיקרית שצריך לפתור.
אדמונד סחייק: עכשיו אנחנו מדברים על הרפורמה.
אדמונד סחייק: אתה יודע מה הרפורמה תתרום לרדיו ולטלוויזיה בערבית?
אדמונד סחייק: קיצוץ ב-40% מהתקנים.
אדמונד סחייק: זו התרומה של הרפורמה, קודם כל.
אדמונד סחייק: עכשיו אני חרד ואני איך אומרים, אני בסוף דרכי בעסק הזה.
אדמונד סחייק: אבל אני חרד שבסופו של דבר לא יהיו אנשים שיוכלו לשדר בערבית.
אדמונד סחייק: כי מה שקורה, למשל היתה תקופה, אם אנחנו היינו במצב הזה שאנחנו בו בשנים האחרונות, לא היה היום שידור.
אדמונד סחייק: אנחנו קיימנו כל שנה קורס לשדרנים בערבית.
אדמונד סחייק: החלפנו את אלה שפרשו באנשים חדשים.
אדמונד סחייק: עכשיו אין קורסים כי אין כסף לזה ואם יהיה קורס, אתה לא יכול לקנות את האנשים כי אתה אמור לקצץ.
אדמונד סחייק: אז לא תהיה לך עתודה.
אדמונד סחייק: והנה ירדן ותיקאי יושב פה, כמה זמן הוא עבד בשביל לקלוט בן אדם אחד דובר ערבית במטה.
אדמונד סחייק: עכשיו אין להכשיר בן אדם שיעבוד בשידורים בערבית, עם הוא בא עם הבסיס המושלם, למד באוניברסיטה ערבית וכל הדברים האלה, אתה צריך לפחות 3 שנים בשביל להכשיר אותו.
אדמונד סחייק: יש לנו ניסיון של עשרות שנים בזה.
אדמונד סחייק: אין.
אדמונד סחייק: אתה לא יכול להכשיר אנשים.
אדמונד סחייק: אז השם של המשחק הוא כסף.
אדמונד סחייק: כסף וכסף.
יואל חסון: תודה לך מר סחייק.
יואל חסון: מישהו רוצה להגיב?
רוני ביאלר: אני רוני ביאלר.
רוני ביאלר: אני מפעיל אתרים באינטרנט בערבית.
רוני ביאלר: אני מפעיל אתר שקוראים לו יהודי 1 ועוד אתר שנקרא ישראל בערבייה, ישראל בערבית.
רוני ביאלר: אני עובד עם אנשי צד"ל.
רוני ביאלר: אני התחלתי ללמוד ערבית לפני הרבה שנים.
רוני ביאלר: עשיתי תואר במזרח תיכון.
רוני ביאלר: ופשוט באיזושהי נקודה הגעתי לאתר של משרד החוץ וראיתי שהם פשוט מעלים את ישראל.
רוני ביאלר: החלטתי לעשות מעשה והתחלתי ליצור חומרים.
רוני ביאלר: אין למשל מפות של ישראל בערבית.
רוני ביאלר: אני מצייר את המפות.
רוני ביאלר: אין מצגות.
רוני ביאלר: פשוט רמה מאוד נמוכה.
רוני ביאלר: אני עשיתי איזו מצגת, אני אראה לכם.
רוני ביאלר: אבל יש משהו אחר חשוב שאני רוצה להגיד לכם.
רוני ביאלר: יש הרבה אנשים בישראל שהם בקשר עם ערבים מכל העולם, במרוקו, בעיראק, דרך רשתות חברתיות.
רוני ביאלר: דרך רשתות חברתיות אנחנו הגענו גם לאדם שקוראים לו בשיר בוטן שהוא כורדי מעיראק והוא עיתונאי שכותב ביותר מ-30 עיתונים בכורדיסטן.
רוני ביאלר: ואני רציתי להביא אותו שיסביר לכם בעצם מבחוץ מעיראק, האם ישראל קיימת, אם רוצים לדעת על ישראל.
רוני ביאלר: מבחוץ, נקודת מבט חיצונית.
רוני ביאלר: אז אני אציג אותו.
רוני ביאלר: אני אבקש ממנו לדבר ומרדכי קידר יתרגם.
רוני ביאלר: בסדר?
רוני ביאלר: הוא ידבר בערבית ומרדכי קידר יתרגם.
בשיר סברי בוטני: (תרגום מערבית על ידי מרדכי קידר)      	שלום.
בשיר סברי בוטני: אהלן וסהלן.
בשיר סברי בוטני: לפני כל דבר אני מודה לכם על ההזמנה.
בשיר סברי בוטני: בהיותי אדם מעיראק, עיתונאי עיראקי כורדי אני רואה את ישראל מזווית ערבית עיראקית או כורדית מכורדיסטאן.
בשיר סברי בוטני: אני מתנצל שאני לא מדבר עברית ולא כל כך הבנתי מה שאתם מדברים.
בשיר סברי בוטני: אנחנו בעיראק זקוקים למסר הישראלי.
בשיר סברי בוטני: אנחנו זקוקים לאינפורמציה נכונה ומדויקת על ישראל.
בשיר סברי בוטני: הידיעות שבידינו הן מועטות ולא מספיקות.
בשיר סברי בוטני: יש ידיעות שיוצאות מכאן שהן מוטעות.
בשיר סברי בוטני: הטעות היא בהיבט או מבפנים החוצה או מבחוץ פנימה.
בשיר סברי בוטני: למרבה הצער אין קשרים בין העמים במזרח התיכון.
בשיר סברי בוטני: לכן בצפון עיראק באזור כורדיסטאן יש באוניברסיטאות לימודי ערבית ועברית.
בשיר סברי בוטני: כי אנחנו כאנשי כורדיסטאן רוצים להתקרב לאחינו הערבים והיהודים.
בשיר סברי בוטני: ניסינו הרבה עם ישראל.
בשיר סברי בוטני: למרבה הצער הדרך חסומה.
בשיר סברי בוטני: משרד החוץ הישראלי הוא הסיבה שהדרך חסומה.
בשיר סברי בוטני: אולי גם משרד התרבות.
בשיר סברי בוטני: משרד החוץ לא עומד באחריות שלו ובחובה שלו.
בשיר סברי בוטני: אנחנו זקוקים לפיתוח היחסים.
בשיר סברי בוטני: פרויקטים משותפים, אנחנו זקוקים להם.
בשיר סברי בוטני: אנחנו זקוקים למידע חזק ומדויק דרך האינטרנט.
בשיר סברי בוטני: לדוגמה רוני ביאלר משמש בתוארו יהודי 1 שזה שם האתר שלו כגשר בין מדינת ישראל לבין העולם הערבי.
בשיר סברי בוטני: (דברי מרדכי קידר) רבותיי זה נכון, אני עצמי עוקב אחרי האתר שלו.
בשיר סברי בוטני: זה נכון לחלוטין.
בשיר סברי בוטני: יש הרבה מה לומר בעניין הזה.
בשיר סברי בוטני: על כל פנים תודה רבה.
יואל חסון: תגיד לו בבקשה שאני קודם כל רוצה להודות לו על זה שהוא טרח ובא וביטא את העמדה שלו.
יואל חסון: זה חשוב בעינינו.
בשיר סברי בוטני: בעזרת השם.
יואל חסון: שוקראן.
יואל חסון: יגאל.
יואל חסון: ראיתי אותך נע קצת באי נוחות למשמע הדברים האלה.
יואל חסון: תסביר למה אתה נע באי נוחות ומה אתם עושים.
יגאל כספי: כל הכבוד אבל  לבוא ולזלזל בצורה כזאת באתר שמושקע, עובדים עליו.
יגאל כספי: זה לא מקובל.
יגאל כספי: אני חושב שזה פשוט גם לא אתי וגם לא קולגיאלי.
יגאל כספי: אני לא הייתי אומר על האתר שלו שום דבר.
יגאל כספי: עכשיו אנחנו מפעילים, דבר ראשון הסיפור הזה של הסברה לעולם הערבי.
יגאל כספי: המינוח הוא לא מדויק.
יגאל כספי: מה זה הסברה?
יגאל כספי: אנחנו מדברים פה על העברת מידע לקהל שצריך לעקוף את כל האמצעים הרגילים.
יגאל כספי: הסברה זה דיאלוג עם קהל.
יגאל כספי: אין לנו אפשרות לעשות את זה בעולם הערבי.
יגאל כספי: אין לנו גישה לשם.
יגאל כספי: מערכת הרדיו ומערכת התקשורת אנחנו דיברנו עליה.
מרדכי קידר: כמה דוברי ערבית יש לכם?
מרדכי קידר: נתחיל מזה.
יגאל כספי: . כבר תדע.
יגאל כספי: רק שנייה.
יגאל כספי: אני אומר שהדרך היחידה לעשות היום באמצעים שיש, מה שנשאר מהמדיה החברתית זה האינטרנט.
יגאל כספי: עכשיו האינטרנט זה דבר שגם ניתן לחסוך דרכו.
יגאל כספי: מדינות ערב לא יושבות בשקט ונותנות  לנו לעבוד בשקט.
יגאל כספי: ויש לנו גם את הנושא הזה של חסימות שאנחנו מנסים לפרוץ ומנסים לעשות מעקפים כי בסיכום הכללי זה האתר הרשמי של מדינת ישראל והם יודעים בדיוק.
יגאל כספי: עכשיו האתרים שלנו לדעתנו הם אתרים טובים והם מצוטטים.
יגאל כספי: עיתונים ערביים מצטטים אותם.
יגאל כספי: אני במקביל גם מפעיל אתר בפרסית שאפילו שר החוץ הפרסי לפני שבועיים ציטט אותו בוועידה בינלאומית.
יגאל כספי: זאת אומרת האתר הזה נקרא.
יגאל כספי: עכשיו לגבי מפעילת האתר תימורה שפירא, היא מוכרת פה לכל הגוורדיה שעוסקת בתחום הערבי.
יגאל כספי: זה הטוב ביותר שמדינת ישראל יכול לספק.
יגאל כספי: אי אפשר לבוא בטענות גם למפעילה ועל האיכות שלה.
יגאל כספי: לגבי הדוברים בערבית, גם יושב הראש אמר, אנחנו משקפים את מה שהאוכלוסייה הישראלית דוברת.
יגאל כספי: כמות דוברי הערבית  במשרד החוץ היא לא גבוהה ואנחנו צריכים לאלתר עם מה שיש לנו.
יגאל כספי: אז אנחנו עושים מאמצים.
יגאל כספי: הזכירו פה את דובר ראש הממשלה יאיר רביד.
יגאל כספי: זה היה איש משרד החוץ שעבר לצד השני של הכביש ועכשיו אנחנו מנסים עוד פעם לראות מתוך המשרד מי יוכל להיכנס לתפקיד הזה.
יגאל כספי: יש לנו קשיים בזה.
יגאל כספי: חלק מהאנשים שלנו נמצאים בחוץ לארץ.
יגאל כספי: אנחנו מחכים שהם יחזרו.
יגאל כספי: מצבת כוח הדוברים בערבית, ואמר אדמונד סחייק, זה מקצוע, גם להיות דובר.
יואל חסון: בעניין של אם נשארים בתוך הקופסה או יוצאים מחוץ לקופסה.
יואל חסון: לדוגמה בירדן, אם אתם הייתם לוקחים על עצמכם לגייס סטודנטים שלומדים ערבית.
יואל חסון: יש כמה כאלה.
יואל חסון: להפעיל אותם ברשתות החברתיות, להפעיל אותם באינטרנט.
יואל חסון: לשלם להם שכר סטודנטים.
יואל חסון: למצוא לזה תקציב.
יואל חסון: בדיוק כמו שמגייסים, כמו שבחדר האזנה במשרד ראש הממשלה בחדר תקשוב, אתה אומר בתקשוב אני אשים סטודנטים, אני משלם להם שכר סטודנטים, הם יושבים ומקשיבים וכותבים כל מה שנאמר על המדינה או על ראש הממשלה.
יואל חסון: מה שצריך לעשות זה בסדר.
יואל חסון: תחשוב שסוג של חדר מצב כזה היו מקימים עם דוברי ערבית כותבי ערבית וכדומה, בשכר סטודנטים לרשתות חברתיות, לאינטרנט, להפעלת אתרים, לתגובות, לכל הדברים האלה.
יואל חסון: אז לא צריך עובדי מדינה, לא צריך לתת להם קביעות, לא צריך לעשות איתם הסכמי שכר, לא צריך לעשות להם רפורמה.
יואל חסון: האמן לי רבים רבים יהיו מוכנים לעשות את זה.
יגאל כספי: בגלל שבתקנים אנחנו מוגבלים אז אנחנו מצאנו את הפטנט של עובד בלתי צמיד.
יגאל כספי: הגשנו, פרסמנו מכרז.
יגאל כספי: מתוך המעט שניגשו בחרנו  סך הכול שניים כי לא מצאנו יותר.
יגאל כספי: זאת אומרת זה לא שיש לך הצפה.
יגאל כספי: אני ציפיתי בדיוק כמוך שעל פי מצב התעסוקה יהיו הרבה מועמדים.
יגאל כספי: לא קיבלנו.
יגאל כספי: וגם אלה שקיבלנו...
יואל חסון: מה עם אלה שמלמדים ערבית?
יואל חסון: נותנים הרצאות?
יגאל כספי: יש לנו נטייה לזלזל.
יגאל כספי: אני לא מוכן לזלזל בדוברי ערבית.
יגאל כספי: זה מקצוע.
יגאל כספי: לכתוב ערבית שהיא תהיה ערבית מאוד מסודרת ושלא יראו שזה עילג, אין לנו.
יגאל כספי: אז אני הולך להשיג שניים עד שאני אגמור את המבחן.
יגאל כספי: הם ישבו על יד אותה מפעילת  אתר ובמקביל היא מעדכנת.
יגאל כספי: מה הבעיה באתר?
יגאל כספי: היא משקיעה את רוב הזמן שלה בתרגום החומר והעלאתו על האתר.
יגאל כספי: הקטע של הדיאלוג הוא החלק החסר ואנחנו צריכים שיענו תשובות לשאלות ויווצר דיאלוג.
יגאל כספי: עכשיו אני רוצה להזכיר יש לנו גם אתר של face book  וגם אתר של טוויטר.
יגאל כספי: עוד פעם אותו בן אדם.
יגאל כספי: זו אותה בחורה שעושה את הכול.
יגאל כספי: ואנחנו מוגבלים.
יואל חסון: אני הבטחתי שאתה תראה את המצגת.
רוני ביאלר: אתר משרד החוץ בשפה הערבית.
רוני ביאלר: טוב, הוא אמר שחלק מהאתרים חסומים למצרים או לסוריה.
רוני ביאלר: לגבי אתר משרד החוץ.
רוני ביאלר: אין מענה לשאלות נפוצות בעולם הערבי לגבי ישראל.
רוני ביאלר: זאת אומרת הם לא עונים לשאלות ששואלים אותם.
רוני ביאלר: כפתור החיפוש לא עובד.
רוני ביאלר: גרפיקה מיושנת.
רוני ביאלר: מאמרים לא מעודכנים.
רוני ביאלר: אין תמונות בערבית.
רוני ביאלר: חלק מהקישורים לא עובדים.
רוני ביאלר: אין מפות של ישראל בשפה הערבית.
רוני ביאלר: Face book   לא קיים.
רוני ביאלר: U TUBE 	  לא פעיל.
רוני ביאלר: וויקפדיה בערבית אתם לא עובדים איתה.
רוני ביאלר: אני שינית את כל המונחים בוויקיפדיה בערבית.
רוני ביאלר: אין התייחסות לנושא השפה העברית בכלל.
רוני ביאלר: נושא הדת היהודית נמצא בתחתית הרשימה.
רוני ביאלר: מסורת יהודית בקושי מופיעה.
רוני ביאלר: מוסיקה ישראלית לא קיימת.
רוני ביאלר: האתר לא עובד בצורה מתאימה.
רוני ביאלר: הנה אחד הדפים מאתר משרד החוץ.
רוני ביאלר: אני לא רוצה להעליב אותך אבל זה האתר.
רוני ביאלר: תסתכלו.
רוני ביאלר: זה לא אתר מקצועי.
רוני ביאלר: הלאה.
רוני ביאלר: אתר בערבית עם כיתוב באנגלית.
רוני ביאלר: בגוגל, חצי מהאתר לא רואים.
רוני ביאלר: ביו פוקס, לא רואים.
רוני ביאלר: נמשיך הלאה, U TUBE, GOOGLE, FACE BOOK , אלה חמשת האתרים הכי פופלריים בירדן, מצרים, לבנון.
רוני ביאלר: רק האתר בסעודיה שאנחנו יכולים להגיע אליהם.
רוני ביאלר: מה משרד החוץ שלנו עושה?
רוני ביאלר: ישראל הרשמית ב-U TUBE.
רוני ביאלר: הפרופיל ב-U TUBE  קיים משנת 2008.
רוני ביאלר: יש פה תגובה מלפני שנתיים שלא ענו לה.
רוני ביאלר: תגובה שמרדדת את ישראל.
רוני ביאלר: מספר משתמשים בשירותים, 116.
רוני ביאלר: בשנתיים 83 אלף איש זה כלום.
רוני ביאלר: וויקיפדיה בערבית.
רוני ביאלר: בואו תראו מה כתוב.
רוני ביאלר: בלבנון במקום העשירי, בירדן מקום 12, מצרים מקום 15.
רוני ביאלר: בבקשה.
רוני ביאלר: אל קודס העיר הגדולה ביותר בפלשתינה ההיסטורית.
רוני ביאלר: תל אביב היא עיר פלשתינית שנמצאת  תחת הכיבוש הישראלי החל מהקמת מדינת ישראל בשנת 48.
רוני ביאלר: עכו עיר בפלשתין.
רוני ביאלר: יפו, עיר בפלשתין.
רוני ביאלר: FACE BOOK 	  לא קיים.
רוני ביאלר: אחד, הוא לא קיים בערבית.
רוני ביאלר: אני בן אדם פרטי.
רוני ביאלר: אני מראה לכם מה בן אדם פרטי יכול לעשות בלי כסף.
רוני ביאלר: בלי כסף.
רוני ביאלר: יש לי קבוצות בערבית  ב- FACE BOOK  מעל עשרת אלפים איש.
רוני ביאלר: עכשיו אני דרך אגב לא התקבלתי למשרד החוץ.
רוני ביאלר: עברתי את המבחנים אבל אמרו שהערבית שלי לא מספיק טובה.
רוני ביאלר: זה דרך אגב לגבי מה שקורה.
רוני ביאלר: U TUBE  שלי.
רוני ביאלר: 1584 מנויים.
רוני ביאלר: יותר ממיליון וחצי צפיות בשנה.
רוני ביאלר: סרטונים שאני ערכתי ויצרתי בערבית.
רוני ביאלר: הערוץ הזה הכי פופולארי בערב הסעודית ובמצרים.
רוני ביאלר: עכשיו אני עוד פעם, אני מזכיר אני בן אדם פרטי, אני בן אדם שעובד, אני מורה למוסיקה ואני עושה את זה בשעות הפנאי שלי.
רוני ביאלר: זה מה שקיים כרגע בישראל בערבית מבחינתי.
רוני ביאלר: האתר שלי בצד ימין.
רוני ביאלר: האתר בצד שמאל זה של יוצאי צד"ל בישראל והאתר המשותף שלנו זה ישראל ערבייה למטה.
רוני ביאלר: אלה האתרים היחידים.
רוני ביאלר: אם ערבי עכשיו במרוקו או בתימן מחפש חומר על ישראל היסטורי, על הרצף ההיסטורי בישראל, או מפות של ישראל בערבית, או מידע על הדת היהודית לעומק, אבל בצורה שמבינים, הם ימצאו את זה רק פה.
רוני ביאלר: רק פה.
יואל חסון: זה בהחלט היה מעניין.
יואל חסון: כן בבקשה.
אופיר גנדלמן: שמי אופיר גנדלמן.
אופיר גנדלמן: אני מנהל ההסברה במטה ההסברה בערבית במשרד ראש הממשלה.
אופיר גנדלמן: אחראי על תקשורת בערבית ואחראי, דובר משרד החוץ על התקשורת הערבית.
אופיר גנדלמן: הייתי בתפקיד הזה שתי קדנציות.
אופיר גנדלמן: אני רוצה להציע כמה נקודות אור כי שמענו הרבה מאוד דברים לשלילה.
אופיר גנדלמן: אני חושב שצריך להפריד בין התוכן קודם כל לגבי מה שקשור לשידור לעולם הערבי לבין מה שנעשה מבחינת דוברים.
אופיר גנדלמן: אני רוצה להשוות למדינות אחרות שפועלות בזירה הזירה הזאת.
אופיר גנדלמן: מבחינת הופעות של דוברים ערבים הן רבות לאין שיעור מהופעות של דוברים אמריקאים, רוסים, בריטים, צרפתים, סינים, מה שאתם יכולים להעלות על הדעת.
אופיר גנדלמן: דוברים ישראלים אני מדבר.
אופיר גנדלמן: אין כמעט רשת טלוויזיה ערבית מובילה, אני מדבר על אל גז'ירה, אל ערבייה, בי.בי.סי בערבית, צרפת 24 בערבית וכולי שלא מראיינת דובר ישראלי לפחות פעם ביום, בדרך כלל בערבית.
אופיר גנדלמן: אין מצב שיש סיפור על ישראל שאין בו תגובה של דובר רשמי שלנו.
אופיר גנדלמן: בסופו של דבר למרות האתגרים ולמרות הבעיה של כוח אדם ותקציב, בסופו של דבר המסר הישראלי מגיע.
אופיר גנדלמן: הם יש מספיק אנשים שעושים את זה?
אופיר גנדלמן: לא. האם התקציב מספיק?
אופיר גנדלמן: בוודאי שלא.
אופיר גנדלמן: אבל יש דברים שנעשים.
אופיר גנדלמן: אני רוצה להצביע על תמונת הראי בצד השני.
אופיר גנדלמן: מה שאני רואה בהרבה מאוד כתבות ומאמרים שכותבים מדי פעם פובליציסטים כאלה ואחרים על החדירה הישראלית, על התקשורת הערבית, יש שם תשבחות.
אופיר גנדלמן: והעובדה היא שרוב ערוצי החדשות המרכזיים פתוחים בפני דוברים ישראלים כך שאנחנו יכולים להעביר את המסר שלנו ישירות לבית, לסלון הערבי.
אופיר גנדלמן: אני רוצה להציע מספרים.
אופיר גנדלמן: באל ג'זירה צופים בין 60 מיליון ל-70 מיליון איש.
אופיר גנדלמן: בכך שאתה עולה לשידור באל ג'זירה למרות הבעייתיות שלו למרות הקושי צופים בך 70 מיליון איש.
אופיר גנדלמן: בי.בי.סי בערבית 35 מיליון.
אופיר גנדלמן: אל חורה 30 מיליון וכולי.
אופיר גנדלמן: ביום טוב שדובר ישראלי נותן בין 15 ראיונות עד מגיע למאה עד 150 מיליון איש.
אופיר גנדלמן: אין לזה שום הקבלה מבחינת דובר זר מערבי אחר ברשתות הערביות ואת זה צריך לזכור.
אופיר גנדלמן: עכשיו על מנת לעקוף את התקשורת הערבית, אנחנו השקנו, עוד בזמני במשרד החוץ ערוץ U TUBE  שבו מקליטים מסרים קצרים של שתיים וחצי שלוש דקות שנשלחים אחר כך במייל לכלי התקשורת הערבים.
אופיר גנדלמן: בסופו של דבר הם מוצאים את דרכם לאתרי אינטרנט, לעיתונים וכולי.
יואל חסון: אני רוצה להגיד לך, מה שאתה מציג הוא באמת דבר חשוב.
יואל חסון: אני חושב שבאמת יש שיפור בתחום הזה עם המערכות הקיימות ועם הערוצים הקיימים.
יואל חסון: אבל יש עניין שאנחנו קצת מתעלמים ממנו.
יואל חסון: אנחנו יכולים לשלוח לדברים האלה וזה נכון וזה חשוב.
יואל חסון: אני ראיתי גם כמה הופעות כאלו באינטרנט אבל מר סחייק אומר משהו מאוד מעניין.
יואל חסון: זה גם ידוע שהעולם הערבי עם כל הביקורת והכול, הערבי הממוצע, האדם מן הרחוב מבין עם איזה תקשורת הוא מתעסק אצלו במדינה.
יואל חסון: הוא יודע שהתקשורת שלו, בוא נגיד בצורה עדינה, היא לא הכי אמינה בעולם.
יואל חסון: והוא הרבה פעמים רוצה לדעת את האמת, ופעם כדי לדעת את האמת הוא היה מחפש כדי להגיע לערוצים הישראלים, כדי לדעת לדוגמה אם הם הפסידו או ניצחו במלחמה.
יואל חסון: בדרך כלל את האמת המרה הם קיבלו בערוצים הישראלים.
יואל חסון: זה בדיוק מה שאנחנו רוצים לשאול.
יואל חסון: כי זה שנשלח אנשים לאל ג'זירה ולכל הערוצים בערבית זה מעולה, וצריך עוד ועוד ויש באמת הופעות טובות שאני חלק ראיתי ואני מעיד שהן טובות.
יואל חסון: אבל עדיין צריך לאפשר ולדעתי זה גם באינטרנט, באמת לאפשר למי שרוצה לדעת את האמת.
יואל חסון: לסטודנט האיראני שיושב באיזו אוניברסיטה ורוצה לדעת את האמת באמת ולסטודנט בסוריה ולסטודנט בעיראק ולסטודנט במצרים, שהוא רוצה לדעת באמת מה קורה בעזה.
יואל חסון: הוא רואה אל ג'זירה, אז הוא רואה מצד אחד את הישראלי שמדבר, קוטלים אותו שם, מביאים עשרים אחריו שיגידו שכל מה שהוא אמר זה שקר.
יואל חסון: ברור, הגיוני.
יואל חסון: לא בטוח שאתה היית עושה אחרת.
יואל חסון: אבל זה חלק מהתקשורת.
יואל חסון: אבל הוא רוצה לדעת באמת מה קרה במרמרה.
יואל חסון: הוא רוצה לדעת באמת אם מצאו נשק במרמרה.
יואל חסון: הוא רוצה לראות את התמונות של הסכינים האלה שבחיים לא יראו לו את זה באל ג'זירה ולא יראו לו את זה בבי.בי.סי.
יואל חסון: אבל אנחנו נראה לו את זה.
יואל חסון: ואתה יודע מה, לנו הוא יאמין.
יואל חסון: בתוך תוכו הוא יודע שאצלנו המערכת, המדינה, האופי שלה הוא אופי דמוקרטי, הוא אופי פתוח ומה לעשות האמת מופיעה גם כשהיא טובה לנו וגם כשהיא רעה לנו.
יואל חסון: ולזה אין מענה היום.
אופיר גנדלמן: אין לי ספק שברגע שהערוץ הזה יעלה הרייטינג שלו יהיה מאוד גבוה.
יואל חסון: ובגלוי או שלא בגלוי, אתה יודע כל אחד בדרך שהוא מגיע לדבר הזה.
יואל חסון: אוקיי, אני רוצה לסכם את הדיון.
יואל חסון: אלא אם כן יש מישהו פה שהוא חושב שהוא צריך להגיד משהו שעוד לא נאמר.
מרדכי קידר: יש עוד מילה אחת וזה הדבר השני.
מרדכי קידר: לשכת העיתונות הממשלתית אמורה לתת רשיונות הפעלה לערוצים אחרים שעובדים בארץ.
מרדכי קידר: לדעתי יש פה חטא מתמשך בכך שמאפשרים לאל ג'זירה לנהל את הג'יהאד התקשורתי שלה נגדנו באופן חופשי ללא איזון ובניגוד אדיר לכללי האתיקה העיתונאית.
מרדכי קידר: מספיק היה אם פעם אחת יאיימו עליהם שפה יסלקו אותם לשבוע או שבועיים בשביל שהם ישנו את ההתנהגות שלהם.
מרדכי קידר: אבל אצלנו משום מה פוחדים מהדבר הזה.
מרדכי קידר: אנחנו פוחדים מהם.
מרדכי קידר: הם עומדים פה בחוץ על יד השער של פלומבו  ומפיצים שקרים שאין כדוגמתם.
מרדכי קידר: אבל היות שברקע רואים את הכנסת ואת שערי פלומבו אז זה נתפס כמאוד אמין בעולם הערבי כי הם מדברים מתוך הלוע של הישות הציונית.
מרדכי קידר: צריך היה בקטע הזה להשיב מלחמה כי אנחנו במלחמה ואי אפשר לתת להם פה להפיץ שקרים בלי לתת על זה את הדין.
מרדכי קידר: ולכן כאן כמה אנשים צריכים  לצאת קצת מהמקובעות ומדי פעם להעמיד אותם על החובה שלהם להיות גם קצת מאוזנים.
מרדכי קידר: אז אני אומר, נכון שייקחו אותנו כטרמפיסטים, זה בסדר, אבל אנחנו עדיין את הערוץ שלנו שיעמוד מולם וייתן את התשובה.
דובר: הם נכנסים באופן חופשי לכנסת.
דובר: הם נכנסים באופן חופשי לכל הוועדות, הכול.
מרדכי קידר: חמור מאוד.
יואל חסון: אני רוצה  רגע לשאול, אני גם אתייחס אחר כך לעניין שלך.
יואל חסון: מה שראינו אצל מר ביאלר, האתר שלו, הפעילות שלו, מישהו מכם חושב לשתף איתו פעולה בדבר הזה?
יואל חסון: אולי לתאם.
יואל חסון: כי נראה לי שיש פה סיכוי ליוזמה אישית.
יגאל כספי: אני לא בדקתי את האתר שלו.
יגאל כספי: אני לא יודע.
יגאל כספי: אנחנו אתר רשמי ואנחנו עומדים בסטנדרטים מסוימים.
יואל חסון: אני לא מתווכח על זה.
יגאל כספי: אני אבדוק.
יואל חסון: אולי שווה, ירדן, אולי שווה שתיפגשו.
ירדן ותיקאי: אנחנו נבדוק.
יואל חסון: תיפגשו, תראו.
יואל חסון: אולי  יש אפשרות.
ירדן ותיקאי: אני גם יודע לעשות את זה.
יואל חסון: המנכ"ל של משרד ההסברה רונן פלוט אמר שהוא לקח את הטלפון שלו.
יואל חסון: אתם לדעתי ירדן גם כן אולי תיזמו איזו פגישה איתו ותראו, זה בסך הכול יוזמה פרטית.
יואל חסון: הרבה דברים טובים התחילו מיוזמות פרטיות.
יואל חסון: מנדי בבקשה.
יעקב אור: למען הגילוי הנאות אני מלווה את הנושא הזה מעל 25 שנה.
יעקב אור: גם כמזרחן, גם כצרכן, גם כעובד בעזה ובאיו”ש, גם כמתאם פעולות בשטחים.
יעקב אור: ובעשר שנים האחרונות כעובד במשרד מבקר המדינה.
יעקב אור: אני מציע להאזין בקשב רב למה שאמר אדמונד סחייק.
יעקב אור: אם אנחנו מנסים לכמת את הדברים במונחים מסוימים.
יעקב אור: משום שעל מה מדובר כאן, אדוני היושב ראש?
יעקב אור: אחד, זה חזית.
יעקב אור: זו חזית ששוכנת בתודעה שהיא חזית ממעלה ראשונה כמו החזית הצבאית וכמו חזית העורף.
יעקב אור: אז בחזית הצבאית אנחנו יכולים לכמת את זה מצוין.
יעקב אור: אם בהיעדר טייסת או אוגדה אז אפשר להגיד, אז לא נשיג הישג כזה או אחר.
יעקב אור: צריך להשקיע בכך.
יעקב אור: הם משקיעים.
יעקב אור: בחזית העורף, בהיעדר כיפת ברזל, מסכות, אפשר לכמת את זה ולהשקיע הון כי אפשר למדוד את זה.
יעקב אור: הלחימה על התודעה, קשה מאוד למדוד את זה.
יעקב אור: מה הנזק?
יעקב אור: המדהים הוא שהמצב בעבר היה לכאורה יותר טוב.
יעקב אור: לא לכאורה.
יעקב אור: באמת היה יותר טוב.
יעקב אור: נורא משונה.
יעקב אור: אז מול החזית הזו אנחנו מתדרדרים.
יעקב אור: סחבת, כל מה שאמרנו בדוח.
יעקב אור: בלתי נתפס.
יעקב אור: עכשיו הוקם מטה הסברה.
יעקב אור: לא בכדי הממשלה החליטה מה שהחליטה בשנת 2007 והיא ייחדה פרק לנושא ההסברה בקרב האוכלוסיות הערביות.
יעקב אור: לא רק זאת, ובצדק, בצדק אני אומר כביקורת, זה ניתן, המטה הוקם במשרד ראש הממשלה.
יעקב אור: רוצה לומר היכולת לתכנן את העניין הוא על ידי ראש הממשלה.
יעקב אור: מה זה משרד ראש הממשלה?
יעקב אור: זה ראש הממשלה.
יעקב אור: ועל כן התשובה למענה צריכה להיות שם.
יעקב אור: לא בטלאים כאלה ואחרים, עוד אדם, עוד שני דוברים טובים, עוד משהו.
יעקב אור: זה ריפוי בעיסוק.
יעקב אור: זה לא רציני.
יעקב אור: החולי יימשך.
יעקב אור: אנחנו נמשיך להתדרדר במלחמה על התודעה.
יעקב אור: היא הולכת ונהיית חשובה.
יעקב אור: על כן התשובה בתוכנית.
יעקב אור: מה רוצים?
יעקב אור: מה צריך להיות ומה אי אפשר בינתיים לעשות?
יעקב אור: זה בסדר.
יעקב אור: אבל כשיש תוכנית ויודעים מה רוצים להשיג בסוף הדרך אז יש גם שלבי ביניים.
יעקב אור: יש אחראי אחד.
יעקב אור: אז זה מה שאנחנו מנסים  להציג.
יעקב אור: אחרת שום דבר לא יהיה.
יואל חסון: אני מבקש לסכם את הדיון במסגרת החלטות הוועדה לענייני ביקורת המדינה בצורה זאת.
יואל חסון: קודם כל אני מבקש להודות לך מנדי ולצוות מבקר המדינה, לכל הצוות שעסק בעבודת הדוח הזה שהוא דוח באמת חמור וחשוב שהציף בעיה.
יואל חסון: הדוח הזה מציף בעיה שהחלה בשנת 2007, אז הביקורת החלה.
יעקב אור: היא התחילה ב- 2002.
יעקב אור: בשנת 2007 היתה מלחמת לבנון אז היא פעלה ואז הוקם מטה ההסברה במשרד ראש הממשלה.
יואל חסון: והדבר הזה שאנחנו רואים היום הוא לצערי, העובדה שהדברים לא קורים בצורה שהיינו רוצים שהם יקרו, בקצב שאנחנו רוצים שהם יקרו, ואני קודם כל אומר בצורה ברורה, ההתניה של הטיפול בנושא הזה ברפורמה ברשות השידור היא התניה שלא מקובלת.
יואל חסון: היא בדיוק מחזירה את הדוגמה לסיפור של הכבאים, בדיוק סיפור הכבאים שנושא חשוב נדחק כי מחייבים את זה ברפורמה.
יואל חסון: זה דבר שהוא לא מקובל.
יואל חסון: הרפורמה הזאת, אני רוצה להגיד לכם, תראו, ראש הממשלה הופיע כאן ביולי 2010 ואמר, התחייב, כי תוך 4 חודשים יוחלט לגבי הרפורמה.
יואל חסון: ראש ממשלת ישראל התחייב ולא עמד במילתו, פה בוועדה לביקורת המדינה.
יואל חסון: ואני זוכר עוד שאני רציתי לתת חצי שנה, הוא אמר לי, תן לי 4 חודשים.
יואל חסון: נתתי לו.
יואל חסון: והרפורמה הזאת, אני לא יודע מתי היא תקרה ואיך היא תקרה.
יואל חסון: וזה שרשות השידור היא אומרת, אם הרפורמה תמות לגמרי, בסדר גמור, אז חס ושלום לא יהיה שידור ציבורי בישראל, אז צריכים למצוא דרך אחרת כדי להגיע לציבור הזה, כי עדיין צריך להגיע לציבור הזה.