GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
משה בר: אני מייצג את הנכים וגם מייצג את עצמי, שאני בעצמי דייר עמידר ויש לי להגיד לכם הרבה מאוד דברים נגד עמידר.
משה בר: אפילו שאנחנו מקבלים תקציבים למען שיעשו לנו את התאמת הדירה, גם בתקציבים האלה אנחנו לא יכולים להחליט מה שיעשו לנו, איך שישפרו לנו, איך שיפתחו לנו את הדלתות.
משה בר: עמידר נהפכת להיות בעלת הבית של התקציבים שאנחנו מקבלים עבור שיפור הדירה.
משה בר: עשו לי שיפור לפני כמה שנים, שאני לא יכול לעבור דרך הדלתות, לא דרך הזה.
משה בר: עכשיו עושים לי שיפוץ שני, שגם לא שומעים בקולי ועושים איך שהם רוצים.
משה בר: עוזבים אותך חמישה שישה ימים ללא דלת ראשית.
משה בר: נכה, שמרותק לכיסא גלגלים.
משה בר: אתה, אין לך עם מי לדבר בחברת עמידר, אני מנסה להתקשר לחוה יעלון, אין עם מי לדבר.
משה בר: המזל שלי, שאני בקשרים עם השר והתקשרתי ללשכת השר והעוזרת שלו התקשרה למנכ"ל עמידר שהיה באילת, כדי לשאול אותו מה לעשות והביאו לי פלטה של אסבסט לשים.
משה בר: בא אלי אפילו, ואני מדבר על עצמי, זה לכל הנכים, אבל על עצמי אני יכול לדבר, על שאר הנכים אני לא יכול לדבר.
משה בר: ואני רוצה להגיד לך, חשמל אצלי, חשמלאים מוסמכים לא שלי, שלהם שהגיעו, אמרו שהחשמל הוא מסוכן והיה לי כבר שריפה מהחשמל ולא מעניין את אף אחד.
משה בר: אם לי יש שריפה בבית, אני אפילו לא יכול לצאת מהבית, כי אני חייב את המעלון וחייב את הכל.
משה בר: זאת אומרת שאני נשרף בתוך הבית.
משה בר: וזה מה שקורה.
משה בר: אתה מדבר לי על אוזניים אטומות.
משה בר: היה לי מכת עכברושים בדירה, כל המטבח הלך לי, כל הרצפה במטבח שקעה, עושים לי טלאי על טלאי, כל פעם מחליפים לי שלוש-ארבע מרצפות, אני שוקל מעל רבע טון, תאר לך שאני אכנס למטבח ואני אשקע, לא יכולים להוציא אותי.
משה בר: ופניתי עם זה לעוזרת של השר, והשר אפילו לא יודע מהדברים שלי, למה אף פעם לא הבאתי לו את הבעיה שלי, תמיד הבאתי בעיה של אחרים.
משה בר: אבל היום אני שומר גם את הבעיה שלי, כדוגמה, שאני אדם מנוסה ואני פה בכנסת שנים ומקורב להרבה מאוד אנשים, עם עמידר אתה לא יכול לעשות שום דבר.
משה בר: אפילו כשאתה פונה לשר והשר פונה אליהם – הם בשלהם.
יואל חסון: נציגי עמידר, תתייחסו להערות של הדיירים שהיו פה, בבקשה.
יעקב ברוש: אני אתייחס בקצרה.
יעקב ברוש: הסיפור של בת אל, אני לא מכיר.
יעקב ברוש: אני אטפל בו אישית ואני אתחקר אותו.
יעקב ברוש: לגבי הסיפור בלוד, ועדת חריגים, בעיות הבירוקרטיה לצערי הביאו לזה שרק לפני חודש התקציב אושר ואנחנו עכשיו מטפלים בכל הפיגורים, מינואר ולא רק מאפריל, אותם שמונה מיליון שקל שדיבר השר והמנכ"ל, אנחנו עכשיו עושים מיפוי של כל מה שממתין בקנה ואנחנו נטפל בזה במהירות האפשרית.
יעקב ברוש: לגבי כבודו הנכה, חברת עמידר לא מאפיינת את מה שצריך לעשות בדירה.
יעקב ברוש: מי שקובע זה גורמים מקצועיים.
יעקב ברוש: אני רק מבצע את העבודות.
משה בר: סליחה, גורם מקצועי היה והגורמים שלכם, הם לא מבינים כלום.
משה בר: אני הדרכתי אותם מה לעשות ועשו לי דלתות קטנות.
משה בר: עובדה ששיפצו לי עכשיו את הדירה ושיניתי ועוד פעם את הדלת של הכניסה, היתה צריכה להיות מטר, עשו לי אותה 95 ס"מ.
משה בר: זה כסף ציבורי שהולך לפח.
יואל חסון: טוב, בסדר, אנחנו לא עושים פה דיון עכשיו פרטני.
משה בר: לא, אני רק מסביר לו שזה לא נכון.
יואל חסון: תסביר לו בהזדמנות אחרת, לא פה.
יואל חסון: בסדר, תמשיך בבקשה.
יעקב ברוש: לגבי בית-שמש, לגבי הסרת צו סכנה, אני לא רוצה להבהיל אותך, אבל שתדע שזה תפקיד של ראש הרשות המקומית.
משה אבוטבול: לחתום.
יעקב ברוש: גם לחתום וגם לדאוג לפיתרון חילופי.
משה אבוטבול: לא לא לא, אל תשית עלי דברים כאלה.
יעקב ברוש: אני לא משית.
משה אבוטבול: בית שמש לא מחלקת דירות.
יואל חסון: אני מבין שזה בחוק, שהאחריות היא של הרשות המקומית.
משה אבוטבול: שיוכיח לי, אני אשמח לקבל את זה.
קריאה: זו לא העיר היחידה שיש לה בעיה.
משה אבוטבול: אין לי בעיה, אבל ראשי הערים צריכים לקבל מלאי של דירות לחלק.
מרדכי מרדכי: זה אחריות שלך בחוק.
משה אבוטבול: מרדכי, זה חוזר אליכם.
משה אבוטבול: אחריות שלי לסדר להם מקום חלופי?
משה אבוטבול: על חשבון-?
מרדכי מרדכי: העירייה.
משה אבוטבול: העירייה?
מרדכי מרדכי: אתה רוצה?
מרדכי מרדכי: אני אשלח אליך את החוק.
משה אבוטבול: אנחנו נפנה לאוצר.
יואל חסון: שלח לו, תעביר לו.
יואל חסון: קודם כל, אני מבקש להודות למבקר המדינה ולצוותו על עצם העלאת הנושא והטיפול בו.
יואל חסון: אתה רוצה להגיד משהו, בסוף?
יוסי הירש: הערה.
יוסי הירש: לדברים של השר.
יוסי הירש: אנחנו מבחינתנו, לפי מיטב הבנתי, אנחנו מבחינתנו, משרד הבינוי והשיכון ומשרד האוצר, זה אותה כתובת.
יוסי הירש: אין פה כתובת עיקרית, אין פה כתובת עיקרית וכתובת משנית, לכן הדוגמה של מצריים נראה לי שהיא לא מתאימה לעניין הזה.
אריאל אטיאס: כן, אבל רק סליחה שאני אומר לך, זה שאתה רואה בזה כתובת אחת, אתה צריך להבין, להכיר את מבנה השלטון בישראל ואתה בטח מכיר, שמי שקובע כמה כסף יש זה לא מבקר המדינה, זה משרד האוצר.
אריאל אטיאס: אם משרד האוצר מחליט, אז זה הדבר המרכזי.
אריאל אטיאס: מותר לך גם להתלונן על ראש הממשלה, אבל צריך להבין.
יוסי הירש: רק לגבי הנושא של הגמישות של התקציב ומה שתואר כאן שיש Flat ויש תקציב גמיש ותקציב בלתי גמיש.
יוסי הירש: אני חושב שחוזה עם הדייר זה לא תקציב גמיש ואם מכניסים את זה לתוך התקציב הגמיש, זו התוצאה.
יואל חסון: אני חושב שגם ההערה האחרונה היתה הערה חשובה ואני קודם כל באמת מודה על הדו"ח הזה, על דו"ח מבקר המדינה.
יואל חסון: שמעתי פה את דברי השר.
יואל חסון: קודם כל, שמחתי לשמוע שיש בשנה האחרונה העלאת התקציבים, גם אם זה בא ממקורות פנימיים, העובדה שהעלית את התקציבים גם לגבי התחזוקה וגם לגבי ועדת ערר, זה החלטה משמעותית וחשובה.
יואל חסון: אגב, שמבטאת סדר עדיפות של שר שכך צריך גם להיות.
יואל חסון: ברגע ששר רואה משהו כבעיה ורואה בו כסדר עדיפות, הוא חשוב.
יואל חסון: אז זה קודם כל הערה חיובית.
יואל חסון: ההערה הביקורתית שצריך לומר, שאני חושב שהוועדה לביקורת המדינה היתה מצפה מהשר באותה מידה שהוא קובע את סדרי העדיפויות, שבהכנת התקציב של 2011, 2012, שיבצע, היה צריך לקיים מאבק בתוך הממשלה, כדי להגדיל את התקציבים האלה והשר יודע לקיים מאבקים על דברים רבים וגם מצליח בהרבה מהדברים.
יואל חסון: אני חושב שזה אחד מהנושאים שהיית צריך לקחת כשר, כדי לא להשתמש יותר במשאבים הפנימיים שלך ואני אומר לך יותר מזה, בכוונתי, גם בעקבות העובד שהם נעדרו מהדיון וגם באופן העקרוני, להפנות לאוצר, אני אומר כאן, הוועדה לביקורת המדינה תפנה לאוצר שאלה לדעת כיצד, מה המדיניות שלהם ומה ההתייחסות שלהם לחוסר התקציב הזה ולמעשה הזנחת הדיור הציבורי בנושא הזה.
יואל חסון: למה הם לא לוקחים את זה, אני הייתי מצפה מהם שהם יגידו לך – תשמע, אדוני השר, קח 100 מיליון, יש לך דירות של המדינה שצריך לתחזק אותן.
יואל חסון: ואם האוצר יבוא ויגיד לי – תשמע, אני חושב שמשרד השיכון צריך לטפל בזה מתקציבו שלו, נצטרך להתמודד עם הדבר הזה ואז באמת נתמודד עם הטענה הזאת.
יואל חסון: אבל אני רוצה להבין מה עמדת האוצר בדבר הזה ולמה האוצר לא רואה בנכסי המדינה כמשהו שצריך לשמר אותו ולתחזק אותו, מעבר לעובדה שזו סכנת חיים ולפה, לדבר הנוסף אני רוצה להגיד – תראו, אני אומר את זה פה באופן ברור וזה נרשם פה בפרוטוקול.
יואל חסון: העובדה שיש חלק מהבניינים, שהם נמצאים, שהם ברשות המדינה, באופן מלא, אני לא מדבר על מה שלא מלא, כי זה כבר עניינים משפטיים שצריך להגדיר אותם, אבל באופן מלא, שבסכנה בטיחותית, זו אחריות שמוטלת על כל אחד ואחד מנושאי האחריות בתחום הזה.
יואל חסון: שלא יהיה בכלל ספק.
יואל חסון: אני חס ושלום מקווה שלא יהיה אף פעם אסון ולא יקרה שום דבר שנצטער עליו, אבל אני אומר לכם, זו אחריות של כל הנוגעים בדבר.
יואל חסון: שלא בכלל יהיה ספק בעניין הזה.
יואל חסון: מדינת ישראל על כל זרועותיה, אחראית על כל מה שהוא עניין בטיחותי ואני אומר לכם שאני מציע לכל מי שהוא נושא באחריות בדבר הזה, אני מציע לו להישמר ולהיזהר.
יואל חסון: ולקחת את זה, כל אחד במקום שהוא נמצא, לקחת את זה כמשימה.
יואל חסון: אז נכון שאפשר להתווכח אם עכשיו דחוף שעמידר תטפל במי שהמרצפות שלו זזו קצת או במי שהמטבח שלו כבר לא מיושן או במי שאתם יודעים מה?
יואל חסון: לא יודע מה, זזה שם איזו דלת או לא יודע מה.
יואל חסון: אבל כאשר מדובר בעניינים בטיחותיים?
יואל חסון: אני אומר לכם את זה, אני מזהיר את כולם, כאדם, קודם כל, לא כיושב-ראש הוועדה לביקורת המדינה, שכל אחד פה לוקח אחריות אישית מאוד מאוד כבדה.
יואל חסון: על עול, על אסון בודד או על אסון גדול.
יואל חסון: שעלול לקרות, וזה רק עניין של זמן.
יואל חסון: כי הדירות האלה באמת, וראינו את התמונות וראינו גם תמונות אחרות שלא הופיעו כאן, אומר לכם, הוועדה לביקורת המדינה אומרת את זה בצורה ברורה, אנחנו מזהירים את כל הנושאים באחריות בעניין הזה, שאני מציע להעלות לסדר עדיפות גדול מאוד של טיפול דחוף ומיידי בנושא בטיחותי.
יואל חסון: ואני אומר לך, אדוני השר, אני מציע גם שתיזום דיון ממשלתי בעניין הזה, בעניין הבטיחותי.
יואל חסון: בעניין הבטיחותי.
יואל חסון: אני כבר לא מדבר על איכות חיים.
יואל חסון: אני לא מדבר על איכות חיים, אני מדבר קודם כל על עניין בטיחותי, כי יש פה אחריות מאוד כבדה שאתם לוקחים על עצמכם והנושא הזה פה עלה על השולחן וכדאי שתדעו.
יואל חסון: דבר נוסף – ועדת החריגים.
יואל חסון: נוסף כסף לוועדת החריגים, אבל סביר להניח, ופה אני גם רוצה להגיד משהו מעברי בתור יועץ ראש הממשלה לפניות הציבור.
יואל חסון: אני זוכר את הפניות האין סופיות לראש הממשלה בנושא של ועדות החריגים, שלא מקבלים תשובות, גם לא חיובית וגם לא שלילית, בקשות שלא מקבלים התייחסויות בכלל – תשפרו את הנושא של ועדת החריגים, תייעלו אותה.
יואל חסון: שיפרתם, חידשתם את האנשים, שמעתי את התשובות שאמרת והן טובות, אבל כנראה שעדיין יש צורך לייעל את העבודה של ועדת החריגים, ברמת הזמן, ברמת מענה בזמן אמת.
יואל חסון: ופה אני מבקש שהמשרד, ואני באמת סומך עליך, אדוני השר, שאני חושב שאתה אחד מהשרים הטובים בממשלה הזאת, אני מבקש ממך, אדוני השר, קח את נושא ועדת החריגים, תייעל שם את העבודה, תן שם, אתה יודע בדיוק מה זה לייעל עבודה ואיך להוביל רפורמות של ייעול, תעבירו שם ייעול.
יואל חסון: כי אני אומר לכם, האנשים האלה שצריכים את העזרה, אפילו אם ישמעו לא, זה לפחות קיבלו תשובה ויחס.
יואל חסון: אבל לפחות שתהיה תשובה ויש ייעול, כי אני אומר לך עוד מהעבר, וגם מהעתיד, הבעיות הן קשות והתשובות ניתנות לא בזמן אמת.
יואל חסון: אז כמו שאמרתי, גם בנוסף, אני אפנה לאוצר בקשה להתייחסות, גם הערה על זה שנעדרו מהדיון בניגוד להוראות החוק וגם בעובדה הזאת שאני מבקש התייחסות למה שהשר הציג לגבי איך המדינה מוכנה לתקצב או לא לתקצב התייחסות לנושא של הזנחת מבני הציבור.
יואל חסון: לגבי בעיית בית שמש, אני מציע באמת שאתה בעניין הזה, זה גם עניין בטיחותי וגם עניין חוקי, ותידבר עם המשרדים הממשלתיים הרלוונטיים.
יואל חסון: נאמר לי פה, אני סומך את ידי על מנכ"ל המשרד שעל-פי החוק זה סמכות שלך לדאוג לשיכון אלטרנטיבי, אז תיכנס פה להתדיינות עם המשרדים הרלוונטיים, בנושא הזה.
עתניאל שנלר: רבותיי, בוקר טוב לכולם.
עתניאל שנלר: ברוכים הבאים לכל אלה שהגיעו בזמן.
עתניאל שנלר: ברוכים הבאים למפרע לאלה שבאים להפריע, ויבואו בהמשך הדרך.
עתניאל שנלר: אנחנו היום מתכנסים לישיבה שנייה של הוועדה לביקורת המדינה, שעוסקת בנושא רבני שכונות.
עתניאל שנלר: הדבר מתבסס על דוח מבקר המדינה 60ב, שעסק בסוגיה הזאת.
עתניאל שנלר: הישיבה הקודמת נערכה ב-ג' תמוז, ה-15 ביוני, ובה סיכמנו מספר דברים עליהם אנחנו נדון היום.
עתניאל שנלר: אנחנו ננסה לקבל דיווח עדכני, ואנחנו נמשיך להתקדם בתהליך למתן מענה לדוח מבקר המדינה שעסק בנושא רבני השכונות.
עתניאל שנלר: על מנת להכניס את כולנו לפוקוס של העניין, נבקש מראש החטיבה של מבקר המדינה, מנהל החטיבה, להזכיר לנו את עיקרי הדוח, ואחר כך ניזכר בפרוטוקול הקודם.
יובל חיו: בוקר טוב לכולם, אני אעבור על כך במהירות, על פי הסיכום שהוקרא פה בדיון הקודם.
יובל חיו: פירוט הממצאים העיקריים הוא להלן:      1. מתברר שבמשך שנים ארוכות לא בחן המשרד את צורכי הדת של תושבי השכונות ולא הגדיר את מהות תפקידו של רב השכונה, את דרישות היסוד המתחייבות מתפקידו, סמכויותיו ותקן המשרה.
יובל חיו: התוצאה ממצב זה היא שכל רב פועל בכפוף להשקפת עולמו, על פי יכולתו, יוזמתו ושיקול דעתו.
יובל חיו: 2. ממאי 2008 לא אישרה ועדת התקינה הפועלת במשרד איוש משרות של רבני שכונות, כיוון שטרם גובש נוהל לבחירתם.
יובל חיו: בתקופה זו גם פחת מספר רבני השכונות המכהנים, בשל פרישת רבנים או פטירתם.
יובל חיו: 3. בחלוף השנים שטחן ומספר תושביהן של שכונות קיימות, כמו גם בנייתן של שכונות חדשות גדל במידה ניכרת ורב שכונה אחד אינו יכול לספק את שירותי הדת המסורתיים לכלל התושבים בשכונה.
יובל חיו: ואכן, הבדיקה העלתה כי בחלק מהערים ממלאים רבני בתי הכנסת חלק מהתפקידים המסורתיים של רב השכונה.
יובל חיו: מערך זה שהולך ומתהווה, מחייב התמודדות.
יובל חיו: בין היתר, בדרך של חיזוק התיאום בין רבני השכונות לבין רבני בתי הכנסת.
יובל חיו: 4. הביקורת מצאה כי ככלל, הרבנים השכונתיים אינם מדווחים על נוכחותם בעבודה ו/או על פעילותם בשכונה.
יובל חיו: בפועל, מרבית המועצות לא דרשו לקבל את הדיווחים האמורים.
יובל חיו: לדעת משרד מבקר המדינה בעצמאות, בגמישות, במרחב הפעולה המתחייב ממהות התפקיד של הרבנים, דווקא יש כדי לחייב ביצוע של בקרה ופיקוח נאותים.
יובל חיו: אלו יוכלו להתקיים רק על בסיס של מערך דיווח סדור.
יובל חיו: 5. המועצות הדתיות מחויבות לנהל רישום של ימי חופשה או מחלה של עובדים, והן אמורות לנקות ימים אלה ממאזן ימי החופשה או המחלה של העובד, ולעתים אף משכרו השוטף.
יובל חיו: נמצא כי 43 מ-68 רבני שכונות המכהנים בשש המועצות הדתיות שנבדקו, יצאו לחו"ל בשנים 2007 עד 2008 למשך שלושה עד 311 ימים, וסך כל ימי ההיעדרות של אותם רבנים הגיע ל-2039 ימים, אולם מרביתם לא דיווחו למועצות הדתיות שבהן הם מכהנים על היעדרותם מהעבודה באותם ימים.
יובל חיו: עשרה מ-43 הרבנים שהו בחו"ל יותר מ-52 ימים בשנה, דהיינו: מעבר למכסת ימי החופשה השנתית הניתנת לצבירה באותה תקופה.
יובל חיו: מטבע הדברים – היעדר דיווח על היערכות עקב חופשה או מחלה – לא ניקתה המועצה את הימים שבהם נעדרו הרבנים מעבודתם, ממכסת ימי החופשה שלהם או ממכסת ימי המחלה, ושילמה להם שכר עבורם אף שחלקם, לכאורה, לא היו זכאים לכך.
יובל חיו: כמו כן, בעת פרישת הרבנים לגמלאות, פעלה כל מועצה לפי הסדרים פנימיים שקבעה לעצמה לעניין פדיון ימי חופשה ומחלה שלא נוצלו עד לפרישה.
יובל חיו: 6. רבני השכונות המעוניינים לעבוד בעבודה נוספת מחויבים לקבל את אישור המועצה לכך, וזאת כדי לאפשר למועצה לבדוק אם יש בעבודה הנוספת משום ניגוד עניינים לתפקיד רב שכונה, ואם אינה פוגעת בזמינותו של הרב, בהיקף השירותים שהוא נותן לתושבים וברמתם.
יובל חיו: הביקורת מצאה ש-25 רבני שכונות עובדים במקביל לעבודתם במועצות הדתיות, גם בגופים פרטיים שונים, חלקם מקבלים שכר עבור העבודה הנוספת ומרביתם לא ביקשו את אישור המועצה הדתית לעבודה הנוספת.
יובל חיו: 7. ל-25 מ-207 רבני השכונות המכהנים כבר, מלאו 67 שנים ואף על פי כן הם לא פרשו לגמלאות והם ממשיכים לעבוד.
יובל חיו: בבית הדין הארצי לעבודה בירושלים תלויה ועומדת עתירה בנושא גיל הפרישה של רבני השכונות.
יובל חיו: במועד סיום הביקורת טרם ניתן פסק דין בעתירה.
יובל חיו: 8. נמצא, כי בהיעדר עדכונים שוטפים בין המשרד והמועצות, מתקשה המשרד לקיים בקרה על כוח האדם המועסק במועצות הדתיות, וכן נפגעת יכולתו לפקח על פעילותן ולבצע מעקב תקציבי עליהן.
יובל חיו: נמצא, כי כמה רבנים המכהנים במועצות הדתיות אינם רשומים במצבת כוח האדם במשרד, וכמה רבנים הרשומים במצבת כוח האדם שבמשרד, אינם רשומים במועצות הדתיות.
יובל חיו: לסיכום הדברים – ציינו גם בדיון הקודם – משרד מבקר המדינה המליץ בפני המשרד לבחון ולמפות את הצרכים הדתיים של התושבים בשכונות ולפיהם להגדיר את תפקידם של רבני השכונות ואת סמכויותיהם, לקבוע את התקן של מספר הרבנים שיכהנו בכל מועצה דתית והיקף משרדתם, ולהקפיד כי העסקתם תאושר רק בהתאם להחלטת ועדת תקינה ועל פי אמות מידה מפורטות שייקבעו בנוהל.
יובל חיו: על המשרד לפתח נוהלי עבודה מתאימים לרבני השכונות ולגבש נוהלי דיווח ובקרה על נוכחות והיעדרות מהעבודה, ולקבוע כללים לעניין זכאותם לפדיון ימי חופשה ומחלה.
עתניאל שנלר: תודה רבה למבקר המדינה.
עתניאל שנלר: בכל פעם שאתה שומע את הדוח הזה אתה מבין איזו עבודה יסודית ערכתם, ויישר כוח גדול.
עתניאל שנלר: ואנחנו, תפקידנו למצוא את האיזון בין אותם ליקויים שחייבים לתקן את כולם, לבין מעמדם ותפקידם של רבני השכונות.
עתניאל שנלר: אני שמח שהיום בוועדה נמצא השר מרגי, ואני אומר את זה בשמחה רבה, משום שנדמה לי שהמשרד של השר מרגי, בניהולו של אביגדור אוחנה, מנסה ועושה עבודה יוצאת מן הכלל, להעביר את שירותי הדת, להעמיק את הצד ההלכתי ואת השירותים של שירותי הדת, תוך הבנה שהמשרד הוא משרד ממלכתי, שצריך להעביר את שירותי הדת לכלל תושבי מדינת ישראל ולא כאיזו חצר פנימית של מישהו, ונדמה לי שמותר לשבח את המשרד בקדנציה הנוכחית על העבודה החשובה שהמשרד עושה.
עתניאל שנלר: בישיבה הקודמת, בסיכום הפרוטוקול נקבע, שהמשרד יכין תכנית כמענה לדוח הביקורת שכוללת נהלים, ובכללם את הדרך למינוי רב השכונה, התנאים, מי יכול להיות רב שכונה, מי לא.
עתניאל שנלר: הגדרת התפקיד של רב השכונה – ואולי בשל הגדרת התפקיד ניתן יהיה לדעת מי ראוי לשאת בתפקיד – תקופת המינוי, האם זה שבע שנים או מתחדש כל פעם מחדש.
עתניאל שנלר: אולי כן, אולי לא, צריכים לדון בכך.
עתניאל שנלר: גיל הפרישה, שזה חוק מדינה ונדמה לי שאם בג"ץ לא יגיד את דעתו צריכים לחוקק חוק בעניין הזה.
עתניאל שנלר: הסכם עבודה חדש.
עתניאל שנלר: אי אפשר שרבני שכונות, כך הגענו למסקנה בישיבה הקודמת, ימשיכו לקבל את משכורתם הלא ראויה.
עתניאל שנלר: המשכורת נמוכה מידי, התנאים לא ראויים.
עתניאל שנלר: האם אפשר להישאר כך או צריך לחדש את ההסכם עם רבני שכונות.
עתניאל שנלר: בקרה על ההתנהלות, מה שהמבקר אמר, ועשינו הבחנה בישיבה הקודמת בין הבקרה ההלכתית לבקרה ההתנהגותית-מנהלתית, שכן אין בקרה של הממלכה על פסק ההלכה, אבל יש בקרה של המלכות על העבודה.
עתניאל שנלר: על עצם הנוכחות בעבודה ועל תכני העבודה.
עתניאל שנלר: הגדרת המצופה מרב שכונה.
עתניאל שנלר: דנו בהרחבה, האם הרב מתעסק מול הדתיים בשכונה או מול הציבור של השכונה.
עתניאל שנלר: האם הוא יושב בתי מדרשות או בתי כנסיות, או שהוא יושב בליבם של אנשי השכונה שהם גם נמצאים במתנ"ס, ברחוב, בקניון ובבית הכנסת.
עתניאל שנלר: דיברנו על כל הדברים הללו, ומשום שכך אני רוצה להתכבד ולבקש מכבוד השר ומשרדו לדווח לנו איך התקדמנו מאז הישיבה הקודמת.
עתניאל שנלר: אני רק אומר עוד בשולי הדברים שמנכ"ל הרבנות לא יכול להגיע לכאן, מר וינר, וקיבלתי כאן איזה נייר מטעמו, שאתייחס אליו יותר מאוחר, אחר כך.
עתניאל שנלר: אחרי הדברים של המשרד נפתח את הנושא לדיון על הדברים שיאמר השר.
עתניאל שנלר: כל מי שמתכוון לחזור על דברים שדנו פעם שעברה לא אאפשר לו.
עתניאל שנלר: נדבר על דברים מאוד קונקרטיים, נשאל שאלות, נקבל תשובות והתייחסויות ואז נגיע לסיכומים.
עתניאל שנלר: כבוד השר, בבקשה.
יעקב מרגי: מכובדיי.
יעקב מרגי: בנימה אישית – מה לעשות?
יעקב מרגי: באתי למשרד ומצאתי ארבע ועדות, ארבעה דוחות בנושאים שונים.
יעקב מרגי: זה טוב – כדרכי בקודש, בכל תפקידיי, אבל אני חייב לומר לצורך האיזון, לומר את הדברים.
יעקב מרגי: עם הרצון העז לקדם ולשפר ולטפל בנושאים שפתוחים ולהכניס אותם לנהלים מוסדרים – אני חייב לומר את הדברים גם מתוקף תפקידיי הקודמים, אני מכיר את התפקידים האלה בזוויות שונות, ואני רוצה לומר בטרם אגע בנקודות הביקורות ותכניות העבודה במשרד, אני חייב לומר כראש מועצה דתית בעיר גדולה עשר שנים ויותר, עם מנהלי מחלקות ורבנים בתפקידי מנהלי מחלקות ורבני שכונות בתפקידים לא מוגדרים.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר: ביום יום נעשית עבודת קודש על ידי רבני השכונות.
יעקב מרגי: ואני לא אומר את זה כחנופה או כמליצה ואני אומר: עבודות קודש.
יעקב מרגי: מי שיודע את תנאי העבודה במועצות הדתיות – ודוחות הביקורת מדברים על כך – כלי העבודה שניתנים למועצות הדתיות לתת את השירות, שהן חייבות וצריכות לתת על פי חוק שירותי הדת היהודיים ועל פי הציפיות של הציבור – אני חייב להדגיש את זה, לא תואמים בכלל.
יעקב מרגי: שנים רבות לא נכתבו נהלים, כל אחד נתן את השירות כפי שהוא חשב לנכון או כפי ראות עיניו והשקפת עולמו של אותו רב במקום.
יעקב מרגי: לעיתים, כשיש השפעה, אז גם לפי השקפת עולמו של ראש המועצה הדתית, במקרה הטוב, כשזה הלך ביחד.
יעקב מרגי: כשזה לא הלך ביחד, אז כל אחד משך בכיוון אחר.
יעקב מרגי: אז לאחר שישים שנות עבודה בתנאים לא תנאים, באווירה שהרב – ואני חייב לומר את זה ואני אומר את זה גם בכנסת – אני אזכיר, ברשותך אדוני היושב ראש: הייתה לי שאילתא מאחד מחברי הכנסת בסוף המושב הקודם.
יעקב מרגי: הוא דרש ככה: אולי נתחיל לבחור רבנים לפי הקהל שלהם.
יעקב מרגי: התקוממתי ואמרתי: אם יש רב שיודע לתת שירות רק לקהל יעד מסוים הוא לא רב בעיני, והוא לא רב גם על פי ההלכה.
יעקב מרגי: רב בישראל אמור לתת שירותי דת לכל אזרח – יהודי, כמובן – שחפץ בכך ורוצה בכך, לא משנה מה השקפת עולמו.
יעקב מרגי: לא משנה מה, איך אורחות חייו, איך הוא מנהל את אורחות חייו.
יעקב מרגי: רב צריך לתת שירות לקהל, לקהל הרחב, לכל האזרחים, לכל התושבים בשכונה, במושב, בעיר.
יעקב מרגי: כך אני רואה את זה וכך צריך להיות וככה, מכאן הנוהל צריך לצאת.
יעקב מרגי: ללכת לחלק את זה לסעיפים ולתתי סעיפים.
יעקב מרגי: והייתי חייב לומר את הדברים כי באמת, אמר היושב ראש: לגבי ההלכה אף אחד לא זה - אבל הממלכה יש לה את הזכות.
יעקב מרגי: אבל אני אומר: זה נכון, גם מה שאומר היושב ראש, אבל צריך למצוא את הממשק ואת האיזונים, אם לא זה לא ילך.
יעקב מרגי: אני אסביר מה אני רוצה לומר.
יעקב מרגי: לאחר הפתיחה הזאת, אם תאמרו לי: אם מה שאתה אומר, מכובדי השר, שעבודת קודש נעשית – יש דוח שמדבר בעד עצמו, אמרתי: הדוח הוא חמור, אבל הדוח וודאי לא באשמת רבני השכונות.
יעקב מרגי: הדוח הוא באשמת ההיסטוריה, הנוהג, הנוהל ואם החליטה הממלכה שהיא רוצה לשנות – נעשה את זה, כמובן, בתיאום.
יעקב מרגי: בתיאום גם עם רבני השכונות, מה לעשות.
יעקב מרגי: אדון היושב ראש, נעשה את זה בתיאום עם רבני השכונות, בתיאום עם ההסתדרות, נשלב יחד, כולם יחד.
יעקב מרגי: בתיאום עם מבקר המדינה, על פי דרישת מבקר המדינה.
יעקב מרגי: תאמינו לי, מניסיוני, שאפשר לרצות את כולם.
יעקב מרגי: אפשר להוציא מתחת ידנו נוהל חדש, שייתן את המענה לצרכים של הקהילה.
יעקב מרגי: שייתן מענה לצרכים של הרבנים, כלי עבודה לרבנים, שייתן את כלי העבודה למשרד, לבקר ולעמוד במטלות שאכן הנוהל הזה רוצה לעשות, ומה שמצפים ממנו שייעשה.
יעקב מרגי: ושוב, אני שמח ומודה ליושב ראש שהוא לקח את הנושא הזה לידיו.
יעקב מרגי: במשרד הוקמה ועדה בראשות המנכ"ל, בשיתוף עם המחלקה המשפטית, בשיתוף עם נציגי רבני השכנות.
יעקב מרגי: הוכן נוהל.
יעקב מרגי: היו לי מספר הערות, ככה בגדול, לא מהותיות, לא בעייתיות שאם ישבו ויתכנסו עליהם עוד קצת, אני מאמין שאפשר להגיע לנוהל מוסכם.
יעקב מרגי: נציג רבני השכונות יש לו השגות על מספר נקודות.
יעקב מרגי: אנחנו, להערכתי – המנכ"ל כבר יכנס לפרטים יותר, לתוך הסעיפים – להערכתי, עם קצת מאמץ, בתקופה הקרובה נוכל להגיע לנוהל מוסכם.
יעקב מרגי: אם לא, יתקן אותי המנכ"ל.
יעקב מרגי: אם אני לא טועה, הטיוטה כבר נשלחה לרבנות הראשית לחוות את דעתה - -
יעקב מרגי: כי לא נוכל לעשות זאת ללא הסכמת הרבנות הראשית.
יעקב מרגי: אני מקווה שבזמן הקרוב.
יעקב מרגי: מבחינתנו, מבחינת המשרד, אם נקבל את התגובות במועדים סבירים, יחד, בשיתוף עם ועד רבני השכונות וכן עם ההסתדרות, נוכל להגיע, תאמינו לי, לנוהל.
יעקב מרגי: אני לא מאמין בנושא הנסיעות לחו"ל, הנסיעות לחו"ל שלא דווחו, אני לא מאמין שיש מאן דהוא שחושב שהמצב סביר, גם בקרב רבני השכונות.
יעקב מרגי: צריך להסדיר את זה ובמידה רבה לתת את זה, במיוחד, לצרכים של השכונה, להגדיר את זה.
יעקב מרגי: זה הולך בכיוון נכון.
יעקב מרגי: אני שמח שזה – איך אומרים?
יעקב מרגי: "עין במר בוכה ולב שמח" למי שמכיר את זה, שזה נפל בתקופתי.
יעקב מרגי: אבל נעשה את זה, נוציא מוצר שאני חושב שיש בו הרבה מין ההגינות, אפילו יש בו הרבה קידוש שם שמיים, אם נוכל להוציא בתקופה הזאת נוהל מכובד, שיאפשר לתת את שירותי הדת בשכונות.
יעקב מרגי: אני רוצה לומר, שוב: שירותי הדת – בזה אני אסיים – שירותי הדת על ידי רבנות השכונות נדרשים יותר בקהל הרחב שנקרא שומר מצוות פחות, חילוני, מה שנקרא בעגה המקומית, ומסורתי.
יעקב מרגי: כי הציבור הדתי עם הרב או בלי הרב הוא ימצא לו תחליפים, אז הרב מהשכונה השנייה, הוא יתקשר מיוזמתו.
יעקב מרגי: לכן, אני כופר בתפיסה הזאת, שתמיד בתקנונים ובקריטריונים, מנסים ו"לתקנן" תקני רבני שכונות לפי אופי האוכלוסייה.
יעקב מרגי: אני אומר לכם מניסיוני האישי: פניות למשרדי המועצות הדתיות ולמשרד הדתות ולי אישית כמי שמכיר, לחפש או לתת מענה בנושא דת, באות דווקא מציבור חילוני ומסורתי.
יעקב מרגי: לגבי הסעיפים, תתי הסעיפים, יתייחס המנכ"ל ואם – היועצים המשפטיים, בשמחה רבה – וכמובן הייתי רוצה לשמוע גם את נציגי ההסתדרות והרבנים האחרים.
עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני השר.
עתניאל שנלר: לפי בקשתך, כמובן, נשמח לשמוע את המנכ"ל.
עתניאל שנלר: מה שאני רוצה לבקש מהמנכ"ל, שתיתן לנו סקירה עקרונית על סך הכול מה כולל הנוהל, ואחר כך נעבור נושא נושא כי אני רוצה שנעשה ישיבה שנוכל להתייחס לנושאים השונים ולראות שלא נישאר עם הראייה הכוללת בלי להיכנס לעומקם של דברים.
עתניאל שנלר: בבקשה, אדוני המנכ"ל.
אביגדור אוחנה: שלום לכולם.
אביגדור אוחנה: כפי שציין השר, הקמנו, השר הקים ועדה בראשותי.
אביגדור אוחנה: היא כללה את נציגי המשרד, נציגי הלשכה המשפטית, אגף פיקוח ובקרה, היחידה המקצועית שמטפלת בתנאי העסקה ודרישה של עובדים מהמועצות הדתיות, בכלל זה רבני השכונות, וגם נציגים של רבני השכונות.
אביגדור אוחנה: נמצא פה הרב דויד קדוש שהיה נציג הרב עמר והרב יעקב רוז'ה שהיה נציג הרב מצגר.
עתניאל שנלר: רק אולי הרבנים, נדע על מי מדובר, נסתכל לפחות.
אביגדור אוחנה: הרב קדוש נמצא פה, הרב רוז'ה עדיין לא נמצא.
עתניאל שנלר: ברוך הבא.
אביגדור אוחנה: הוא הוזמן ואמר לי שלא יוכל להשתתף.
עתניאל שנלר: סליחה, אני שומע איזה רעש ביציעים, אני מתנצל.
עתניאל שנלר: כן, אנחנו לא רוצים להפריע לך, בבקשה.
אביגדור אוחנה: הוועדה קיימה מספר, הייתי אומר, גדול של ישיבות.
אביגדור אוחנה: נדמה לי שמונה או תשע ישיבות.
אביגדור אוחנה: לכל הישיבות, כמובן, הוצאנו פרוטוקולים מסודרים.
אביגדור אוחנה: במהלך הישיבות האלו הלך והתגבש הנוהל, כאשר בכל ישיבה דנו בנושא אחד או במספר נושאים.
אביגדור אוחנה: זימנו ושמענו גם את נציגות רבני השכונות, ארגון רבני השכונות, וגם את נציגי ארגון רבני צוהר, בהתאם לבקשת הוועדה.
אביגדור אוחנה: שמענו אותם, קיבלנו מהם את הפידבק שלהם לגבי הנושאים שעמדו על הפרק בכל מה שקשור לרבני השכונות.
אביגדור אוחנה: העברנו גם חומרים לפני כן, כדי שיוכלו להתייחס אליהם בישיבה ובאמת קיבלנו הערות.
אביגדור אוחנה: אני מוכרח לציין שחלק מההערות בהחלט קיבלנו אותם לאחר הדיון, גם עם רבני צוהר, גם עם רבני התיישבות, חלק דחינו.
אביגדור אוחנה: כל הדברים האלה נעשו בשיקול דעת מרבי וכפי שציין השר, הוועדה העבירה את פרי עבודתה לרבנות הראשית, להתייחסות במועצת הרבנות הראשית זה בהתאם להחלטת ועדת השרים לענייני ביקורת המדינה שהחליטה שכך, זו הדרך שזה יעשה.
אביגדור אוחנה: אני, ברשותכם, רוצה להתייחס למספר נקודות בנוהל.
אביגדור אוחנה: דבר ראשון, החלטנו לקבוע קריטריונים מסודרים לבחירת רב שכונה, לצורך ברב שכונה ולהקצאת תקן של רב שכונה, כאשר המטרה היא להגיע למצב שבו כל ישוב, כל עיר, רבני השכונה המכהנים בהם יכסו וייתנו מענה לכל האוכלוסייה בעיר.
אביגדור אוחנה: דהיינו, מבחינתנו רב שכונה מכאן ואילך זה לאו דווקא רב שכונה ספציפית מסוימת ומוגדרת אלא רב של אזור שיכול ויכלול גם יותר משכונה אחת ולפעמים אפילו שלוש או ארבע שכונות בהתאם למספר התושבים שמתגוררים בו.
יעקב מרגי: במילים אחרות, הגדרת שכונה לא לפי המבנה המוניציפאלי, אלא מספר תושבים, שטח גיאוגרפי.
אביגדור אוחנה: זה שינוי אחד שאנחנו מבקשים להטמיע אותו בנוהל הזה.
עתניאל שנלר: מול מי הנוהל הזה מתבצע?
אביגדור אוחנה: לא הבנתי.
עתניאל שנלר: זה ידרוש תוספת תקנים או שינוי?
עתניאל שנלר: זו הגדרה פנימית?