GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אני רוצה להגיד משהו.
אבירם בלזר: ראובן שלום: כדי לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש.
אבירם בלזר: דירקטוריון החברה - מיכה ינון יושב-ראש, היה לשעבר ראש מינהל תרבות; נתן איתן, היה לפני מספר שנים באמנות לעם, היום הוא מנכ"ל "יד ושם"; אורה גולדברג, ידועה בתמיכה שלה באמנות ב"הבימה"; איילת מצגר, סמנכ"לית ברשות השנייה לטלוויזיה; זאב (ולוולה) שור, היה איש תרבות בעיריית תל-אביב וידוע.
אבירם בלזר: אבירם בלזר: מזכיר התק"ם.
אבירם בלזר: ראובן שלום: מזכיר התק"ם, לכבוד כולנו.
אבירם בלזר: יהודה לנקרי, איש משכמו ומעלה; חיים בן אסרף, רואה-חשבון מההסתדרות הציונית העולמית; וחיים מולן, מוזיקאי מהפריפריה.
אבירם בלזר: אלה האנשים, זה הצוות.
אבירם בלזר: כחשב החברה מינו את רואה-חשבון קובי גינצבורג, שמי שמכיר אותו, יודע.
אבירם בלזר: בנצי מורדוב: אני מכיר אותו.
אבירם בלזר: ראובן שלום: אני אומר לך, התברכנו בפעילות שלו, ביושרה שלו וביכולת שלו לתפקד.
אבירם בלזר: בנצי מורדוב: כן, כן...
יואל חסון: ראובן שלום: ואני מבקש – ייגרם עוול גם לוועדה אם לא תשמע דקה את רינת.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז, אולי בסוף.
יואל חסון: אני רק שואל אותך שאלה.
יואל חסון: בהסכם - - - ראובן שלום: אני אתייחס להסכם הקואליציוני.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: כן.
יואל חסון: מדוע זה נכנס להסכם הקואליציוני - וראובן, אני מזכיר לך שאני בקי בהסכמים קואליציוניים.
יואל חסון: ראובן שלום: אני יודע.
יואל חסון: היות ואתה בקי, ויחד עשינו הסכמים קואליציוניים, אז אתה יודע – קודם כול, בהסתדרות הציונית העולמית, בעלי תפקידים הם אנשים שמייצגים גופים, ארגונים יהודיים ציוניים, בארץ ובתפוצות.
יואל חסון: ראובן שלום: כבר בעת חתימת ההסכם – שזה היה לפני למעלה מחצי שנה – היה ברור שהתחום הזה הוא תחום של המחלקה שמטפלת בפעילות בישראל.
יואל חסון: בזמנו, לשמחתנו, ראש המחלקה דאז, שְמה ידוע לך, היתה בחופשת לידה ולא טיפלה, ולכן מי שטיפל בכל העניין מול המשרד היה הגזבר חגי מירום, שהיה האיש הבכיר במערכת באותה עת.
יואל חסון: כבר אז, בישיבת ההנהלה הציונית בזמנו, נקבע שהתחום הזה הוא תחום, מטבע הדברים, של פעילות בישראל, ואני מזכיר דרך אגב שבאמנה שמדברת על הפעילות של ההסתדרות הציונית העולמית מול הממשלה, נרשם גם תחום תרבות בישראל, פעילות בישראל.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז, והתיק של פעילות בישראל עבר לליכוד בקדנציה הזאת.
יואל חסון: ראובן שלום: שנייה.
יואל חסון: מי שמחזיק את התיק הזה היום הוא איש נציג הליכוד, ולכן באמת בהסכם הקואליציוני שבו דובר על כל הדברים – על התפקידים – נקבע שהיות והמחלקה לישראל מנוהלת על-ידו, הוא ראש המחלקה, זה המקום להדגיש, דרך אגב - - -
יואל חסון: ראובן, במחלקה בישראל - - - ראובן שלום: לא תרבות לישראל, לא החברה, אלא תחום התרבות בישראל.
יואל חסון: ראובן שלום: תרבות בישראל.
יואל חסון: בישראל, לא לישראל.
יואל חסון: החברה, שמה תרבות – אין לו, עם כל הכבוד, שום אחריות.
יואל חסון: תרבות בישראל.
יואל חסון: התרבות בישראל, לא חברת תרבות לישראל.
לימור לבנת: כתוב תרבות בישראל.
לימור לבנת: לא תרבות לישראל.
לימור לבנת: קריאות: - - -
ראובן שלום: תרבות בישראל כתחום, כתחום שהוא יותר רחב.
ראובן שלום: תרבות בישראל זה גם פעילות עם תנועות הנוער, וכדומה.
ראובן שלום: זה התחום.
יואל חסון: התשובה ניתנה.
יואל חסון: ראובן שלום: החברה היא חברה, מנוהלת על-ידי דירקטוריון שלה.
יואל חסון: אבירם בלזר: יש פה עיוות.
יואל חסון: הם דיברו שעה, אנחנו חצי שעה.
יואל חסון: קריאה: מאיתנו דיבר אחד.
יואל חסון: אחד דיבר מאיתנו.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני מודה לך.
קריאות: - - - ישראל גל: זלזול.
קריאות: היו"ר יואל חסון: בנצי מורדוב, משפט קצר.
קריאות: תתמקד.
קריאות: בנצי מורדוב: בנצי מורדוב, חבר הנהלה בעמותת אמנות לעם.
קריאות: דיברו פה על הרבה מאוד דברים כדי להטיל בנו רפש.
קריאות: הם ניסו להטיל בנו רפש בצורה נוראית.
קריאות: הם דיברו על איזשהן חולצות, חשבון שהגישו בעניין חולצות.
קריאות: מעולם העמותה לא שילמה אף לא שקל אחד, ואני בעל זכות חתימה בעמותה הזאת.
קריאות: לא שילמנו שקל אחד על כל אותם דברים שהחבר'ה האלה הציגו כאן.
קריאות: אבירם בלזר: שהם אישרו, בתקופתם.
קריאות: הם אישרו את הדברים האלה.
קריאות: בנצי מורדוב: אתה מפריע לי.
קריאות: אבירם בלזר: סליחה.
קריאות: בנצי מורדוב: ולכן, מטרתם היא להטיל רפש.
קריאות: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.
קריאות: עניינית.
קריאות: בנצי מורדוב: כל מטרתם היתה לבקש דירקטורים, לבקש חברים בהנהלה, לבקש מנכ"ל, לבקש יושב-ראש, ובשכר.
קריאות: ולכן, כל מה שאמר נתן אברהם – אני הייתי עד להרבה מאוד ישיבות בהשתתפות נתן אברהם – הם ביקשו כל הזמן שניתן נציגות הולמת לשרה בהנהלת העמותה.
קריאות: ואני אומר לך, דבר פסול מעיקרו.
קריאות: לעצם העניין, כשנכנסנו לתפקיד באוגוסט 2008, אני אומר לך- אחד הדברים שעשינו זה בדיקות, בדק-בית מה קורה בעמותה הזאת, ואכן היו דברים נוראים שקרו אז.
קריאות: לדוגמה, רואה-חשבון שהיה רואה-חשבון של עמותות ברק, שמו זינגר, קיבל שכר של כ- 240,000 שקלים בשנה.
קריאות: ישראל גל: באישור החשבים.
קריאות: בנצי מורדוב: כשהלך לפגישות, קיבל בנוסף 300 שקלים לשעה, בתוספת מע"מ.
קריאות: הדברים הללו נראו לי – כמי שניהל מערכות ציבוריות גדולות בעבר, והרבה יותר גדולות מעמותת אמנות לעם – זה נראה לי תמוה.
קריאות: רואה-חשבון, שכרו נע בסביבות 50-40 אלף שקלים בשנה, ולא 240,000 שקלים בשנה.
קריאות: ישראל גל: כמו שמשלמים עכשיו.
קריאות: בנצי מורדוב: ולכן, היום החלפנו אותו.
קריאות: יושב-ראש קיבל החזר הוצאות – דבר שלא מקובל בעמותה שכזאת.
קריאות: החלפנו אותו.
קריאות: היו אי-סדרים.
קריאות: החלפנו, שינינו, תיקנו, הבאנו לסדר, לניהול תקין.
קריאות: ואני רוצה לומר לכם, חברים.
קריאות: היו"ר יואל חסון: משפט אחרון.
קריאות: בנצי מורדוב: משפט אחרון.
קריאות: לפני המשפט האחרון אני רוצה לתקן את הדברים.
קריאות: נאמר כאן שההסכם הוא לשנה, אבל לא כך הוא.
קריאות: הצדדים רשאים, ואני מקריא מתוך ההסכם – "להאריך הסכם זה לתקופות נוספות של שנה כל אחת, בכפוף לחוק מכרזים, התשנ"ג-1993, ותקנותיו".
קריאות: אני רוצה לבוא ולומר לכם, חברים, העמותה הזאת זה דבר יקר.
קריאות: אסור לנו ללכת שולל אחר ההתנהלות הכושלת, כפי שנראתה לנו במשך השנה וחצי, כאשר אחת ממטרותיו העיקריות של משרד התרבות היא לאפשר תרבות ואמנות בפריפריה.
קריאות: מה שנעשה בשנה וחצי האחרונות – מניעת תרבות ואמנות בפריפריה על-ידי השרה.
קריאות: חד וחלק.
קריאות: היו"ר יואל חסון: תודה.
קריאות: אני מודה לך.
קריאות: קריאה: היא לא היתה.
קריאות: בנצי מורדוב: וזה חמור כשלעצמו.
קריאות: היו"ר יואל חסון: בנצי, תודה רבה לך.
קריאות: אני מבקש מאברהם נתן משפט רלוונטי.
קריאות: אברהם נתן:
קריאות: תודה רבה על רשות הדיבור, אני אשתדל לקצר מאוד.
קריאות: אני חושב שבכלל, יש פה איזושהי טרגדיה של עניינים.
קריאות: מדברים פה חברים בעמותה של אמנות לעם על טובת האמנות לעם בפריפריה, אבל מי זה אמנות לעם?
קריאות: האם אמנות לעם זה אנשי ציבור שנכנסו לוועד המנהל או העובדים שמנהלים?
קריאות: כי כשהוא אומר, אנחנו עשינו ויצאנו ונסענו ל"עופרת יצוקה", והכול – זה העובדים.
קריאות: אבירם בלזר: לא, זה אנחנו.
קריאות: תסלח לי.
קריאות: ישראל גל: אלה שקרים.
קריאות: פוליטיקאים.
קריאות: אברהם נתן: אם העובדים של העמותה אומרים לי, אין לי אמון בהנהלה שלהם, אז מה אתה רוצה מאתנו?
קריאות: ישראל גל: מי אישר את כל תוכניות העבודה של - - - היו"ר יואל חסון: אני מבקש שתצא החוצה, או שתשתוק.
קריאות: ישראל גל: אז אני שותק.
קריאות: אברהם נתן: צריך להבין.
קריאות: עמותת אמנות לעם זו עמותה פרטית שקיבלה באופן סדיר כספים ממשרד התרבות.
קריאות: אף אחד לא מתחייב – ואני חושב שאפילו זה לא תקין – שהם ימשיכו לקבל.
קריאות: יכולים לעשות מכרז.
קריאות: מה קרה?
קריאות: למה צריך להעביר לאותם אנשים, לאותה עמותה כל הזמן כספים אם היא לא מתנהלת נכון בחמש שנים?
קריאות: היו"ר יואל חסון: אתה עכשיו עושה את זה לעמותה אחרת.
קריאות: אתה עכשיו עושה את זה על חברה אחרת.
קריאות: אברהם נתן: אני אענה לך גם על זה.
קריאות: תאמין לי, אני אענה.
קריאות: בחמש שנים האחרונות, עמותת אמנות לעם – אם הכול היה מתנהל בסדר, כולם היו שמחים, אבל אם בחמש שנים האחרונות מתחלף שלוש פעמים יושב-ראש ומתחלף שלוש פעמים מנכ"ל, משהו בעמותה הזאת לא בסדר, מובנה לא בסדר.
קריאות: התנאים השתנו, כללים השתנו, היא לא מתנהלת בסדר.
קריאות: אין חובה להעביר את הכספים.
קריאות: כשבאו אלי אמרתי – אני מוכן לעשות את הצעד, לנסות בכל זאת, אנחנו מדברים כבר על יולי – 50% מהכסף שכביכול היה צריך להגיע לפריפריה, לא מגיע לפריפריה - אני מבקש להגיע לאיזשהו הסכם, לאיזושהי הצעת עבודה שאפשר יהיה לעבוד ביחד.
קריאות: אני מקבל מכתב – אני לא מבין את העורך-דין פה – מכתב מגדעון פישר, שהוא מציע לי, כי האנשים שנמצאים, אין להם קשר לתרבות.
קריאות: הם לא אנשי תרבות.
קריאות: בנצי מורדוב: מי אמר את זה?
קריאות: נתן אברהם: אני אומר את זה.
בנצי מורדוב: מאיפה אתה מכיר אותנו?
נתן אברהם: אתם אמרתם לי את זה.
נתן אברהם: בנצי מורדוב: נו באמת.
נתן אברהם: לך יש קשר לתרבות.
נתן אברהם: ..
נתן אברהם: אתה איש תרבות מפורסם.
נתן אברהם: בנצי מורדוב: קצת יותר ממך.
נתן אברהם: אברהם נתן: לכן אני מתנצל.
יואל חסון: שניכם לא אנשי תרבות אם אתם מפריעים אחד לשני.
יואל חסון: בנצי מורדוב: קצת יותר ממך.
יואל חסון: ישראל גל: אני הייתי מוכן לחתום על המסמך הזה בעיניים עצומות.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אתה היית מוכן לצאת.
יואל חסון: נתן אברהם: בא עורך-דין שלהם, ואומרים: אנחנו רוצים לתקן.
יואל חסון: אנחנו נוסיף ארבעה אנשי תרבות.
יואל חסון: ביוזמתם.
יואל חסון: אני בירכתי על זה.
יואל חסון: אנחנו נוסיף.
יואל חסון: אנחנו נחליף את המנכ"ל.
יואל חסון: הוא, היושב-ראש אומר: אברהם, תשמע, בטעות נקלעתי לפה.
יואל חסון: תן לי שלושה חודשים, אני מתפטר.
יואל חסון: בנצי מורדוב: לא נכון.
יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: הם הציעו להחליף את המנכ"ל.
יואל חסון: ישראל גל: אני הייתי מוכן לחתום על המסמך הזה.
יואל חסון: אברהם נתן: הוא כותב את זה.
יואל חסון: הוא כותב את זה במסמך.
בנצי מורדוב: לא נכון.
בנצי מורדוב: הם כתבו אותו.
בנצי מורדוב: הם הכתיבו אותו.
בנצי מורדוב: קריאות: - - - היו"ר יואל חסון: הבנתי.
בנצי מורדוב: מספיק, חבר'ה, לא היה דבר כזה.
בנצי מורדוב: ישראל גל, אני לא מבין, מה זה.
ישראל גל: סליחה.
ישראל גל: היו"ר יואל חסון: אני אומר לך, תרוץ לכנסת, כדאי לך, אתה יודע לעשות את העבודה.
ישראל גל: אברהם נתן: לצערי הרב, בהבנות האלה בסופו של דבר לא נחתם המסמך, ולכן הגענו למצב שהכסף – כמו שהם מדברים בשם הפריפריה – כסף צריך לעבור לתרבות.
ישראל גל: היו"ר יואל חסון: ברור.
ישראל גל: אברהם נתן: ואז חיפשו פתרון אחר, נמצא הפתרון הזה.
ישראל גל: אולי זה לא הפתרון המושלם, יכול להיות שהמשרד בשנה הבאה יוציא מכרז בין העמותות ואז מי שיתמודד ויעמוד בקריטריונים ויעמוד בנהלים – הוא שיהיה.
ישראל גל: דבר אחד לא ברור לי.
ישראל גל: איך יכול להיות שהעובדים מקבלים הגנה של מבקר המדינה והם טוענים שאין להם אמון בהנהלה שלהם, אז מה אתם רוצים מאיתנו?
ישראל גל: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.
ישראל גל: אני מודה לכם.
ישראל גל: אני מסכם את הדיון, אני אתן לשרה.
ישראל גל: קריאות: - - -
קריאה: אין להם שום קשר למקום.
קריאה: ראובן שלום: יש לי בקשה.
קריאה: דקה אחת תשמע מה נעשה.
יואל חסון: אני מצטער, אני לא מאפשר.
יואל חסון: אני מבקש לא להשתלט על הדיון.
יואל חסון: אני מבקש מכם.
יואל חסון: ראובן, לא יהיה.
יואל חסון: הזמן שלי מוגבל, הייתם צריכים להגיד לי מראש שהיא נמצאת כאן.
יואל חסון: אין לי בעיה, את יכולה לכתוב לוועדה ולהעביר את זה כחומר כי זה לא הדיון האחרון בנושא הזה.
יואל חסון: אורי אורבך: רק להבהרת המידע.
יואל חסון: מישהו מהאנשים האלה או מהדירקטוריון קשור לאמנות או לפריפריה?
יואל חסון: קריאה: כן.
יואל חסון: זהבה פיפל: אני פסנתרנית והיסטוריונית שעובדת משנות השבעים באמנות לעם.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: יפה.
יואל חסון: קיבלת תשובה.
יואל חסון: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: היא היחידה שלא צעקה.
יואל חסון: היא היחידה ששתקה.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, השאלות שלך הספיקו לי בהרבה, הן לקחו לי 50% מהזמן לדבר.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מעולה.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: שאלת שאלות נוקבות.
גאלב מג'אדלה: חלק מהצוות של השרה גם טעה בתשובות שלו – הכול הרי מוקלט – גם כבוד היועצת המשפטית וגם כבוד החשבת.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: הוקלט בפרוטוקול.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: בוודאי.
גאלב מג'אדלה: ואתה העמדת אותם על טעותם.
גאלב מג'אדלה: טעויות מהותיות.
גאלב מג'אדלה: זה מראה לך שיש מקהלה שעובדת, יודעת מה היא עושה.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה להבהיר כאן.
גאלב מג'אדלה: היתה פנייה למבקר לבדוק.
גאלב מג'אדלה: אגב, חברי אברהם נתן אמר דבר מאוד חשוב.
גאלב מג'אדלה: חמש שנים יש בעיות עם העמותה.
גאלב מג'אדלה: כבוד השר מג'אדלה היה שר שנתיים פחות חודש, זאת אומרת לפניי ואחריי יש עוד שלוש שנים.
גאלב מג'אדלה: אברהם נתן: לא אתה המצאת את הבעיות.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: הרי כל הכוונה של המקהלה שהיתה פה של הפקידוּת – להטות מהמהות של ההתקשרות עם ההסתדרות הציונית את הנושא של ההתנהלות כביכול הבעייתית.
גאלב מג'אדלה: ובכן אני קובע – ויש בכתב תימוכין– היתה פנייה למבקר המדינה, ואני ידוע ביחס שלי ובכבוד שלי למבקר המדינה, ובהערכה שלי.
גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה עשה סקר בדיקה והחליט בכתב לא לבדוק את אמנות לעם.
גאלב מג'אדלה: חד-משמעית.
גאלב מג'אדלה: יש על זה מכתבים, אדוני היושב-ראש, אתה תקבל אותם.
גאלב מג'אדלה: אבירם בלזר: יש פה המסמך.
גאלב מג'אדלה: ישראל גל: אנחנו ביקשנו.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: דבר שני, היתה פה הטעיה מגמתית - שולמו פלקטים, גמלים, תיעוד.
גאלב מג'אדלה: אדוני היושב-ראש, כדאי שתדע – עד שאני באתי למשרד לא היתה תרבות ערבית במשרד הזה.
גאלב מג'אדלה: היו כך וכך מיליון שקלים לעמותות, המשרד לא ידע איך זה בכלל נעשה.
גאלב מג'אדלה: באתי – ואני בהזדמנות זאת גם רוצה להודות לראש הממשלה אולמרט.
גאלב מג'אדלה: לא להפריע ליושב-ראש, זה לא יעזור לך אם תשאלי אותם.
גאלב מג'אדלה: כבוד השרה, זאת עובדה, לא יעזור לך.
גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה לא ישנה את דעתו עכשיו בשיחה איתך.
גאלב מג'אדלה: יש עובדה.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: או שכן.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: זו ההזדמנות להודות לראש הממשלה אולמרט, שנתן 95 מיליון שקלים תקציב נוסף לערבים במדיניות הממשלה, העדפה מתקנת.
גאלב מג'אדלה: לערבים.
גאלב מג'אדלה: רצו לקחת אותם למקומות אחרים, ואנחנו כלשכת השר, והמשרד, עמד על כך שהכסף הזה ילך לערבים, וחלקו הגדול היה לפריפריה.
גאלב מג'אדלה: אז אמרו פה, הסגירו את עצמם – גמלים.
גאלב מג'אדלה: איפה יש גמלים, אדוני היושב-ראש, מהניסיון הפוליטי שלך, חוץ מבנגב?
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מה זה קשור לניסיון פוליטי?
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: זה לא פריפריה, הנגב?
גאלב מג'אדלה: אז היו פסטיבלים והיו גמלים, ולא נשחטו כבשים, ויש אנשים שהולכים להיתבע – הוצאת דיבה על הדברים שאמרו היום.
גאלב מג'אדלה: ואני אומר לך – אני הבאתי כבוד למדינה ולמשרד בזה שתיעדנו, דאגנו שהכול יהיה מתועד ומצולם, ובפלקטים, ושסמל המדינה יתנוסס שם, כי לפני זה אף אחד לא ידע מי עושה מה.
גאלב מג'אדלה: אבל יותר מזה אני רוצה להגיד לך.
גאלב מג'אדלה: לשר מג'אדלה יש מעמד לתת ל"עופרת יצוקה" מיליון ו-200 אלף שקלים לאנשים במקלטים, אבל אין לו סמכות לתת לערבים, לציבור שלו.
גאלב מג'אדלה: אמרה את זה היועצת המשפטית.
גאלב מג'אדלה: אמרה שהעמותה ביצעה פעולות ללא אישור המשרד.
גאלב מג'אדלה: כאן אתה גילית שהם עכשיו נותנים כסף, עוד לפני שיש תוכנית.
גאלב מג'אדלה: 20%.
גאלב מג'אדלה: בנצי מורדוב: להתארגנות.
גאלב מג'אדלה: אני נתתי כסף ל"עופרת יצוקה" במתכוון כדי לעשות פעולות תרבות באותה תקופה בשדרות וביישובים אחרים, במתכוון – מהתקציב של הערבים, אדוני היושב-ראש.
גאלב מג'אדלה: לעומת זאת, השרה פיטרה בינתיים חמישה ערבים שמצאה במשרד.
גאלב מג'אדלה: כל ערבי שיכלה להזיז אותו, פיטרה אותו – עברו מכרזים, עובדי מדינה – ואם היו פונים למבקר המדינה, היה נעשה דבר.
גאלב מג'אדלה: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: איזה דברי הבל.
גאלב מג'אדלה: אני רוצה לומר לך משפט אחרון.
גאלב מג'אדלה: יש כזה פתגם – מלאכתם של צדיקים נעשית בידי אחרים.
גאלב מג'אדלה: כל המקהלה שראית פה מנסים להטות מה"פאשלה" הגדולה הפוליטית, בניגוד לחוק, שעשו עם ההסתדרות הציונית.
גאלב מג'אדלה: זאת כל האמת.
גאלב מג'אדלה: זה הדיון האמיתי, אדוני היושב-ראש.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: השר מג'אדלה וההתנהלות שלו לשנתיים – אני מוכן שהמבקר יבדוק.
גאלב מג'אדלה: מבקר המדינה, לא המבקר הפנימי.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: ברור.
גאלב מג'אדלה: גאלב מג'אדלה: וכל המקהלה שאתה ראית כאן היתה שותפה מלאה.
גאלב מג'אדלה: אפילו היה חשב לפני החשבת שקראו לו מודריק – שהוא ידוע, איש מאוד רציני – שמונה שנים במשרד.
גאלב מג'אדלה: הוא אומר בהנהלה, מתועד: פעם ראשונה לתרבות הערבית יש תוכנית מראש שנה, ומאושר לה תקציב מראש שנה, עוד לפני שהתרבות היהודית הגישו תוכניות.
גאלב מג'אדלה: ופה אומרים שהם עבדו בלי תוכניות.
יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת מג'אדלה.
גאלב מג'אדלה: תודה לאדוני.
גאלב מג'אדלה: היו"ר יואל חסון: האם מישהו מחברי הכנסת רוצה להגיב, להתייחס?
אורי אורבך: במשך השנים – ואני לא בקי בדיוק בכל חילופי ההנהלות – אבל אני מבין שתמיד יש בעיות עם העמותה שנקראת אמנות לעם, ולפי מה שמתרקם פה ומובן פה, אנחנו רואים שמתחלפות הנהלות.
אורי אורבך: ותמיד משפרים, וזה מקום שכל הזמן משתקם.
אורי אורבך: והשאלה היא, כשאנחנו באים לדון בכספי ציבור שנועדו למטרות שהן מוסכמות וחשובות על כולם, האם לא צריך לנסות פעם משהו אחר שיש לו ניסיון פחות רע.
אורי אורבך: לא מדבר עכשיו על כוונות טובות, אני מבין שלכולם יש כוונות טובות פה, אבל יש פה ניסיון מאוד רע.
אורי אורבך: ויכול להיות שצריך, לפחות לשנה, לפני שניגשים למכרז – שנה או שנתיים, או שנה ועוד שנה, לפני שניגשים למכרז, שבו גם אמנות לעם וגם תרבות לישראל או למי שזה פתוח, אם זה לעמותות או לחברות פרטיות – אולי צריך לנסות משהו אחר, כי שמענו פה ממש בתחילת הדיון מיעקב מנדל שמייצג אמנים – מעניין אותנו הפריפריה ומעניין אותנו האמנים; לא ההנהלה, לא העובדים, כל זה, זה דברים שוליים.
אורי אורבך: אבירם בלזר: נכון.
אורי אורבך: אורי אורבך: אתה אומר נכון, אבל אם הם לא מקבלים את מה שהם צריכים לקבל מכם - - - אבירם בלזר: כי הכסף במשרד.
אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: אל תפריע לו.
אורי אורבך: אז יכול להיות – ככה בהיגיון פשוט – שצריך לנסות עם מישהו אחר ולא איתכם.
אורי אורבך: וההערה השנייה שאני מעיר, לא רוצה להעיר פה על נימוסים והליכות כי קטונתי – אבל אני לא רואה פה – האנשים פה הם אנשים כנראה עם ניסיון ניהולי מאוד עשיר, אבל הקשר של רובכם, לפחות לתחום הספציפי הזה של תרבות בפריפריה, לעומת מה שהוצג פה לגבי שבעה שמות של אנשים שזו ההתמחות שלהם רבת-השנים – לא יודע.
אורי אורבך: אבירם בלזר: מאיפה אתה יודע מה הניסיון שלנו?
אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: נעשה "חיים שכאלה" בהזדמנות אחרת.
אורי אורבך: הוא דל יותר, בוא נגיד את זה בעדינות.
אורי אורבך: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.
אורי אורבך: תגישו לו הצהרה על חלקכם בתרבות הישראלית.
אבירם בלזר: אתה יודע איזה מופעים אני ארגנתי?
אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: אני לא רוצה עכשיו לדעת.
אבירם בלזר: אבירם בלזר: אני הייתי יושב-ראש אגודות הסטודנטים בכל הארץ.
אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: סליחה, אני מבקש ממך.
אבירם בלזר: אורי אורבך: זאת ההתרשמות שלי, בסדר?
יואל חסון: חבר כנסת, יש לו ייחודיות, הוא יכול להגיד מה שהוא רוצה, ואתה אפילו לא יכול לתבוע אותו דיבה.
אבירם בלזר: אוקיי, סליחה.
אבירם בלזר: היו"ר יואל חסון: זאת הזכות הקטנה שנשארה לנו.
אבירם בלזר: ישראל גל: חבל שלא נכחת כשאני דיברתי.
אבירם בלזר: אורי אורבך: ולכן, במשפט סיום – אחרי כל כך הרבה שנים של התנהלויות של הנהלות – כמובן אתם מושלמים, אבל ההנהלות הקודמות כל כך כושלות – יכול להיות שצריך לבדוק אפשרויות אחרות כיצד לנצל את כספי המדינה לטובת תרבות בפריפריה.
יואל חסון: נציג המבקר, יובל חיו, בבקשה.
יואל חסון: יובל חיו: אני רק אומַר במילה אחת שמשרד מבקר המדינה אכן פתח בבדיקה בנושא הזה – פעמיים הוא פתח בבדיקה, ופעם ראשונה מייד אחרי פתיחת הבדיקה מונה החשב המלווה.
יואל חסון: בפעם השנייה אנחנו התחלנו את הבדיקה והוגשה עתירה.
יואל חסון: אנחנו המתנו לקבל את תשובת המדינה לעתירה.
יואל חסון: אחרי שבחנו את שני המסמכים הללו, אני אומַר בצורה ברורה – מה שהיום יושב אצל בג"ץ זה שאלות יסודיות ביותר לגבי כל מה שמתנהל בעמותה ולגבי כל מה שעלה פה בדיון.
יואל חסון: ולכן, מתוך עיקרון של הדדיות בין רשויות השלטון, לא מצאנו לנכון שהביקורת הזו כרגע תתקיים, כשב-21 בחודש הרכב השופטים אמור להתכנס ולעסוק בסוגיה הזאת.
יואל חסון: ולכן, ייאמר בצורה ברורה – מבקר המדינה לא חיווה דעתו בעניין הזה.
יואל חסון: יחד עם זאת, הוא בהחלט מוטרד - מתוך החשיבות שיש לנושא של תרבות בפריפריה - מהעובדה שבמשך תקופה ממושכת לא היתה פעילות של העמותה הזאת, ולכן אנחנו ממשיכים לעקוב אחר הדברים ויתקבלו ההחלטות לאור המשך הפעילות בבית-המשפט.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.
יואל חסון: השרה לבנת, בבקשה, הדוברת האחרונה.
לימור לבנת: כמה הערות קצרות לדברים שנאמרו כאן.
לימור לבנת: ראשית, להערה האחרונה של חבר הכנסת מג'אדלה.
לימור לבנת: המשרד לא פיטר עובדים ערבים, בכלל אי-אפשר לפטר עובדים שזכו במכרז.
לימור לבנת: זה חסר כל שחר, כמו טענות רבות.
לימור לבנת: מבקר המדינה אמר את דברו לגבי פעילותו של השר לשעבר וחבר הכנסת היום, מג'אדלה, בנושא אחר על התערבותו הבלתי תקינה בהחלטות.
לימור לבנת: גאלב מג'אדלה: לעניין.
יואל חסון: לא, סליחה.
יואל חסון: אי-אפשר להפריע.
לימור לבנת: על התערבותו הבלתי תקינה בהחלטות המדורים של המועצה, ולכן אני חושבת שבעניינים האלה מוטב לחבר הכנסת מג'אדלה לא להוסיף על הדברים שכבר אמר המבקר.
לימור לבנת: אני מבקשת להתייחס, ובזה אני אסתפק, כי נאמרו כאן הרבה מאוד דברים, בעוד שתי הערות קצרות מאוד.
לימור לבנת: ראשית, המשרד הקים ועדה, ועל כך הוא גם הודיע לבג"ץ.
לימור לבנת: הקים ועדה בהקשר לנושא תרבות לישראל – ועדה שתבחן את המשך הפעילות בנושא הזה של הפעילות בפריפריה, באיזו צורה היא תיעשה.
לימור לבנת: האם תימשך התקשרות מהסוג הזה באמצעות רכישות, אולי באמצעות תמיכות, בדרך כזו או בדרך אחרת, ולכן כפי שאמרנו, ההתקשרות היא לשנה.
לימור לבנת: איך זה ייעשה בהמשך, המשרד לצורך זה הקים ועדה, אנחנו נודיע גם לבג"ץ איך אנחנו מתכוונים לעסוק בהמשך.
לימור לבנת: וכמובן לעניין ההאשמות של קבוצת ה"חבר'ה לייצים" האלה שיושבים כאן ונהנים מאוד מעצמם.
לימור לבנת: בנצי מורדוב: סליחה, סליחה, עם כל הכבוד.
לימור לבנת: עם כל הכבוד.
זהבה פיפל: מה זה הדבר הזה.
זהבה פיפל: קריאות: - - -
בנצי מורדוב: סליחה.
בנצי מורדוב: את הכינויים ואת הגינויים האלה תשאירי בביתך.
בנצי מורדוב: עם כל הכבוד.
בנצי מורדוב: אני מוחה.
בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: סליחה, זה היה מיותר.
בנצי מורדוב: סליחה, בנצי.
בנצי מורדוב: אני מבקש להוציא את בנצי, אני מבקש להוציא את כל השורה הזאת.
בנצי מורדוב: בנצי מורדוב: מה זה התנהלות כזאת?
בנצי מורדוב: זה תרבות?
בנצי מורדוב: אנחנו מתנדבים.
בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: בנצי, מספיק.
בנצי מורדוב: זכותה של השרה.
בנצי מורדוב: אל תוציא אותו, אבל מספיק.
בנצי מורדוב: בושה וחרפה.
בנצי מורדוב: שרת תרבות.
בנצי מורדוב: שרה חסרת תרבות.
בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: אני מבקש ממך.
בנצי מורדוב: זו זכותה לומר מה שהיא רוצה, גם אם אני לא אוהב את זה.
בנצי מורדוב: זכותה, מה לעשות.
בנצי מורדוב: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: ונהנים מאוד מעצמם, תוך הצגות ולעיסת מסטיק, וכל החוסר תרבות הזה של יושב-ראש העמותה, תוך הטחת האשמות והשמצות שאין להן שום בסיס ושום שחר.
בנצי מורדוב: יושבים כאן, מתפוצצים מצחוק, הצגות של יושב-ראש העמותה.
בנצי מורדוב: אני חייבת כאן לומר כך.
בנצי מורדוב: אברהם נתן אמר כאן קודם – ההצעות לצרף אנשים, שיושב-ראש העמותה יתפטר, שהמנכ"ל יתפטר, שהיתה דרישה של החשב כפי שאמרה החשבת קודם – החשב המלווה– לא באו מצידי.
בנצי מורדוב: לא היה שום ניסיון להשתלט על העמותה, לא היה לי שום עניין בזה, לא למנות ג'ובים ומינויים פוליטיים.
בנצי מורדוב: יש פה אנשים פוליטיים בתוך הנהלת העמותה.
בנצי מורדוב: זה ודאי לא היה שום דבר ושום ניסיון מצידי.
בנצי מורדוב: אלה דיבורים שאין להם שום בסיס, הם חסרי שחר לחלוטין.
בנצי מורדוב: צדקנות.
בנצי מורדוב: שרת התרבות והספורט לימור לבנת: ולראיה, אגב אפשר לראות – והציג את זה קודם ראובן שלום – מיהם האנשים המהווים היום את הוועד המנהל בתרבות לישראל.
בנצי מורדוב: כולם אנשים מתחום התרבות והאמנות וכולם אנשים ראויים, בניגוד לרוב חברי ההנהלה המהווים היום את הנהלת אמנות לעם.
בנצי מורדוב: אפשר היה גם לראות את זה בהתנהלות שהתקיימה כאן היום.
בנצי מורדוב: אני מכירה הרבה דיונים בוועדה לביקורת המדינה, הייתי בעצמי חברה בוועדה לביקורת המדינה, באתי גם כשרה לשעבר לדיונים הללו.
בנצי מורדוב: אני לא זוכרת הרבה דיונים שהתנהלו בצורה הזאת, חסרת התרבות והלא ראויה, ולכן כל ההאשמות האלה הן כמובן מופרכות, חסרות שחר.
בנצי מורדוב: חבל שזו ההתנהלות.
בנצי מורדוב: היו"ר יואל חסון: תודה רבה, אני מודה לך, גברתי השרה.
בנצי מורדוב: אני מבקש לסכם את הדיון כך.
בנצי מורדוב: הוועדה לביקורת המדינה קודם כול מוטרדת מהדברים שנשמעו כאן בוועדה.
בנצי מורדוב: מוטרדת מכל ההתנהלות שהיתה, ולא יכולה ואין לה את הכלים בשלב הזה לקבוע מה הדברים הנכונים או איפה נמצאת האמת.
בנצי מורדוב: לכן, במיוחד, וגם לאור העובדה שהנושא אמור להיות נדון בדיון בבג"ץ ב-21 בחודש, אני חושב שראוי שהוועדה לביקורת המדינה בשלב הזה לא תקבל החלטה, ולכן הדיון הזה לא יסתכם בהחלטה אופרטיבית.
בנצי מורדוב: יחד עם זאת, בכוונתי להתייעץ עם מבקר המדינה ואנשיו לגבי הבדיקות שנעשות כרגע ולבדוק האם יש נחיצות לעשות בדיקות לא רק על תפקוד העמותה, כפי שהיתה הכוונה המקורית, אלא על ההתנהלות הכללית ביחס בכלל בין המשרד לבין העמותה, גם עם ההתקשרות המדוברת עם החברה החדשה.
בנצי מורדוב: אני אומר שוב.
בנצי מורדוב: אני לא קובע שעדיין ראוי וצריך לעשות את הבדיקה הזאת, זאת לא דעתי כרגע, אבל בהחלט אני מתכוון להתייעץ עם מבקר המדינה.
בנצי מורדוב: כמובן שההחלטה של בג"ץ היא החלטה שתשפיע על כל הנושא הזה מהתחלה ועד הסוף.
בנצי מורדוב: נמתין להחלטה הזאת, לאחר מכן הוועדה לביקורת המדינה תתכנס פעם נוספת כדי להחליט כיצד אנחנו ממשיכים ומטפלים בסוגיה הזאת.
בנצי מורדוב: אני מאחל לכולנו שקודם כול תהיה לכולנו תרבות, וודאי שתהיה גם תרבות בפריפריה.
בנצי מורדוב: תודה רבה לכולם.
בנצי מורדוב: הישיבה נעולה.
יואל חסון: צהרים טובים.
יואל חסון: על סדר היום בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, על מצב העיר לוד, לאור דוח מיוחד לבדיקת תפקוד עיריית לוד שנערך לבקשת האגף לביקורת ברשויות המקומיות במשרד הפנים (דוח אבו חדרה).
יואל חסון: בתחילת הדברים אני רוצה להתייחס באופן כללי לנושא הזה של עיריית לוד ולעיר לוד.
יואל חסון: אני חייב לומר שאני תמיד אומר שנדבקתי ולמדתי מאריאל שרון מדברים, ודברים רבים כאשר אחד מהם הוא אהבה לעיר לוד.
יואל חסון: בתפקידי כיועץ ראש הממשלה אריאל שרון שיהיה בריא אני זוכר את המעורבות, את הקשר שלו, את ההערכה שלו ואת העובדה שהוא ראה בטיפול בעיר לוד ובבעיותיה ממש משימה לאומית.
יואל חסון: אני זוכר כמה היינו בעיצומה של הפעולה כאשר לצערי קרתה הטרגדיה לראש העיר מקסים לוי זיכרונו לברכה שבפתאומיות הלך לעולמו, ולדעתי מאז, אם הרגשנו שהתחלנו לעלות קצת על דרך המלך, אז בגיבוי של הממשלה ובגיבויו של אריאל שרון, חזרנו לתחושה שהדברים שוב חזרו להתנהל בצורה מקרטעת ובעייתית.
יואל חסון: אני חייב לומר כתושב האזור, ראשון לציון, שלוד תמיד – לצערי בטח בשנים האחרונות – נחשבה לעיר חסרת מזל, עיר שמכות רבות נפלו עליה והרבה דברים שציפינו שיעשו גם ברמה המקומית אבל גם ברמה הלאומית כדי להרים את העיר הזאת, לא נעשו ולא קרו.
יואל חסון: אני חושב שהדבר הזה הוא עצוב.