GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דוד בועז: יש גישה שאומרת בשביל מה לנו ללכת לסגור עם אותו גורם כל פעם גורם אחר, כאשר ידוע שמה שנסגור לא יהיה אלא ריצפה להסכם אחר, ובא לא נהיה אנחנו פריירים שנספק את הריצפה הזאת, ממילא לא יגמרו איתנו שום דבר.
דוד בועז: ולכן, אותם דברים שאמר אורי אריאל, אותם אנשים מגיעים למסקנה הפוכה מהמסקנה שלו, אין טעם לגמור, בוא לא נגמור כי פשוט אף פעם זה לא ייגמר.
דוד בועז: אני רוצה להתייחס לעניין הזה ולומר, שבמקרה הספציפי הזה של סוגיית החקלאים מפוני גוש קטיף, שאותם אנחנו מייצגים, אנחנו באנו והצענו לגורמי הממשלה, ובראש ובראשונה לאייל גבאי, בואו תראו בנו שותף, אנחנו יכולים להביא את המשבר לידי סיכום.
דוד בועז: אני רוצה לגלות סוד, היו כל מיני דברים בתביעות של החקלאים שאנחנו לא הסכמנו ללכת איתם, והיו גם דברים לא נעימים שהם שמעו מאיתנו.
דוד בועז: ובכל זאת, כאשר אייל בא ואמר לי, תשמע, תכין בבקשה אתה דרישות שלכם, לפני הכל אני רוצה לשמוע מה אתם רוצים, אז זה היה מעשה מחוכם מצידו, ואנחנו ישבנו לא מעט, והיינו צריכים להחליט על מה אנחנו הולכים ועל מה לא הולכים.
דוד בועז: בסופו של דבר, באנו אליו למשרדו בתל אביב, הגשנו לו מסמך.
דוד בועז: אני לא מצפה שהוא יעמוד בדום ויצדיע למסמך הזה ויקבל אותו כמות שהוא, אבל רבותיי, אני אומר בעיקר ליו"ר הוועדה, למעשה אני טוען לא היתה התייחסות אמיתית מצד הממשלה להצעה שלנו, לא קיבלנו תגובה, לא בכתב, לא קיבלנו תגובה מסודרת, אני מבין את זה, אני לא כועס על אף אחד, שגם המדינה בעצמה די מסוכסכת בינה לבין עצמה בעניין הזה של איך להתייחס לכל הדברים שזה בסדר.
דוד בועז: אבל אם זו חרפה כמו שנאמר פה, ואם זו תופעה של מי שיכתוב את ההיסטוריה של מדינת ישראל בעת החדשה, יגיע לפרק הזה של מפוני גוש קטיף וייכתבו בו דברים קשים, כל אחד מאיתנו יצטרך לשאול את עצמו איפה היינו ומה עשינו בעניין הזה.
דוד בועז: אני גם שואל, למה המדינה שלנו שהיא יקרה לנו, הולכת תמיד עד הקצה בכל דבר ודבר, ורק כשאין ברירה וכשיש אינתיפאדה נוראית, ומתעסקים עם אוכלוסייה של מיואשים, מקבלים החלטות לא מקובלות.
דוד בועז: בואו נעשה את המעשה עכשיו, אפשר להבין את החקלאים ואת הגורמים האחרים שאני לא יכול לדבר בשמם, כי אני מייצג רק את החקלאים, אפשר להביא אותם לידי סיכום שיהיה מקובל.
דוד בועז: ואני אומר לכם, כל סיכום שיגיעו אליו, אנחנו מתחייבים שהחקלאים לא יפתחו אותו, לא יבואו והתחכמו, ולא יעשו מעשה של סחטנות, או מעשה של תרגילי עורמה ותחבולות.
דוד בועז: הם אנשים באמת אומללים, כל פעם שאני נמצא בניצנה, ואני מדבר לא רק עם חקלאים, אני רואה אנשים שבוכים באמת בדמעות אמיתיות, כי הם במצב שהם פליטים בארצם ובמולדתם חמש שנים.
דוד בועז: הם חיים בבתים בלתי סבירים, כל מה שנעשה, אני רוצה לומר דבר אחד, ברור שאי אפשר לבוא ולעשות גזרה שווה בין חקלאים לבין שכירים, כבר כולם יודעים, אבל גם בעלי עסקים.
דוד בועז: בטכנולוגיה של היום, שאנחנו יודעים שכל קבלן וכל ספק שירותים בעצם יכול לספק את השירותים מהבית או מבית קפה, או מתקנים ציבוריים או מחוף הים, יש לו את הטלפון הנייד ואת המחשב הנייד, חקלאים לא יכולים לעמוד בזה, הם צריכים את המינימום תנאים שלהם, ולא מספקים להם אותם היום, וזה פשוט דבר שקורע את הלב רק לראות את המחיר החברתי שהאנשים האלה משלמים.
דוד בועז: אני אומר דברים שלא התכוננתי לומר, אפשר לסכם את זה, ולא צריך לחכות למסקנות ועדת החקירה, בואו נגלה מנהיגות ואחריות משני הצדדים של המתרס, נשב ונגמור את הדברים.
דוד בועז: אדוני היושב ראש, אף לא ייצא עם מלוא תאוותו בידו, אבל יהיה סיכום שיהיה מכובד ויחייב את הצדדים.
יוסי מימון: אדוני היושב ראש, בעלי עסקים הגיעו כבר להסכם פשרה עם מנכ"ל ראש הממשלה ב-7 לינואר.
יוסי מימון: שום דבר לא יצא מזה עד היום, שום דבר לא מומש, אנחנו התפשרנו על עשרות סעיפים, חתמנו באופן אישי בארבע לפנות בוקר הסכם עם מנכ"ל ראש הממשלה ועם מינהלת "תנופה".
זבולון אורלב: יגיב בנצי ליברמן, אני אאפשר לכם לומר את דבריכם בצורה מסודרת ולא בהתפרצות.
זבולון אורלב: כאמור לאור האירועים, סביב המשט, אפשרתי למנכ"ל משרד ראש הממשלה לקצר כאן, רק לומר משפט אחרון, אני מבין שהממשלה לא קיבלה החלטה לאמץ את מסקנות הביניים.
זבולון אורלב: זאת אני אומר אפרופו הדברים שאורי אומר, שאתה מבקש שהדברים יהיו סופיים.
זבולון אורלב: אני יודע שיש רצון טוב - - -
אייל גבאי: הממשלה גם לא מינתה את ועדת החקירה.
זבולון אורלב: אני אומר בצורה ברורה, כפי שאמר בגין "גם הדברים הברורים צריכים שייאמרו".
זבולון אורלב: אנחנו מצפים שזמן קצר אחרי שיפורסמו מסקנות הועדה הממלכתית, הממשלה תתכנס, לדעתי, בסדר זמנים קצר.
זבולון אורלב: כל אחד מבין שעברו חמש שנים, והיא תקבל החלטה לאמץ את המלצות ועדת החקירה ככתביו וכלשונם וכמקשה אחת, זה דבר מבחינתנו, הוא דבר מובן מאליו, אבל אם צריך לומר אותו, אז צריך לומר.
זבולון אורלב: אתה שואל אותי אם זה בסדר שהממשלה לא אימצה את מסקנות הביניים, אני חושב שזה לא בסדר, למרות שאני יודע שנעשה מאמץ מבחינת
זבולון אורלב: כם ליישם את הדבר הזה, לא הצלחתם בכל דבר, כמו שאתה בעצמך אומר, הוטל עליכם להגיע להסכם עם החקלאים ולא הצלחתם להגיע.
זבולון אורלב: שומעים כאן שהגעתם להסכם עם בעלי עסקים ולא מבוצע – זה בנצי ישיב.
זבולון אורלב: אני רק אומר, שמבחינת הציפיות שלנו, שההמלצות האלה הן בהחלט כמו שאמר אורי נכון, הוא משקף גם את דעתי.
זבולון אורלב: המלצות הועדה הממלכתית היא המסגרת הקובעת, המחייבת לפתרון הבעיות ולהסרת החרפה.
זבולון אורלב: אמרתי – החלטה סופית היא לא בידי הוועדה, לא בידי הממשלה, אלא בידי הכנסת, אלה הציפיות שלנו.
דורון בן שלומי: כמו שציינו פה, זה מתחלק לשתיים, יש את הסוגיות שלא נסגרו בראשם – החקלאים, יש גם סוגיות אחרות שתיכף יעלו, אם זה סוחרים פרטיים ואחרים, אלה סוגיות שלא נסגרו בעיקרון שלהם.
דורון בן שלומי: בסוגיות האחרות שנסגרו אנחנו חוזרים אך ורק לשאלה אחת, ופה עכשיו היא רק בידי הממשלה, מדינה, כנסת – וזה הביצוע.
דורון בן שלומי: זאת אומרת איפה שנסגרו הסכמי העתקה לפני חמישה חודשים, כמו שאבי פרחאן העלה, איפה שנסגר הסכם עסקים, אין שום סיבה בעולם שחמישה חודשים אחרי שסיכמנו את כל העקרונות והצדדים חתמו, כל התושבים חתמו בסעיפים הרלבנטיים, אין שום סיבה בעולם שחמישה חודשים אחרי אנחנו עדיין לא בביצוע.
דורון בן שלומי: בנושא הזה אני אומר, אין פה את השיפור המספיק.
דורון בן שלומי: פה זה לא רק, אני חושב שהכדור עבר במלואו למגרש של הממשלה.
זבולון אורלב: האמת, מופתע לשמוע את זה.
דורון בן שלומי: הרי זה המציאות.
דורון בן שלומי: אנחנו דנו פה בעיקר בדברים שהם לא הוסכמו.
זבולון אורלב: להבא אני אומר לך, שאם אנחנו מתכננים את הישיבות האלה כמה שבועות מראש, היו צריכים לומר לנו שיש נושא על סדר היום שהחלטות שהתקבלו לפני חמישה חודשים, אתם חשים שהם לא מתיישמים, הם לא מבוצעים, זה נושא שצריך לדבר בו.
דורון בן שלומי: הדברים בסיכומם הן במינהלת "תנופה" כמי שמתכללת את הנושאים שהוסכמו.
דורון בן שלומי: היא לא בעלת הבית על כל הדברים, יש פה ממשלה שלמה.
דורון בן שלומי: אז עם מינהלת "תנופה" ודאי שיש דיבור אחר בחודשים האחרונים, אבל עדיין הם לא יכולים לממש, לא את הסכם העסקים לבד, מה לעשות, זה לא אצלם, צריכים להעביר חקיקה.
דורון בן שלומי: חקיקה זה גם הכנסת, חקיקה זה הפרקליטות ואחרים.
דורון בן שלומי: אתה צודק אולי שהיינו צריכים להעלות את זה כנושא, הוא עלה הרבה פעמים בישיבות, אבל אני אומר שהוא צריך להיות על השולחן, לצערי, אני חושב שזה רק לרעת הממשלה, שהם לא מעיפים קדימה את מה שכן נסגר.
דורון בן שלומי: זה קצת מזכיר לי את הוויכוח על מי סגר לפני הגירוש, מי אחרי הגירוש, בסוף לא משנה כלום, אלה שאחרי הגירוש לפעמים נדפקו יותר ממי שלא דיבר בכלל.
דורון בן שלומי: אם הממשלה לא תכבד את הסיפור הזה שמי שכן הגיע להסכמה הוא לא מועף קדימה, אז זו רק ירייה ברגל לכולנו.
זבולון אורלב: אני חושב שאמרת דברים חשובים, וטובים שעיכבתי את בנצי ליברמן עד שתשמיע את ההערה, ואני חושב שצריכים להתייחס להערה הזאת.
זבולון אורלב: וכפי שאמרתי, אני לא רואה ממשלה יותר ידידותית לפתרון כל הבעיות.
זבולון אורלב: אם התברר שגם עם הממשלה הזאת יש לנו בעיות, אז אנחנו במצב חמור מאוד, אז בוודאי הכנסת תרצה לומר את דברה.
זבולון אורלב: בבקשה, יצחק שפריר, אזור תעשייה ארז.
זבולון אורלב: מה זה ראש ענף כלכלה לשעבר?
יצחק שפריר: הייתי ראש ענף כלכלה במינהל האזרחי בעזה.
יצחק שפריר: ואם הזכרת את זה, אז לגבי החקלאים שנתבעים היום, כמו שאין רצף בידע, כמו שאמר מר בועז שיש איזשהו הסכם לגבי 180 מליון דולר ששוכבים בחוץ לארץ, גם בכל גוש עזה היה צו של המושל שחל חוק העבודה המצרי.
סיגלית הנדשר פרקש: אני אדבר איתו אחר-כך.
יצחק שפריר: לפעמים בעמוד אחד או במשפט אחד, אפשר לתת כבר תמונה.
יצחק שפריר: מחלקת הכלכלה של הכנסת, באחת הפגישות הקודמות שלנו, הציגה פה מסמך של עלויות.
יצחק שפריר: הציגה מסמך שעד עכשיו כל הנושא הזה עלה למדינת ישראל כ-14 מיליארד שקלים.
יצחק שפריר: למפונים, עד היום הגיע פחות מרבע – 3.2 מיליארד.
יצחק שפריר: כלומר, זה רק מצביע על כל הכישלון.
יצחק שפריר: כלומר, איך זה ייתכן שמפעל שמשקיע 14 מיליארד שקלים והוציא תוצרת מסויימת, מוציא את הכל על הכל מסביב, חוץ מהתוצרת.
סיגלית הנדשר פרקש: זה נתון לפסיקת בג"צ בעניין הזה.
זבולון אורלב: למרות שסגרנו כבר את פרשת תביעות העובדים הפלסטיניים.
זבולון אורלב: צבי מבקש בכל זאת לומר כמה משפטים.
412: תודה.
412: רציתי לומר שתי נקודות בקיצור, אני לא יודע מה נאמר, אז אני מראש מתנצל אם זה נאמר.
412: נקודה אחת שלא שייכת לוועדה, אבל שיירשם בפרוטוקול של הכנסת.
412: היוזמה של התביעות בצורה חד משמעית היא ישראלית של יהודים, וכשחברים שלנו מדברים עם הפועלים הם בהלם על שתובעים בשמם.
412: זה כרגע לא חשוב פה, אבל כדאי לדעת - הפועלים בהלם.
412: עוד משפט בהקשר הזה, בהקשר של יחסי פועלים בחקלאות הערבים ומעסיקים יהודים מגוש קטיף, שאף אחד בעולם לא ילמד אותנו מה זה יחסי עובד מעביד - גם היום שכבר גורשנו משם הרבה חודשים אחרי, גם היום, הפועלים שלנו לא רעבים לפת לחם, וזה לא רק משמים.
412: היו לנו קשיים גדולים מאוד ברגע שהבנקים סגרו את המסלקה עם עזה, כי זה הלך חד כיוונית, לא אצל חקלאי אחד, לא שניים, לא שלושה ולא ארבע.
412: אז גם זה בשביל האווירה.
412: לעצם העניין.
412: אני ישבתי בזמננו בוועדת הכספים, ביקשתי את ג'ומס, חבר הכנסת אורון, שישב בצורה מוקפדת בכל הישיבות לגבי החוק שעליו אנחנו מדברים, לכן היה לי נוח לדבר איתו, גם איש הגון כמו כולם כמובן בשביל לרענן את הזיכרון.
412: הוא זכר בדיוק את מה שאני זכרתי.
412: הסוגייה של אפשרות לתביעה על-ידי עובדים עלתה בוועדת הכספים.
412: אני ביקשתי, אני לא זוכר אפילו מי העלה את זה.
412: ביקשתי שהסוגייה הזאת תיכנס לחוק.
412: אמרו לי אנשי משרד המשפטים והסכימו חברי הכנסת, שלפעמים לא כדאי לעורר דובים מתרדמתם, כי אולי לא תהיה תביעה, אם אנחנו נרשום, אז אנחנו כאילו מודיעים להם, דעו לכם, כדאי לתבוע סידרנו חוק.
412: כולם הסכימו, אמרו שם אנשי משרד המשפטים ונציגי הממשלה שלמרות שזה לא נרשם, ברור שאם תהיה תביעה כזאת, אנחנו נתעסק בה, המדינה תתעסק בה.
יוסי מימון: זה מופיע בפרוטוקולים מלה במלה מה שאתה אומר.
412: סליחה.
412: הסוגייה הזאת לא יכולה שלא להופיע בפרוטוקול, אני לא עברתי על הפרוטוקול, אבל חייבת להופיע.
412: התקשרתי לחבר הכנסת אורון, שאלתי אותו האם אני זוכר נכון, אמר לי רק לפני שבוע, צבי, אם לא במלה במלה כי אני לא יכול לזכור, רוח הדברים כפי שאני זוכר היה בדיוק היה בדיוק כפי שאתה מדבר עליו.
412: ולכן, אם אדרש ואם אקרא לתת עדות על הסוגייה הזאת, בשמחה אבוא, אבל כדאי למצוא בפרוטוקולים.
זבולון אורלב: תודה לך על הדברים.
זבולון אורלב: אני כבר ביקשתי תוך כדי דבריך ממנהלת הועדה שלנו, חנה פריידין, שאני באמת רוצה להודות לה כל פעם מחדש על ארגון הישיבות האלה, שעושה זאת בצורה הראויה והמכובדת ביותר.
זבולון אורלב: אנחנו נאתר את הפרוטוקול של ועדת הכספים כל פעם בצורה הראוייה והמכובדת ביותר, נאתר את הפרוטוקול של ועדת הכספים - -
אהרון חזוט: זה מה-18 למאי 2005.
זבולון אורלב: אנחנו נעביר את זה לשר הרשקוביץ, ולראש מינהלת "תנופה" כדי שהפרוטוקול הזה יעמוד בפני ועדת השרים שדנה בסוגייה.
זבולון אורלב: כלומר, אם יש כאן התחייבות שלטונית, והסוגיה הזאת נידונה ועכשיו פתרת לנו את התעלומה מדוע הורידו את הסעיף הזה מהצעת החוק?
זבולון אורלב: כלומר, בנצי ליברמן בתחילת הישיבה כאשר דנו בסוגיה, ציטט פיסקה שהיתה בטיוטת הצעת החוק, והטיוטה הזאת ירדה, הוא לא ידע למה, ואנחנו לא ידענו למה.
זבולון אורלב: עכשיו אנחנו מבינים לפי ההסבר הזה, מדוע הסעיף הזה ירד.
זבולון אורלב: ואם קיימת התחייבות שלטונית – עד עכשיו הסתמכנו רק על השכל הישר, ועל ההגינות.
זבולון אורלב: עמדת הוועדה היתה חד-משמעית, שהממשלה חייבת לקחת אחריות, אבל אם יש התחייבות זה בוודאי מוסיף עוד תוקף לעניין.
ישראלה אלימלך: לצערי, אני חייבת לומר, שבעניין העסקים של מחסום ארז, אנחנו נמצאים באותה נקודה, כלומר, איתנו לא היתה הידברות, לא היה הסכם, לא נוהל משא ומתן, אני כבר תיארתי את הלך הדברים פעם קודמת, כשהוזמנו.
ישראלה אלימלך: הראנו לנו את ההסכמים, אגב, שעליו חתומים ארבעה בעלי עסקים מהגוש, ואפילו ב"רחל ביתך הקטנה", יושב ראש הגוש, דורון, ציין שזה לא מייצג את אזור תעשייה ארז.
ישראלה אלימלך: יתרה מכך, זה גם מדיר אותנו, זאת אומרת, זה דורש מרכז חיים בשלושה מתוך ארבעה סעיפים.
ישראלה אלימלך: לא חל על אזור ברובו המכריע.
ישראלה אלימלך: יתרה מכך, הגדרת הבעיה כפי שנעשתה בדוח הביניים של ועדת החקירה שדיברה על הנושא המרכזי, הנושא של המבנים.
ישראלה אלימלך: מבנים מפוצים על פי חוק בהתאם למה שרשום בספרים.
ישראלה אלימלך: המבנה האלה שניבנו בצורה עצמאית לא רשומים בספרים.
ישראלה אלימלך: לכן מבחינת חוק יישום ההתנתקות לא שווים כלום, אפס.
ישראלה אלימלך: זו הבעיה המרכזית, אנחנו מדברים עליה כבר חמש שנים, כולם מכירים את הבעיה, הבעיה הזאת מפורטת "ברחל בתך הקטנה" בדוח הביניים של ועדת החקירה, גם יושב ראש המינהלת מכיר את הבעייה, גם מנכ"ל משרד ראש הממשלה שהצהיר פה קבל עם ועדה, כאילו יש הסכם עם העסקים מכיר את הבעיה.
ישראלה אלימלך: בבעיה הזו לא נוגעים.
ישראלה אלימלך: אני מפנה שוב למכתבו של חבר הכנסת אורון שהציע פתרון לעניין הזה, הרי כפי שיש סכום למטר בנוי לגבי מבנים, או כפי שאנחנו יודעים היום, ברשות המסים שהדבר קיים, אנחנו יודעים שיש גם שמאויות של השמאי הממשלתי הרשאי שנכנס למפעלים האלה לפני ההתנתקות.
ישראלה אלימלך: כל הדברים האלה מצויים בידי המינהלת, והמינהלת לא עושה בהם שימוש.
ישראלה אלימלך: הסכם עם בעלי העסקים מאזור תעשייה ארז איין, מתוך איזושהי הצגה מעוותת של הדברים, כאילו רוב העסקים ממילא הם לא פיצוי נכסי אלא פיננסי, שזו הצגה לא נכונה.
ישראלה אלימלך: כי ראשית, רובם המכריע של העסקים הם בפיצוי הנכסי, אם אנחנו סופרים גם את אלה שהיו לא פעילים.
ישראלה אלימלך: מעבר לזה, הרבה עסקים הלכו לפיצוי הפיננסי, בגלל שבספרים לא רשום המבנה.
ישראלה אלימלך: הבעיה הוגדרה בצורה ברורה בדוח הביניים, פתרון אין, הידברות אין, וההצגה של מנכ"ל משרד ראש הממשלה כפי שהיתה פה כאילו יש הסכם עם העסקים שהוא מתעלם מ-200 עסקים באזור תעשייה ארז, היא הצגה שהיא מקוממת.
ישראלה אלימלך: אני רוצה לציין את העובדה, שבעניין הזה גם העדנו, גם העיד חבר הכנסת אורון, הבעיה הזאת היא כל כך ברורה וכל כך פתירה שזה מפתיע אותי שאני יושבת פה חמש שנים ואומרת את אותם דברים.
ישראלה אלימלך: יש מבנה, צריך לפצות, לא מסובך.
ישראלה אלימלך: איך לפצות, כמה לפצות, תגידו אתם.
ישראלה אלימלך: אפס שקלים, 40 שקלים, 100 שקלים תגידו אתם.
ישראלה אלימלך: אף אחד לא מדבר איתנו.
ישראלה אלימלך: פשוט לא מדברים איתנו.
זבולון אורלב: כמו שאמרת, הצגת את זה גם בפעם הקודמת, והבענו את אכזבתנו מכך שלא הגיעו איתכם להסכם, וכנראה שיש כמה סוגיות שאין לנו ברירה אלא לחכות להמלצות, או לנקוט בעצה שהציע חבר הכנסת אריאל, שננצל את השבועיים האלה ובכל זאת להגיע להסכם.
אורי אריאל: האנשים ראויים בעיניי להערצה.
אורי אריאל: היכולת לספוג במשך חמש שנים את ההתנהלות של הממשלה מול אנשים כפי שאמרה ישראלה, אין לי יותר מה להוסיף.
אורי אריאל: הרי כולם מכירים את המבנים, לכולם יש את הצילומים.
אורי אריאל: אבל עושים מזה "מלתא יוק" כאילו לא היה לא נברא.
אורי אריאל: תסלחו לי על המלה, אם היה פה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, הייתי חוזר על אותה מלה, זה יותר מהתעללות.
אורי אריאל: עכשיו אני יודע את הסיבה, כדי שלא נישאר עם הנעלם הזה.
אורי אריאל: היות וזה הרבה כסף, זה יכול לקלקל – תסלחו לי על הביטוי – את החגיגה בין "של פתרון הבעיות הקטנות" כולל החקלאים, אז לא מטפלים בזה.
אורי אריאל: אז זה – יוק.
אורי אריאל: בוודאי התייחס לזה ידידי בנצי, הלוואי שיסתור את דבריי ונמצא פתרון.
אורי אריאל: המציאות כפי שהממשלה מתנהגת כלפיה האנשים האלה בעיקר, כי יש הסבר, כי הם לא גרו בגוש – "אז מה" למה הם צריכים לגור שם?
אורי אריאל: אני גרתי שם?
אורי אריאל: גם אני לא גרתי שם, כל אחד גר איפה שהוא רוצה.
אורי אריאל: היה להם עסק שהיה לפאר מדינת ישראל במובן שמשמעון פרס עד אחרון לא יודע מה, התפארו שהנה מעסיקים שם אלפי ערבים, ויוצרים תעסוקה, והחמאס, ומה, איזה מלים טובות לא אמרו עליהם.
אורי אריאל: מהרגע שהגיע הכורת - נדם קולם.
נסים חביב: אני נציג דור ההמשך של נווה דקלים בניצן, גם כן חבר מזכירות, מכהן כרגע במזכירות נווה דקלים.
נסים חביב: למעשה, אנחנו באים פה לפתוח איזושהי סוגיה שזכתה עד היום להתעלמות.
נסים חביב: כחלק מהתפטרותו של כל יישוב קהילתי נורמטיבי, הילדים שגדלים ביישוב, בוחרים להמשיך את חייהם ביישוב בו גדלו.
נסים חביב: אנחנו דור ההמשך של נווה דקלים, אנחנו צעירים שהיו מעל גיל 18 ביום הגירוש, ובעלי מגרש בניצן.
נסים חביב: אנחנו אותם ילדים שראו את עצמם חלק בלתי נפרד מהיישוב.
נסים חביב: התחלנו למסד את חיינו כמשפחות בוגרות בנווה דקלים, שכרנו דירות, יש כאלה שאפילו הוציאו זכאויות למשכנתא.
נסים חביב: והכי חשוב לבנות את העתיד הכלכלי שלנו בגוף קטיף.
נסים חביב: למעשה, התחלנו את הגשת החלום של יצירת רצף חיים כלכלי וחברתי במקום בו נולדנו, גדלנו, ופה גם ראינו את עתיד ילדינו.
נסים חביב: בעקבות תכנית ההתנתקות, החלום הזה נגדע, החלום נגוז, רצף החיים שלנו נגדע.
נסים חביב: התעוררנו למציאות כלכלית חברתית חדשה, שבה התנאים הסוציו-אקונומיים אינם תואמים את התנאים שהיו בגוש, זה מתבטא בשכר דירה נמוך, בעזרה בגנים ובמעונות.
נסים חביב: זה מתבטא כמובן, שרובנו, או חלקנו, עבדנו אצל ההורים במשקים החקלאיים ובענפי ביטחון וכהנה וכהנה דברים.
נסים חביב: תכנית ההיתנתקות גרמה לנו לפגיעה כלכלית לא קלה – קשה מאוד.
נסים חביב: אני אחזור על המשפט.
נסים חביב: תכנית ההיתנתקות גרמה לנו לפגיעה כלכלית קשה, ולמעשה להתחיל מאפס.
נסים חביב: יתרה מהפגיעה הכלכלית, אנחנו נאלצים להיאבק על המשך הישארותנו עם הקהילה, דבר אנחנו רואים כל כך טבעי, אנחנו באמת נלחמים עם כל הרשויות הן מינהלת "תנופה", שכבר נפגשנו עם מר בנצי ליברמן, הן עם המועצה, והן כמובן עם הממשלה.
נסים חביב: אנחנו נאלצים למצוא כיווני במציאות הקשה שנכפתה עלינו.
נסים חביב: המלחמה שלנו בעיקר היא על הדיור הזמני לקראת בתי הקבע, שכרגע אין פתרון, וכל מי שמסתובב באתר ניצן, משה ראובן שנמצא פה יכול להעיד, קיימת מציאות של מערב פרוע, כל מה שרצינו ונפגשנו עם האנשים, רצינו למסד את זה.
נסים חביב: לבוא לומר, אנחנו קבוצה רצינית שעתידים לגור בניצן, זאת אומרת, רכשנו מגרשים במיטב כספנו, השקענו את כל ההון שלנו, וזה למעשה היה סוג של דמי רצינות, שאנחנו באמת רציניים, אנחנו באמת דור ההמשך, אנחנו רוצים להמשיך עם הקהילה, אנחנו רוצים להמשיך את רצף החיים הזה.
זבולון אורלב: מה הבעיה עם הדיור הזמני?
נסים חביב: סוגיית דיור הזמני מתחלקת למספר נושאים.
נסים חביב: לצערנו נאלצנו לנקוט בכל מיני יוזמות פרטיות שזה בעידוד ןבהסכמת מינהלת "תנופה", למעשה הצרכה של הקראווילות, לקחת זכאי, את הקראווילה שלו ולשכן שם זוגות צעירים לא זכאים ומשפחות, שוכרים פרטיים אלו ואחרים, הבאנו קראוונים עצמאיים, פרטיים לשטח שכבר קיימים שם יותר מארבע שנים, במאמר מוסגר, יוצר כיום בעיות משפטיות של חזקה על הקרקע ועוד כהנה וכהנה בעיות.
נסים חביב: אנחנו באים ואומרים, אנחנו רוצים למסד את זה, רוצים לפתור את הבעיות.
נסים חביב: זה הדיור הזמני.
נסים חביב: ישנה עוד סוגייה – הפגיעה הכלכלית השנייה, שאנחנו בנווה דקלים, היינו מורגלים למחירי מגרשים יותר נמוכים.
נסים חביב: עם כל הרצון שלנו לבוא ולהמשיך עם הקהילה שלנו, הקהילה – אין מה לעשות, הוא העתקה לניצן.
נסים חביב: כמו שמר אבי פרחאן אמר, לא בחרנו בניצן בגלל שזה ערך נדל"ני.
נסים חביב: אנחנו רוצים להיות עם הקהילה.
נסים חביב: לצורך העניין, אם קהילה היתה עוברת לירוחם, אנחנו היינו עוברים לירוחם.
נסים חביב: אנחנו נמצאים היום במצב שמחירי המגרשים הם מופקעים למה שאנחנו מכירים, ובכל זאת, כדמי רצינות לעצם הרצון שלנו להשתייך לאותה קהילה, רכשנו את המגרשים בלי לדעת מה יצפון העתיד.
נסים חביב: זאת אומרת, אנחנו נמצאים כיום במציאות שאנחנו רוצים לבנות את הבית, ולרוב המשפחות אין יכולת להרים בית.
זבולון אורלב: אנחנו היום במצב שאנחנו לא יכולים לבקש מוועדת החקירה הממלכתית לדון בעוד נושא, כי אני מבין שהיא סיימה את דיוניה, וכל העיכוב כרגע הוא עיכוב לוגיסטי של ההדפסות.
זבולון אורלב: כמו הנושא הראשון שדיברנו על תביעות העובדים.
זבולון אורלב: בסוגיות שוועדת החקירה תעסוק, אנחנו רואים בהם דבר מסכם שמחייב את הממשלה ואותנו.
זבולון אורלב: אבל בדברים שהוועדה לא תעסוק בהם, אני בהחלט אומר את זה בצורה גלויה.
זבולון אורלב: ההחלטות הסופיות הן החלטות של הכנסת, ולא כמו שאמרתי, לא של הממשלה.
זבולון אורלב: אותו דבר גם בעניין שלכם.
זבולון אורלב: הרי אני מבין שהופעתם בפני הוועדה והיא שמעה אתכם, ואני מקווה שהיא תתייחס.
זבולון אורלב: נשמע מה אומרת מינהלת "תנופה", אבל אנחנו לא הולכים הביתה אחרי שיפורסמו המסקנות, ואני מניח שבעיות שלא נפתרו במסגרת הוועדה, אנחנו רואים את עצמנו אחראים להמשיך לקיים דיון ולנסות להגיע לפתרון של הבעיות האלה.
נסים חביב: כבר קמו כל מיני הצעות לפתרון, דנו עם זה עם הרב אופיר כהן, וגם עם מר בנצי ליברמן.
נסים חביב: כל מיני יוזמות והצעות לפיצויים כאלו ואחרים - אנחנו לא באים מהאוויר.
זבולון אורלב: נסייע לכם.
זבולון אורלב: אני בהחלט חושב שהבעיה היא בעייה, צריך לתת לה פתרון, לגוש קטיף יש דור המשך וצריכים להתייחס לדור ההמשך, החיים לא נגדעים באמצע.
זבולון אורלב: אני חושב שהדברים כאן הם דברים מובנים מאליהם.
זבולון אורלב: יכולה להיות מחלוקת מה תהיה ההתייחסות, אבל צריכה להיות התייחסות עניינית מתוך נקודת מבט שרוצים לעזור ולסייע.
יאיר פרג'ון: כפי שאמרו קודמיי, למסור מפה תנחומים כנים לעמירה דותן על מותה הטרגי של בתה, ובאותה התחלה נחזק את חיילי צה"ל בפעילותם למען השמירה על ריבונותה של המדינה נגד פרובוקציות מחוץ לארץ כאן בחצר שלנו.
יאיר פרג'ון: האזרחים היקרים האלה, המפונים, המגורשים, שנמצאים – חלק גדול מאוד נמצא בתחום המועצה האזורית חוף אשקלון, רואים אותם יום יום, פנים, עיניים והנושא הזה לא נפתר.
יאיר פרג'ון: דנו בזה, דנתם בזה, אתה עוסק בזה הרבה, ויש מן תחושה כזאת שככל שעוסקים בזה הרבה זה הסתיים עוד יותר מאוחר, אבל לא יהיה מנוס, צריך להמשיך לעסוק בזה, וכמו שאתה עקבי בתחום הזה כדי לתת את הפתרון האמיתי והכן.
יאיר פרג'ון: אמרו את זה פה אנשים, אמרו את זה כבר ערב הגירוש עוד לפני הגירוש, תעשו כך וכך יהיה יותר זול.
יאיר פרג'ון: ישנה סוג של עקשנות אצל פקידי האוצר שלא נוטים להשכיל שמה שתגמור היום יהיה יותר זול ממה שתגמור מחרתיים, הדברים האלה ברורים לכולם.
יאיר פרג'ון: בהמשך לקריאה של חלק מהאנשים כאן, תבואו לקראת החקלאים לסגור איתם הזכויות שלהם ושלא ימשיכו להיות פליטים בארצם וכעניים בפתח שדורשים את הזכויות שלהם.
יאיר פרג'ון: כי יש זכויות של חקלאי שישב בתוך נחלה שישב בתוך מגרש, שדה וחממה ומכסות מים והדברים האלה לא קיימים, ודנים על הטריוואלי ביותר.
יאיר פרג'ון: אני יושב יותר מפעם אחת עם תושבים ומראים לי את הבית, לא בגלל שהם מתפרקים עכשיו על הבית, זו סאגה אחרת, אלא מראים, הנה, היו מרפסות, והיו כאן, ותראה מה הם מתייחסים אליי.
יאיר פרג'ון: הם נותנים לי בדיוק רבע ממה שהיה, סוג של התעמרות של הפקידות שאיננה מבינה שבהחלטה שהמדינה לקחה באופן דמוקרטי להעביר את האנשים פשוט טרנספר של יהודים מצד אחד לצד שני זה עולה כסף, וצריך לפתור את זה וכמה שיותר מהר.
יאיר פרג'ון: זה אחד הדברים הכואבים שאני אומר את זה, משום שאני פוגש את האנשים יום יום.
יאיר פרג'ון: היה מאוד מצער מבחינתי לשמוע בפעם הראשונה כאן, אדוני היושב-ראש, על העובדה שהממשלה בעצם לא מקבלת ולא קיבלה את כל ההמלצות של ועדת החקירה, או שמבחינתה זה היה רק המלצה.
בנצי ליברמן: החלטה הכוונה לעתיד.
זבולון אורלב: אני רוצה לדייק, הממשלה לא דנה ולא קיבלה החלטה לאמץ לא פורמאלית, אין החלטת ממשלה שאומרת אנחנו מאמצים את המלצות הביניים של ועדות החקירה, ומורים למשרדי הממשלה לבצע אותה, אין כזאת החלטה.
זבולון אורלב: אני אמרתי יחד עם זאת פעלתם ליישומם, אבל אין החלטת ממשלה.
יאיר פרג'ון: אז אין החלטת ממשלה, זה מצער, פעם ראשונה שאני שומע את זה כאמור ברגע זה.
יאיר פרג'ון: אין לנו שום ספק אדוני היושב ראש, שדרושה כאן מנהיגות מיוחדת, חבל שמנכ"ל משרד ראש הממשלה יצא מכאן, הוא בודאי יקרא גם את הפרוטוקול.
יאיר פרג'ון: המנהיגות צריכה להיות מראש הממשלה שהוא צריך בלי לדפוק על שום פח ושום שולחן, לתת הוראה בצורה ברורה תגמרו איתם תסיימו את הסאגה הזאת שנקראת פתרון למפונים ולא להמשיך ולמסטק את המשא ומתן איתם ואת הפתרון איתם.
יאיר פרג'ון: מלה אחת לדור הבנים שהעלה כאן אחד החברים, כבר ישבנו עם הנציגים שלהם, ישבנו גם עם מינהלת "תנופה", אני יכול להצהיר כאן, שכל אותם בנים שיש להם מגרשים שקנו בתחום המועצה האזורית חוף אשקלון, כמועצה אזורית נסכים לבוא יחד כמובן עם הגורמים הממלכתיים, מבחינתנו, בנצי כנציג המינהלת, לשתף פעולה על מנת לאפשר להם לגור בתקופת ביניים בתוך קראווילות קיימות שמתפנות עד אשר יבנו את בתי הקבע שלהם.
יאיר פרג'ון: (מחיאות כפיים)
רבקה צפירה: מדובר על נווה דקלים, מה עם דור ההמשך שלנו החקלאים בניצן?
רבקה צפירה: גם אנחנו רוצים שהילדים שלנו יקבלו את הקראווילות.
רבקה צפירה: הילדה שלי גרה ומשלמת כל כך הרבה כסף, אני רוצה שגם היא תקבל קראווילה.
רבקה צפירה: מה, אלה שנמצאים יש להם זכות- - -
זבולון אורלב: לא, זה לא עובד כך.
רבקה צפירה: לא, כי הוא דיבר על נווה דקלים.
רבקה צפירה: אני כואבת מאוד.
יאיר פרג'ון: אני התייחסתי באופן כללי למושג דור הבנים, ואני אדגיש, דור הבנים של המפונים.
יאיר פרג'ון: צפירה, אני מתכוון לדור הבנים של המפונים, לא לדור הבנים של ניצן אלף אפילו, שיש לי שם שניים-שלושה שגם הם נחשבים דור הבנים ואין להם את הזכויות האלה ולא יהיה להם כי לא מגיע להם.
יאיר פרג'ון: מה שאני טוען, שדור הבנים של המפונים אשר גרים בתחום – אני עכשיו מדבר כנציג המועצה בחוף אשקלון, אשר גרים בתחום המועצה האזורית חוף אשקלון, ויש להם זכויות למגרשים, וקנו מגרשים בתוך תחום המועצה האזורית, אני כראש מועצה ארצה לסייע להם להמשיך להיות בתוך האזור שלנו עד אשר יבנו את בית הקבע שלהם.
יאיר פרג'ון: חשוב ההדגשה, לא נוכל לתת פתרון לכל הבנים, לצערנו שאין להם מגרש בתוך תחום המועצה וזה לא יהיה מנדט שלי לסייע בתוך הקראווילות כאמור.
יאיר פרג'ון: תודה רבה.
יאיר פרג'ון: בנצי לקח את המעמסה מההתחלה ברצון ובחפץ לב.
זבולון אורלב: בנצי בבקשה, תתייחס גם להערה של דורון אולי אפילו בתחילה, שאותם סיכומים שכן מסכמים בעצם לא מבוצעים, ואני כבר אומר לך, שאני ביקשתי מדורון להכין לנו מסמך מסודר כדי שזה יהיה הנושא העיקרי אולי בפעם הבאה שניפגש.
זבולון אורלב: אם אפשר במלים קצרות.
בנצי ליברמן: אנסה לקצר, על אף הנושאים הנכבדים שיש בעניין הזה, וצריך לראות את המציאות נכוחה.
בנצי ליברמן: אני כל הזמן מזכיר ואומר, ממשלת ישראל בקדנציה הקודמת למעשה סיימה את עבודתה של מינהלת סל"ע לשעבר, היא ראתה את עבודתה גמורה, כי לכאורה מדינת ישראל סיימה את חובתה כלפי המפונים העקורים.
משה ראובן: החליט לסיים זהו נגמר הפרשה.
משה ראובן: - - - אתה חוזר על אותה מנטרה.