GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
גיטה אלבוים: הגננות יודעות מפני שאם לא – כמו שניסו בעבר לצמצם בשכר ולהחזיק את כל הגנים – אבל כיוון שהגישה הזאת נפסלה, אין ברירה אלא לסגור גנים כי הקופה היא אחת.
גיטה אלבוים: אני מבקש להשלים עוד נקודה.
גיטה אלבוים: הגברת קליין הזכירה שאנחנו מהווים צינור.
גיטה אלבוים: התקצוב שהמשרד נותן זה לפי גננת מוסמכת עם 12 שנות ותק בלבד.
גיטה אלבוים: לא מתחשבים בתארים.
גיטה אלבוים: לא מתחשבים – לא בוותק ולא בתארים נוספים.
גיטה אלבוים: משה גפני: אגב, יש החלטת בג"ץ על רשת עמל ואמי"ת, מרכז השלטון המקומי, רשת עתיד - דורית בייניש אומרת עד ה-1 במארס, אדוני המנכ"ל, להפסיק עם שיטת הממוצעים וללכת לשיטת תקצוב אחרת.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: לא מכיר החלטת בג"ץ על זה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: משה גפני: בבקשה, קח.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: אין לי מה לעשות עם זה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: בן ציון שפר: רציתי להוסיף.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: בשנת 2003 משרד החינוך יחד עם משרד האוצר הסכים להעמיד רשת ביטחון של 10 מיליון שקלים לעובדים שעברו 25 שנות ותק, בגלל שיטת הממוצעים.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: דהיינו, אם היא עברה 25 שנה, מתחילה להיות סטיית תקן בפרופיל של הגננות.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: הוא הסכים להעמיד לגננות שעברו את ה-25 שנות ותק – לא גיל – הסכים להעמיד להן רשת ביטחון של 10 מיליון שקלים, בתנאי שהן יסכימו לרדת לממוצע של 12 שנה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: דהיינו, הרשת לא הרוויחה עליהן ולא הפסידה עליהן שקל, כאשר לצורך פיצויי פיטורין יחשבו להן את זה לפי שנות הוותק המלאות, והן סירבו.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: לכן הטענה כאילו הרשת פיטרה עובדים מבוגרים היא פשוט לא נכונה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: היו"ר יואל חסון: הבנתי.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: בן ציון שפר: השיקול היה שנות הוותק.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: מרינה סולודקין: שאלה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: כמה גברים מנהלים של הרשת פוטרו בזמן שפיטרו את הנשים?
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: למה?
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: כי אני מרגישה שעל גבן עושים את ההבראה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: בן ציון שפר: כולם.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: החשב פוטר.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: מנהל התשתיות והתחזוקה פוטר.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: לא נשאר אף גבר ברמה ניהולית, למעט המנכ"ל שמונה עכשיו.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: ענת שני-ריבה: הוא עובד כ"פרי לנס".
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: קריאה: מנהל המשק פוטר, קיבל פיצויים, לקח את כל הקופה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: ענת שני-ריבה: אני היועצת המשפטית של הארגון.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: קודם כול, כל מי שדיבר כאן – ככה הוזכר בתמצית בדברי מר רייך – הגננות קיבלו שכר מינימום בשנה שעברה, גננות שהשכר שלהן קוצץ ב- 60%-50%.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: שכר מינימום, גננות שעבדו 30-20 שנה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: אתם יכולים לדמיין איך אפשר לפרנס משפחה שלמה משכר מינימום.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: התוכנית לא מתייחסת בכלל גם להפרשי השכר האלה.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: מרינה סולודקין: כשהגברים לא עובדים, נכון?
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: ענת שני-ריבה: כמובן, הגברים לא עובדים.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: הגננות הוותיקות, הוותק שלהן הופחת ל-12 שנה, בלי תוכנית הבראה ובלי רשת ביטחון של 10 מיליון שקלים, וגם על הפרשי השכר האלה לא מדברים.
מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: אלה גננות שעבדו הרבה מאוד שנים.
משה גפני: אף אחד מאיתנו גם לא יגיד מי אמר לתת שכר מינימום.
משה גפני: אנחנו לא נגיד.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: חבר הכנסת גפני, תן לה להמשיך.
משה גפני: ענת שני-ריבה: אנחנו לא נגיד מי אמר אבל זה שולם בפועל.
משה גפני: משה גפני: זה נכון, את צודקת.
משה גפני: חזרנו חזרה לשיטה - - - ענת שני-ריבה: כבוד החשב קיסר לא סיפר שמי שביטל את התוכנית זה הארגון עם עוד גננות בעתירה לבית-המשפט.
משה גפני: הארגון, למרות שיש בו 130 וכמה גננות, שעל-פי החישובים שלי, 260 גנים, מדובר על 300 גננות – יותר משליש מגננות הרשת לא משלבים בדיונים.
משה גפני: אני קיבלתי את תוכנית ההבראה אחרי אין-ספור פניות רק עכשיו, בפתיחת הדיון.
משה גפני: אגב, על פניו, אני רוצה לומר כן דבר אחד טוב – נראה שהיא בוודאי טובה הרבה יותר מהתוכנית הקודמת.
משה גפני: אין בכלל מה להשוות, זאת הוכחה שהיה נכון לבטל את התוכנית הקודמת שדיברה על שכר מינימום לשלוש שנים.
משה גפני: יהודה קיסר: אפשר לבטל גם את זאת.
משה גפני: נעשה יותר טובה אחר כך.
משה גפני: ענת שני-ריבה: לא, לא.
משה גפני: שלב-שלב.
משה גפני: אין צורך לבטל.
משה גפני: משה גפני: אין לנו כוח יותר.
משה גפני: יהודה קיסר: לא, כי אפשר את הציניות להביא עוד קצת קדימה.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: לא.
משה גפני: היא דווקא אמרה את זה בחיוב, לא בציניות.
משה גפני: ענ ת שני-ריבה: אמרתי את זה ברצינות.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: תתפלא.
משה גפני: השמיעה שלי נחשבת מאוד-מאוד חדה.
משה גפני: אני חושב שהיא אמרה את זה באמת.
ענת שני-ריבה: אני אמרתי את זה ברצינות.
ענת שני-ריבה: לא אמרתי את זה בציניות.
ענת שני-ריבה: באמת.
ענת שני-ריבה: מרינה סולודקין: אדוני היושב-ראש, אני מבקשת ישיבת המשך בעוד כמה חודשים.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: בסדר.
ענת שני-ריבה: חכי, בואו נראה את הסיכום.
ענת שני-ריבה: משה גפני: מרינה, אין לי כוח לעוד כמה חודשים, אני רוצה שזה ייגמר תוך 40 יום.
ענת שני-ריבה: מרינה סולודקין: אז 40 יום.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: תוכנית ההבראה נראית הרבה-הרבה יותר טובה.
ענת שני-ריבה: הדבר היחיד שצר לי זה שעדיין, גם משרד החינוך אבל בעיקר הרשת, מתעלמים מהארגון.
ענת שני-ריבה: הרב רייך, נפגשנו בבית-הדין, הוא לא מכיר את הארגון, הוא לא שמע עליו.
ענת שני-ריבה: בן ציון שפר: הארגון הזה לא הוכר – לא על-ידי בית-הדין הארצי לעבודה ולא על-ידי שלושה בתי-דין לעבודה.
ענת שני-ריבה: זה סתם סרק.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: אבל עד כמה שאני יודע, הן יכולות להתאגד, להתארגן.
ענת שני-ריבה: בן ציון שפר: לא.
ענת שני-ריבה: הן התאגדו והתארגנו, אבל הן רוצות להיות מוכרות על-ידי ארגון יציג שבית-הדין הארצי לעבודה- הן פנו אליו – לא הכיר בהן.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: אחר כך הוא כן הוכר, וכרגע, על פניו הוא ארגון יציג.
ענת שני-ריבה: קריאה: על פניו.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: זכותן להתארגן, לעשות.
ענת שני-ריבה: בן ציון שפר: אנחנו בעד.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: רק הרשת מתעלמת מזה.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: תסלח לי.
ענת שני-ריבה: אתה יודע, אתה מדבר בכזאת.
ענת שני-ריבה: .. הרי יש כאן סיפור.
ענת שני-ריבה: ממך אולי יש לי פחות ציפיות כי אתה לא בא מהעולם החרדי, עד כמה שאני מבין, אבל תסלח לי.
ענת שני-ריבה: אותם אנשים שבאים מהעולם החרדי ומכירים יפה מאוד איזה עול יש על הנשים האלה שמפרנסות משפחות – לא משפחות כמו שאנחנו מכירים אלא משפחות של תשעה ועשרה ומעבר לכך ילדים – ומתייחסים כאילו זה בסדר להוריד להן 50%, 60%.
ענת שני-ריבה: מה שהן עברו – ואני קראתי בדיוק מה הן עברו ואני יודע בדיוק מה הן עברו כי מעבר לדו"ח עצמו קראתי גם דברים אחרים - על מה שהן עברו הן זכאיות למעט חמלה אמיתית, באמת.
ענת שני-ריבה: ואפשר לדבר בשפה משפטית, וכן הוכרו ולא הוכרו.
ענת שני-ריבה: מה שהן עברו – אתה יודע, אני מצפה ממך, רייך, ואני לא מכיר אותך, שמעתי לגביך דווקא דברים די חביבים – באמת, קצת חמלה.
ענת שני-ריבה: יצחק רייך: אני מייד אתייחס.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: צריך פה חמלה.
ענת שני-ריבה: אלה נשים שבאות מהמגזר שלכם ואתם יודעים בדיוק מה הן עוברות, איך הן חיות, אז באמת.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: אני רוצה להתייחס לביצוע של תוכנית ההבראה.
ענת שני-ריבה: קודם כול, הרשת הצהירה בבית-הדין שהיא לא תחתים על כתב ויתור, ואני מקווה שהיא גם תעמוד בזה כי אין לה שום זכות לדרוש ויתור על זכויות עבר, למעט זכות הפיצויים שהיא אמורה להיות מוסדרת.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: שגם עליה אני מציע לאף אחת לא לחתום עד שהן לא בטוחות שהן מקבלות את מה שהבטיחו פה בצורה ברורה, בפרוטוקול.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: זה כמובן.
ענת שני-ריבה: נכון, וזה דבר ראשון.
ענת שני-ריבה: שנית, חלוקת הפיצויים נעשתה בצורה לא ברורה לחלוטין.
ענת שני-ריבה: אין שום פיקוח על העניין הזה, אין שום סדר.
ענת שני-ריבה: כנראה שיש איזשהו פיקוח של רואת-החשבון, החשבת המלווה.
ענת שני-ריבה: היא מסרבת לבוא לבית-הדין.
ענת שני-ריבה: יש תביעות מרוכזות בבתי-הדין לעבודה.
ענת שני-ריבה: עד עכשיו היא לא התייצבה בבית-הדין.
ענת שני-ריבה: אנחנו לא הבנו איך משולמים הפיצויים.
ענת שני-ריבה: שמענו שמשולמים ל- 123 גננות.
ענת שני-ריבה: אני יודעת על עשרות גננות שפוטרו כבר בתשס"ז, שלא קיבלו שקל פיצויים.
ענת שני-ריבה: אני יודעת על עורכי-דין שזימנו, התנו את זה בכתב ויתור וכשהן סירבו, אמרו שישלחו בסוף בדואר וזה לא נשלח, כך שחלוקת הפיצויים היא לא ברורה.
ענת שני-ריבה: אני רוצה לדעת אם משרד החינוך מתחייב כאן ועומד מאחורי דבריו שכל גננת שמופיעה ברשימה- ואנחנו נצטרך לבדוק אם זה באמת מקיף את כל הגננות שפוטרו – תקבל פיצויים.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: כי נאמרו גם איומים מטעם הרשת שהכסף ייגמר.
ענת שני-ריבה: אם היא לא תחתום על כתב ויתור, הגננת לא תקבל פיצויים.
ענת שני-ריבה: זה דבר מאוד חמור, ואני אומרת לכם כבר עכשיו שהולכים להיות מוגשים עיקולים.
ענת שני-ריבה: אפשר לנהל את זה בצורה אחרת.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: האם יש ויכוח לגבי כמות העובדות?
ענת שני-ריבה: יהודה קיסר: קודם כול, מי שמפטר זה הרשת עצמה ולא אנחנו.
ענת שני-ריבה: היו"ר יואל חסון: אבל אתם כבר חלק מהעניין.
ענת שני-ריבה: ענת שני-ריבה: הוא משלם.
ענת שני-ריבה: לא מפטר.
ענת שני-ריבה: יהודה קיסר: זה לא חלק מהעניין.
ענת שני-ריבה: זה העניין.
ענת שני-ריבה: מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני:
ענת שני-ריבה: אסור לנו להיות חלק מן העניין.
ענת שני-ריבה: יהודה קיסר: אנחנו מאפשרים לרשת מקור תקציבי נוסף.
יואל חסון: כדי שהיא לא תקרוס.
יואל חסון: יהודה קיסר: הרשימה מגיעה אלינו מהרשת, אנחנו לא מייצרים אותה בעצמנו.
יואל חסון: מה שאנחנו בודקים – שלא משתרבבת לשם למשל גננת שפוטרה והחזירו אותה לעבודה.
יואל חסון: אין שום סיבה שהיא תקבל פיצויים, והי ו כאלה.
יואל חסון: אנחנו בודקים שאין מישהי שהשתרבבה – נניח פיטרו אותה לפני 15 שנה, בהגזמה אני אומר את זה- ואולי קיבלה ואולי לא קיבלה, זה לא ענייננו.
יואל חסון: אנחנו מדברים על התהליך שהתחיל במועד שהמדינה סיכמה עם הרשת שמפטרים – ופיטרו אז את הגל הגדול של הפיטורים.
יואל חסון: בן ציון שפר: 267.
יואל חסון: יהודה קיסר: זה מועד הפתיחה של העניין.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: למה החשבת שלך לא מופיעה בבתי-דין לעבודה?
יואל חסון: יהודה קיסר: החשבת שלי, תפקידה לא לנהל את הרשת והיא לא מייצגת את הרשת.
יואל חסון: כל מה שהיא עושה – היא מקבלת את הנתונים מהרשת, את החישוב של הרשת, ובודקת אותו.
יואל חסון: אם הוא תקין, היא עושה "וי" ומחזירה להם צ'ק כי היא חותמת, ואומרת להם זה הצ'ק, תשלמו.
יואל חסון: שכנע אותי.
יואל חסון: ענת שני-ריבה: אם יורשה לי, אני לא הבנתי.
יואל חסון: אני רוצה להבין לפי איזה סדר מחולקים הפיצויים ואיך אתם מוודאים שכל הגננות ברשימה תקבלנה.
יהודה קיסר: מה זה איך אנחנו מוודאים?
יהודה קיסר: כל מי שברשימה ואכן מגיע לו, זאת אומרת שהוא עומד בתוך מה שתיארתי קודם – יקבל פיצויים.
יהודה קיסר: משה גפני: כולם יקבלו, מה השאלה.
ענת שני-ריבה: התחייבות?
ענת שני-ריבה: יהודה קיסר: כן.
ענת שני-ריבה: בן ציון שפר: לא, זה לא התחייבות.
ענת שני-ריבה: זה כפוף - - - יהודה קיסר: זה מה שכתוב בהסכם.
ענת שני-ריבה: יצחק רייך: יש נספח לתוכנית ההבראה ושם יש שמות הגננות שפוטרו בכל השנים האחרונות.
ענת שני-ריבה: יש נספח כזה.
ענת שני-ריבה: מעבר לכך שיש את השמות שם, הנושא נבדק מפני שכפי שיהודה קיסר אמר, יש שמות שהשתרבבו ומתברר שלא מגיע להם.
ענת שני-ריבה: אז לא כל מי שנמצא שם ברשימה, אבל בגדול.
משה גפני: לכל מי שמגיע – יקבל.
משה גפני: יצחק רייך: לכל מי שמגיע – יקבל.
משה גפני: יהודה קיסר: לפי מה שנקבע בהסכם.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: לכל מי שמגיע –יקבל, על-פי מה שנקבע.
משה גפני: אני חוזר על מה שנאמר על-ידי מר יהודה קיסר ועל-ידי הרב רייך.
משה גפני: יצחק רייך: משפט נוסף.
משה גפני: היה נוח לי לוּ היה ארגון יציג מוכר, היה נוח לי מפני שאז אני יושב מול כתובת אחת.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: אז למה אתה לא מכיר בהן?
משה גפני: יצחק רייך: לא אני מכיר, בית-המשפט לא מכיר בהן.
משה גפני: ענת שני-ריבה: בית-המשפט לא מכיר בהן?
משה גפני: משה גפני: אבל הוא רוצה ארגון יציג.
משה גפני: כל שבוע הוא מתקשר אלי שאני אעזור לו לארגן דבר כזה.
משה גפני: יצחק רייך: בחודשים שאני נמצא ברשת, מתרוצץ ברחבי הארץ ממקום למקום, פוגש את הגננות, וגם אני – כפי שאמר הרב גפני – היות ואני גר ברכסים, ויש לי בלילה נסיעה ארוכה ואני חושב על מה שנאמר לי, גם לי כואב הלב על מה שנעשה וצריך לראות איך מתקנים את זה.
משה גפני: כל אחת שמבקשת איתי פגישה – מקבלת זמן, והיא באה ואני יושב ושומע אותה, למרות שאני מכיר את הסיפורים.
משה גפני: יתרה מזאת, היות ואני גר ברכסים, אם מישהי אומרת אני מחיפה או מצפת, אני אומר לה בואי אלי הביתה, אל תטרחי לבוא לבני ברק למשרד.
משה גפני: כל אחת ואחת, ויודעים את זה.
משה גפני: כל אחת ואחת יודעת, יש כתובת, ברוך השם.
משה גפני: במקרים רבים הן לא מחדשות לי מפני שזה חוזר על עצמו, אבל כל אחת מקבלת את זמנה.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: מעולה.
משה גפני: אנחנו מסכמים את הדיון.
משה גפני: האם יש מישהו שרוצה לומר משהו שלא נאמר?
משה גפני: אינה דוד סולטנוביץ': אינה דוד סולטנוביץ', נציבה אזורית בנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה.
משה גפני: הסוגיה של אפליה על רקע גיל עלתה פה בצורה לא מספיק חזקה לטעמי.
משה גפני: אנחנו גם התייצבנו בבית-הדין בהליך לסוגיה הזאת.
משה גפני: אני חושבת שיש לתת את הדעת גם בתוכנית ההבראה וגם הגורמים המתקצבים צריכים לשים לב לסוגיית האפליה – שדווקא הנשים שנפגעו הן הנשים המבוגרות והוותיקות.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: אני מודה לך.
משה גפני: משה גפני: ושיטת התקצוב של משרד החינוך פוגעת בגננות הוותיקות.
משה גפני: שיטת התקצוב פוגעת.
משה גפני: אליס אברמוביץ': עורכת-דין אליס אברמוביץ', מעמותת "איתך".
משה גפני: אנחנו מייצגות עשרות סייעות ברשת הגנים של אגודת ישראל וגם ברשת הגנים של שערי ציון.
משה גפני: כל התביעות שלנו הן כרגע תלויות ועומדות בבתי-הדין לעבודה – תביעות לפיצויים ולזכויות סוציאליות.
משה גפני: אני בדעה שאותן עובדות הן כמו עובדות קבלן של משרדי הממשלה השונים, כאשר אני יודעת שיש סטודנטים למשפטים שעוברים על תלושי השכר של עובדי קבלן בתחומים של ניקיון, אז אותן עובדות הן כמו עובדות קבלן בתחום החינוך ואין שום סיבה שמשרד החינוך לא יפקח באופן ישיר על אותן עובדות.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: תודה.
משה גפני: שמחה בוסי: כבוד הרב רייך, אנחנו, ארגון הגננות החרדיות, ביקשנו מספר פעמים פגישה ולא נענינו.
משה גפני: שנית, אני רוצה להודות לכל מי שנענה והגיע לכאן וחושב וכואב את כאבנו.
משה גפני: כבוד הרב גפני, אני מודה לו על הבכיות בלילות אבל אני בוכה ימים ולילות, ואין הפסקה לבכיות בלילות ובימים על כל הצער והכאב של כל הגננות כי אני מקבלת טלפונים רבים, ואנוכי אחת הפצועות בתוכן שסגרו את הגן כדי שאני לא אעבוד, בגלל שהקמתי ארגון גננות חרדיות יחד עם חברתי יהודית קליין.
משה גפני: לסיכום, אנו מבקשות שוב ושוב מכל הגורמים לעשות ולפעול בכל דרך ושיטה למעננו כדי לשפר את מצבנו ולהשיב לנו את כבודנו וכבוד המקצוע, ואולי גם ליתן הדרכה בשיטות ניהול לרשת הגנים, עקב גילוי הממצאים שגרמו לניהול הכושל אשר תוצאותיו נפלו על כתפינו.
משה גפני: אנו מודות לכולם על הטיפול המהיר והיעיל בפנייתנו.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: תודה רבה.
משה גפני: ואני מאחל שהדברים בהחלט בעזרת השם יתוקנו.
משה גפני: הרב רייך, האם אתה מוכן להתחייב פה שאתה תיפגש איתן?
משה גפני: יצחק רייך: ודאי.
משה גפני: אני אמרתי את זה קודם.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: מאה אחוז.
משה גפני: הנה, הוא התחייב.
משה גפני: יצחק רייך: אגב, לפני מספר חודשים היתה תביעה בבית-הדין בתל-אביב, הופעתי בה, הן אמרו את אותו דבר ואמרתי – בבקשה, אני מוכן.
משה גפני: מאז לא פנו.
משה גפני: היו"ר יואל חסון: אתם תפנו והוא יתן לכם פגישה.
משה גפני: אם אין פגישה, נא לעדכן אותי שלא היתה פגישה.
משה גפני: משה גפני: תהיה פגישה.
משה גפני: מה זה אם לא.
משה גפני: יהודה קיסר: רציתי להעיר הערה לגבי התקציב.
משה גפני: משה גפני: שיטת התקצוב.
משה גפני: יהודה קיסר: אני רוצה להעיר לגבי התקצוב עצמו, מפתחות התקצוב.
משה גפני: אכן נכון, אנחנו מתקצבים גננת לפי ותק של 12 שנים, אותו דבר סייעת, אבל החלוקה – אנחנו נותנים את זה פֶּר קפיטה, פֶּר ראש, פֶּר ילד בגן – ואנחנו עובדים לפי מפתח של 33 ילדים בגן.
משה גפני: כאשר הגנים הם גנים של 20, 21, 22, אין סיכוי – גם אם היינו לוקחים ותק 25 – זה לא היה מחזיר את זה, כי זה עוד 10% תוספת לתקציב.
משה גפני: האחוזים הם קטנים.
משה גפני: מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: רק תסביר שכל ילד למעלה מן הממוצע של 33, הוא הכנסה נוספת לרשת.
משה גפני: יהודה קיסר: אני אומר יותר מזה.
משה גפני: 29 ילדים בממוצע לגן – שמביא את הרשת הזאת לאיזון – כל ילד נוסף, כבר יש להם אפשרות להרוויח ארבעה ילדים שם.
יצחק רייך: מה יעשו בדרגת בכיר?
יצחק רייך: יהודה קיסר: ממוצע הוותק של הגננות – לפחות במועד שנקבע; לא בדקתי את זה לקראת הדיון הזה אבל בדקנו את זה לפני שנה וחצי, שנתיים; אני לא מניח שקרתה שם מהפכה – היה פחות מ-12, היינו בצד החיובי של המשוואה ולא בצד השלילי, זאת אומרת שזאת לא היתה הבעיה.
יצחק רייך: הבעיה של הרשת היתה ניהול, פעילויות שלא היו מתוקצבות, וכמות הילדים בגן.
יצחק רייך: אלה היו הבעיות, ולא התקצוב.
יצחק רייך: משה גפני: אבל שכחת שכולנו מתבגרים וגם הגננות התבגרו.
יצחק רייך: יהודה קיסר: אז עוד 2%.
יצחק רייך: יצחק רייך: גם ההשכלה האקדמאית – היא לא נלקחת בחשבון.
יצחק רייך: היו"ר יואל חסון: האם נמצא כאן נציג עיריית ירושלים?
יצחק רייך: משה גפני: סגן ראש עיריית ירושלים פה.
יואל חסון: דו"ח מבקר המדינה קבע שאתם צריכים לתקצב לפי חוזר מנכ"ל, ועיריית ירושלים מסרבת לעשות את זה.
יואל חסון: איך מטפלים בעניין הזה?
יואל חסון: איתמר בר עזר: לא נאמר כזה דבר בדו"ח.
יואל חסון: יצחק פינדרוס: לא זה מה שנאמר בדו"ח.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: שנייה, בודקים פה.
יואל חסון: יובל חיו: עושים השוואה בין המסמך של משרד החינוך לבין הדו"ח.
יואל חסון: אנחנו ניתן התייחסות לנקודה שהעלית, שיובהר על מה מדובר.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: התייחסות לשאלה בנוגע לעיריית ירושלים.
יואל חסון: סגן ראש העיר ירושלים, נא להקשיב.
יואל חסון: דגנית שי: יש פה התייחסות לחוזר מנכ"ל משרד הפנים, שקובע שכאשר הרשות מעוניינת להשתתף בתקציבם של מוסדות בחינוך המוכר שאינו רשמי בסכומים העולים על השיעור שהיא מחויבת להעביר לפי חוק חינוך ממלכתי, היא רשאית לעשות זאת על-פי קריטריונים שוויוניים שאותם תקבע מועצת הרשות.
יואל חסון: איתמר בר עזר: על זה ענינו לכם שמתבלבלים עם החינוך העצמאי.
יואל חסון: היה פה בלבול בדו"ח.
יואל חסון: ענינו וקיבלתם את זה.
יואל חסון: דגנית שי: העירייה, לפי התשובה שלה אלינו, סבורה שהאמור בחוזר אינו רלוונטי לגנים בחינוך המוכר שאינו רשמי שהיא הגדירה כעירוניים.
יואל חסון: איתמר בר עזר: נכון, והסכמתם לזה.
יואל חסון: דגנית שי: היה על העירייה לפעול לפי הנדרש בחוזר של משרד הפנים בנוגע לאותם גנים.
יואל חסון: יצחק פינדרוס: אנחנו בעצם מפעילים קבלן משנה להפעלת הגנים.
יואל חסון: זה לא שאנחנו מתקצבים מאיזושהי עמותה.
יואל חסון: זה במסגרת שאושרה על-ידי הלשכה המשפטית כמכרז לצורך הפעלת גן עירוני, והגן מופעל כגן עירוני לכל דבר על-ידי קבלני משנה.
יואל חסון: בניגוד למקומות אחרים, הוא הופעל כגן עירוני, ולכן אנחנו לא הצלחנו להבין מה הדו"ח רוצה לומר.
יואל חסון: זה לא על הנושא של החינוך העצמאי של בתי-ספר מוכרים שאינם רשמיים שאנחנו מתקצבים.
יואל חסון: הגנים – אנחנו לא מתקצבים אותם.
יואל חסון: אנחנו מפעילים אותם באמצעות שישה קבלנים.
יואל חסון: לכן לא הצלחנו להבין מה הביקורת בדיוק רוצה, למה היא מנסה להגיע.
יואל חסון: יובל חיו: ואז, אם זה באמצעות קבלן משנה, אז הדרישה לאותן אמות מידה מתייתרת?
יואל חסון: אני שואל את זה ברמה העקרונית.
יואל חסון: איתמר בר עזר: זה קניית שירות.
יואל חסון: דן בן טל: אני אתייחס.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: טוב שכל אחד בא עם היועץ המשפטי שלו.
יואל חסון: דן בן טל: שמי עורך-דין בן טל מאגף היועץ המשפטי, עיריית ירושלים.
יואל חסון: אני אתייחס לשתי הערות בדו"ח הביקורת וגם להערה שהיתה לגבי החשש שעלה כאילו המכרזים שהעירייה עשתה היו מסומנים באופן כזה שגופים מסוימים יזכו, וזה בגלל שהיה שם תנאי של יכולת עבודה מול העירייה.
יואל חסון: אז אם התנאי היה כזה שהעירייה אומרת – אנחנו רוצים שהגן שבא מולנו, 15 שנות עבודה מול העירייה, היה מקום להעלות חשש כזה כאילו העירייה תופרת מכרז למישהו מסוים.
יואל חסון: העירייה דרשה שנה אחת של ניסיון עבודה מול רשות מקומית.
יואל חסון: לטעמנו זה תנאי סביר לחלוטין כי אנחנו רוצים לדעת בכל זאת כשאנחנו מתקשרים עם מישהו שהמישהו שאנחנו מתקשרים איתו יודע לעבוד מול רשות מקומית, ולכן נקבע תנאי שכזה.
יואל חסון: זה עניין אחד.
יואל חסון: עניין שני, בראייה שלנו של גנים עירוניים צריך להבין שהרישום לאותם גנים מתבצע דרך המערך העירוני.
יואל חסון: באמצעות הדרך הזאת העירייה יכולה להבטיח שלא יהיה שום חשש שהגן העדיף לקבל ילד כזה או אחר משיקוליו שלו, אלא הרישום נעשה בעיריית ירושלים במשרדי העירייה, ולכן אנחנו רואים בגנים האלה גנים עירוניים.
יואל חסון: עם העמדה הזאת היתה בזמנו עתירה לבג"ץ, וגם זו היתה עמדת עיריית ירושלים, ולכן אנחנו סבורים שבראייה שלנו שהגנים האלה הם גנים עירוניים, זו עמדת העירייה, ואין בהתנהלות העירונית חשש שמכרז נבנה כך שמישהו מסוים יזכה בו.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: זה גם מה שאמרתם בטיוטה.
יואל חסון: יש כאן מחלוקת, נראה איך נתמודד איתה.
יואל חסון: אני אבקש מנציג המבקר משפט סיום ואנחנו מסכמים את הדיון.
יואל חסון: יובל חיו: אני רוצה לומר לסיום.
יואל חסון: גם פיזית פה בתוך האליפסה הזו יש איזשהו משולש.
יואל חסון: יש פה את נציג משרד החינוך, המנכ"ל יושב מימיני ויש פה את הרשת והנציגוּת של הגננות.
יואל חסון: אני בהחלט יוצא מוטרד מתוך המשולש הזה, ואני חוזר על מה שאמרתי בהתחלה.
יואל חסון: אם היום אני מנסה לנתח איפה יושבת האחריות כדי שהחמש שנים הקרובות לא יהיו כמו חמש השנים האחרונות, אני לא יודע להצביע על הגורם, כי אם היום ניקח את נושא הפיצויים – רק את הנושא הזה - - - משה גפני: למה?
יואל חסון: יש מנכ"ל.
יואל חסון: יש כתובת.
יואל חסון: יובל חיו: מגובשת רשימה.
יואל חסון: הרשימה כרגע, משרד החינוך מקבל אותה ומפעיל אותה – כמו שהיא מגובשת.
יואל חסון: הוא לא בהכרח מנתח את כל תהליך קבלת ההחלטות שנעשה שם.
יואל חסון: יהודה קיסר: לא.
יואל חסון: משרד החינוך לא מפעיל את הרשימה.
יואל חסון: ממש לא נכון.
יואל חסון: יובל חיו: מתחיל לשלם על-פי הרשימה.
יואל חסון: משה גפני: על-פי החלטה.
יואל חסון: יהודה קיסר: אנחנו מאשרים את הפעולות שלהם.
יואל חסון: אנחנו לא מבצעים אותן.
יואל חסון: יובל חיו: והרשימה הזו כרגע מגיעה בפעם הראשונה לעובדות בדיון הזה.
יואל חסון: אני מהמצב הזה לא יודע להגיד אם זו מציאות שיכולה להבטיח מניעת אירועים כפי שאירעו בשנים האחרונות.
יואל חסון: משה גפני: מה אתה היית מציע?
יואל חסון: יובל חיו: אני חוזר על הדברים בהתחלה.
יואל חסון: יש פה איזושהי מציאות שבה אם באמת שיטת התקצוב בעייתית, צריך לתת לה מענה.
יואל חסון: אני לא יודע, אבל בטח צריך להתמודד עם דבר כזה.
יואל חסון: משה גפני: נכון.
יואל חסון: יובל חיו: אם יש לנו מציאות שבה משרד החינוך מתפקד כרגולטור באופן מלא, הוא מחויב לעניין הזה.
יואל חסון: כלומר, כל יציאה מתוך משפט העבודה – משרד החינוך צריך למצוא את עצמו כאחראי.
יואל חסון: והרשת, אין ספק שהיא בבסיס צריכה לשאת בנושא הזה.
יואל חסון: יהודה קיסר: אתה מתכוון לסגור את הגן?
יואל חסון: יובל חיו: אין פה שום כוונה לסגור גנים.
יואל חסון: אני רק אומר – היישום של תוכנית ההבראה הזאת לא יכול להימשך במציאות שבה נעשות הפעולות שנעשו במהלך השנים האחרונות שמוצבע עליהן בדו"ח.
יואל חסון: יהודה קיסר: מה שאתה אומר זה תמריץ לבעלויות לחרוג מהתקציב שניתן להן, ומאחריות.
יואל חסון: יובל חיו: לא.
יואל חסון: יהודה קיסר: כי כל פעם שהן יחרגו, אנחנו נצטרך להיכנס לנעליהן ולעשות פעולות שמשלימות.
יואל חסון: יובל חיו: הדו"ח אומר במפורש שמשרד החינוך צריך למנוע את המציאות הזאת.
יואל חסון: יהודה קיסר: יפה.
יואל חסון: איך הוא יכול למנוע?
יואל חסון: מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: הדרך של המשרד זה להלאים היום את גני הילדים.
יואל חסון: יהודה קיסר: או להלאים, או לסגור.
יואל חסון: מנכ"ל משרד החינוך שמשון שושני: או להלאים, או לסגור.
יואל חסון: יהודה קיסר: אם זה מה שאתה אומר, תוציא את זה בדו"ח.
יואל חסון: יצחק גולדקנופף: או להעלות את התקצוב.
יואל חסון: יובל חיו: אם אנחנו נמצאים במציאות שיש לנו או הלאמה, או עבירה על חוקי העבודה, אנחנו במציאות שצריך לתת לה פתרון.
יואל חסון: אי-אפשר להישאר בנוסחה הזו כי לא ניתן להגיע להלאמה ולא ניתן להגיע לפגיעה בדיני העבודה.
יואל חסון: יצחק גולדקנופף: כבוד היושב-ראש, על זה יש פה אחד – ולא משולש ולא מרובע – שאת מודל התקצוב חייבים לשפר.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: הבנתי.
יואל חסון: הוועדה לביקורת המדינה קודם כול מודה למבקר המדינה ולצוותו על העבודה ועל העובדה שהם בחרו וידעו להצביע – בסל הדברים הגדול שיש במערכת החינוך – על אחת הבעיות שבאמת הפכו להיות בעיות גדולות, אקוטיות, במערכת החינוך, בעיקר מערכת החינוך המוכרת שאינה רשמית.
יואל חסון: העבודה הזאת אכן מקיפה, וכפי שנאמר גם על-ידי המנכ"ל וגם על-ידי הגורמים האחרים המעורבים, בהחלט ידעה לייצג את המציאות כפי שהיא ושאותה צריך לתקן.
יואל חסון: אני מבקש לומר מצד שני שאני גם מעריך את העבודה של משרד החינוך ואת העובדה שהם לקחו על עצמם את הביקורת הזאת ולקחו אותה ככלי עבודה.
יואל חסון: אני, אגב, מקבל את הקביעה שהיה צריך לתת טיפול שימנע את קריסת הרשת.
יואל חסון: אני מקבל את זה, כי אני חושב שאם היינו מגיעים למצב של קריסת הרשת, כנראה שלא היינו מצליחים בזמן אמת במקביל לתת פתרון לאותם ילדים וילדות.
יואל חסון: לכן, ההתייחסות לדו"ח המבקר, הפעולות שנעשו במקביל, הן פעולות נכונות ופעולות חשובות.
יואל חסון: הוועדה לביקורת המדינה רשמה בפניה את העובדה שנאמר גם על-ידי מנכ"ל משרד החינוך, גם על-ידי מנכ"ל רשת הגנים הרב רייך ואמר את זה חשב המשרד מר קיסר, שתוך 40 יום כל נושא תשלומי הפיצויים - - - יהודה קיסר: הייתי מבקש לתקן ל- 60 יום כי אני לא בטוח שב- 40 יום נסיים את זה.
יואל חסון: אנחנו מסכימים ל- 60 יום.
יואל חסון: יהודה קיסר: אנחנו עובדים על זה.
יואל חסון: משה גפני: לא מזניחים את זה.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: אני מבקש – תוך 60 יום שהדבר הזה קרה, תוך עשרה ימים לאחר מכן להעביר דיווח כתוב לוועדה לביקורת המדינה, עם העתק למבקר המדינה, על השלמת המשימה הזאת, על כל המשמעויות- מה בדיוק הושלם, מה בדיוק קרה, מה היתה הנוסחה – ופה אני גם נכנס לעניין הזה.
יואל חסון: לא הוועדה לביקורת המדינה, אני חושב שגם לא מבקר המדינה, מן הראוי שיתערבו בהחלטות ניהוליות כספיות פנימיות של המשרד, אבל יחד עם זאת, אני חושב שהנוסחה שבאמצעותה משלמים את הפיצויים, והכללים וההנחיות והקריטריונים שעל-פיהם, חייב שיהיו ברורים, שקופים ובהירים ונהירים לכולם.
יואל חסון: יהודה קיסר: אנחנו מדברים רק על הפיצויים.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: כן, אני מדבר רק על הפיצויים.
יואל חסון: תיכף ניגע בזכויות האחרות.
יואל חסון: יהודה קיסר: כשאומרים השלמת המשימה, המשימה היא להבריא את הרשת.
יואל חסון: זה עדיין לא מבריא את הרשת.
יואל חסון: היו"ר יואל חסון: בסדר, אני מדבר על הפיצויים כרגע.
יואל חסון: נגיע להבראת הרשת.
יואל חסון: גם בדיווח שאתה נותן וגם בפעולות שאתם עושים דרך הרשת כלפי העובדות, חשוב שגם כלפי הוועדה וכלפי המבקר וגם כלפי הגורמים המדוברים, בעיקר העובדות, הנוסחה והקריטריונים והכללים שעל-פיהם שילמתם יהיו ברורים, נהירים וכתובים.
יואל חסון: שלא יהיו בכלל ספקות בעניין הזה.