GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: מר גבאי, הטיעון הוא על הממשלה.
אייל גבאי: השאלה שאנחנו בורחים ממנה, ולי קל לדבר, אני המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, פקיד בממשלה זאת, לא פוליטיקאי, לא רץ, לא הסתובבתי בכל ההחלטות, אבל כשאני מסתכל מהצד בהחלטות הממשלה, ואני חושב שנגע בזה המבקר, למעשה החלטות הממשלה, אחת רודפת אחרי השנייה, משנה את הקודמת ולא שואלת את השאלה ארוכת הטווח, שאין מה לעשות, צריך לשאול אותה, וזה האם יש קבוצה מוגדרת שאנחנו עוסקים בה.
אייל גבאי: דרך אגב, יכול להיות, זה לא החלטה שלי, זו החלטה שלכם, שגם אם אין קבוצה מוגדרת, או הקבוצה היא של 250,000 איש, או 10,000, או 50,000---
נחמן שי: מה זאת אומרת הם קבוצה מוגדרת?
נחמן שי: הלוא דובר על האנשים שנמצאים כרגע במחנה בגונדר.
אייל גבאי: אבל אני שומע את זה ואני לא מבין את הטענה.
אייל גבאי: היה סקר ולדמן והיה סקר אפרתי, הרי הרשימות לא נגמרות---
יואל חסון: הרשימה האחרונה, אתה מכיר בה?
אייל גבאי: ועכשיו מדברים גם על ספר הקהילות.
אייל גבאי: אני רוצה לגעת בדיוק בנקודה הזו.
אייל גבאי: אני אומר בדיוק להיפך, ואני מדבר על דברי הנשיא שמגר, אם יש קבוצה שראויה לכך, בגלל השתייכותה וזיקתה ליהדות בעבר, ובגלל קיומם של קרובים בישראל, למה שנסגור את הרשימה?
אייל גבאי: אם יש זכות, למה שנסגור את הרשימה?
אייל גבאי: כלומר מה נגיד לעוד 300 אחרי סגירת המחנות שיגיעו לגונדר?
אייל גבאי: במה אתם שונים, למה דמכם שונה?
אייל גבאי: יש לכם משפחה בישראל, יש לכם זיקה ליהדות אותו דבר, ניתן להוכיח את זה כמו שאפשר להוכיח עכשיו.
אייל גבאי: מה גורם לזה שמי שנמצא במחנה עכשיו ואנחנו אומרים לו 'אתה זכאי להגיע לארץ המובטחת', ומי שלא נמצא במחנות, אנחנו אומרים לו 'תשמע, הארגונים סגרו, התחייבו, מדינת ישראל שמה סוף'.
אייל גבאי: כי אם מדובר על זכות, אז מדובר על זכות.
אייל גבאי: ואם לא מדובר על זכות, אז צריכה להיות סופיות, אבל אי אפשר לרקוד על שתי החתונות.
אורי אריאל: אתם גם דורשים לסגור וגם אחרי זה אתה שואל---
אייל גבאי: אני אומר, יש החלטת ממשלה, משנת 2008, שעסקה בסקר אפרתי, דיברה בערך על כ-3,000 איש.
אייל גבאי: גם המבקר מתייחס להחלטה הזו בסוף דבריו.
אייל גבאי: הממשלה קיבלה החלטה ב-2009, שהאנשים הללו יובאו.
אייל גבאי: נגמרה בדיקתם של 1,600, הושלמה בדיקתם באתיופיה, טרם הושלמה בישראל, דיווח לנו שר הפנים שהוא יודע להשלים את הבדיקה הזאת במהירות.
אייל גבאי: אותם נביא, אותם הממשלה התחייבה ואם צריך, גם נגביר את קצב הבאתם.
יואל חסון: צריך, קודם כל צריך.
אמנון כהן: שאלה, בשביל להבין.
אמנון כהן: המבקר דיבר על 3,000 איש שנמצאים ב---
מאיר שמגר: ומעלה.
אמנון כהן: יש איזה שהוא מנגנון שיכול לזהות מי מהם זכאי או לא זכאי?
אייל גבאי: כן, משרד הפנים אומר שהוא יודע לזהות לפי החלטות הממשלה.
אמנון כהן: אז למה אלה שהוא יודע לזהות לא מגיעים לארץ?
אייל גבאי: הוא סיים בדיקה של 1,600 באתיופיה, העבירו את הנתונים למשרד הפנים בירושלים, שצריך להשלים את הבדיקה.
אייל גבאי: הוא ישלים את הבדיקה, הממשלה קבעה קצב מסוים.
אייל גבאי: שוחחתי עם ראש הממשלה, אנחנו נדע גם להגביר את הקצב בשביל להביא אותם.
יואל חסון: אני רוצה לשאול אותך, מר גבאי, שאלה; למה יש קצב?
יואל חסון: אם הם מוכרים כזכאים לעלות, למה יש קצב?
יואל חסון: באיזה עלייה אחרת יש קצב?
יואל חסון: למה לא מעלים?
אייל גבאי: אני חוזר על פתיחת דבריי, דבר ראשון זאת לא עלייה, זו כניסה לפי חוק הכניסה לישראל, ואלה שני דברים שונים.
אייל גבאי: יש קצב, כי יש קצב שבהם הם יכולים להיקלט בארץ.
אייל גבאי: אני אומר כאן, אנחנו בהחלט נדאג גם להגביר את הקצב, ככל שהבדיקות יסתיימו.
אייל גבאי: אבל אי אפשר להתעלם, אני לא רוצה לטאטא את הוויכוח שיש כאן אל מתחת לשולחן, יש עוד במחנות קבוצה גדולה, מעבר ל-3,000 האלה, שיש את השאלה לגביה.
אייל גבאי: אני אומר, אם תיפתח השאלה גם לגביה, אז אפשר לפתוח את השאלה באותה מידה של לגיטימיות, של בחינה לעוד 5,000 ולעוד 10,000.
אייל גבאי: אגב, כל מי שעוסק בנושא מסכים שבהתאם לאותו ספר קהילות יש עוד אוכלוסייה בכפרים שגם היא נכללת במסגרתו.
אייל גבאי: וכאן אני חוזר לשאלת הסופיות וחוזר לשאלת החלטות הממשלה, הממשלה הצהירה כל פעם שההחלטה שלה היא סופית, הקבוצה הזאת היא סוף הקבוצה, היא יכולה לעשות את זה מבחינת הלגיטימיות, בגלל שזה חוק הכניסה ולא עלייה לישראל, ובזאת היא שמה סוף, ואנחנו רואים באופן עקבי שממשלות ישראל לדורותיהן לא עומדות מאחורי ההחלטות האלה.
אייל גבאי: לא עומדים.
אייל גבאי: כל פעם זה נפתח לקבוצה נוספת.
אייל גבאי: ואני חושב שלפני שאנחנו פותחים את זה לקבוצה נוספת, אנחנו צריכים פעם אחת או להגיד: כאן זה נגמר, ולהעלות את מי שנכלל באותו סקר אפרתי בהחלטת ממשלה מ-2008, או לשאול, אוקי אם אנחנו לא אומרים פה שזה נגמר, אז על איזה קהל יעד, איזה אוכלוסייה, אנחנו מדברים.
אייל גבאי: בוא נדע פעם אחת ולתמיד במה מדובר.
אייל גבאי: 10,000, 17,000, 50,000, 200,000?
אייל גבאי: מה המסגרת?
יואל חסון: חברים, זה לא בידינו.
יואל חסון: בוא נגיד שהסכמנו ואתה אומר את זה על הרשימה שקיימת ומדברים על ה-3,000 ומעלה---
אייל גבאי: על ה-3,000, לא 'ומעלה'.
אייל גבאי: החלטת הממשלה משנת 2008, שהיא התקפה, מדברת על 3,000.
יואל חסון: דוח מבקר המדינה דיבר על 3,000 ומעלה.
קריאה: מי שקורא את הדוח בעקביות רואה שה'ומעלה' תוחם.
יואל חסון: מאה אחוז, אבל הסכמנו שיש את הרשימה הזו שזיהו אותה וצריך להביא אותה.
יואל חסון: ואתה אמרת פה עכשיו ואנחנו רשמנו את זה בפנינו, את העניין של הגברת הקצב של הבאתם של אותם אנשים, ויכול להיות שצריך כאן היערכות מעבר להיערכות רגילה של קליטה 200 בחודש, אלא צריך להגביר את הקצב.
יואל חסון: עוגמת הנפש כאן היא אדירה ובאמת צריך להגביר את הקצב.
יואל חסון: השאלה השנייה היא, נגיד נכנסנו למסלול והשתכנענו שמביאים את האנשים האלה, מה אתם עושים עם המחנות?
יואל חסון: זאת אומרת, האם אתם מסוגלים, לדוגמה---
נחמן שי: אחד, מחנה אחד.
יואל חסון: מחנה.
יואל חסון: לקבל החלטה לדוגמה, אני לא אומר אם אני בעד או נגד, אני רק אומר, 'אנחנו מבקשים לסגור את המחנות האלה', פונים לכל הגורמים, לג'וינט, לסוכנות, לקהילות היהודיות שמעורבות ואומרים 'אנחנו סוגרים את הדלת'.
מאיר שמגר: אני רק רוצה להבהיר כדי שלא תהיינה אי הבנות, ואני קצת מרגיש כאילו שאני באווירה הזויה, אני רוצה להזכיר שהממשלה הפסיקה את העלייה של היהודים האלה ואת הבדיקה שלהם למשך חודשים ארוכים, ורק בלחץ הוועדה הזאת ודוח מבקר המדינה חידשו את הבדיקות.
מאיר שמגר: אז לא צריך להיתמם ולדבר 'אנחנו בודקים' ו'אנחנו נעלה את אלה שבודקים'.
מאיר שמגר: לא היתה בדיקה במשך תקופה ארוכה, למעלה משנה לא היתה שום בדיקה.
מאיר שמגר: יש התחייבות שלי בכתב, חתומה על ידי, לראש הממשלה, שהמחנה בגונדר ייסגר ברגע שהעלייה תסתיים, ואני עומד מאחורי חתימתי, הבטחתי ואני אקיים.
מאיר שמגר: על מה הוויכוח בכלל?
מאיר שמגר: חבל על הזמן של הוויכוח הזה, צריך לגמור עם זה.
מאיר שמגר: למה למשוך?
מאיר שמגר: כל הזמן לדחות ולמשוך ולמשוך, זה לא פתרון.
מאיר שמגר: זו בריחה מן המציאות.
מאיר שמגר: אם לא בורחים מן המציאות, צריך לסיים את הבדיקה שם ולא להפסיק אותה ולא להפסיק את העלייה.
מאיר שמגר: בחודש הזה כבר הפסיקו את זה, אמרו שמסוף החודש אין יותר.
מאיר שמגר: מה זה אין יותר?
מאיר שמגר: יש יותר.
מאיר שמגר: צריך לגמור את הבדיקה ואחרי שהם יעלו ארצה המחנה ייסגר, יש התחייבות.
יואל חסון: את מי יעלו?
יואל חסון: ה-3,000 המאושרים?
מאיר שמגר: אלה שיאושרו.
יואל חסון: ואז מבחינתך, אתה חושב שצריך.
מאיר שמגר: לא נכון לדבר על כך שהיתה התחייבות מכל המחנות שלא תהיה עלייה.
מאיר שמגר: זה לא היה ככה, זה היה קשור זה בזה.
מאיר שמגר: אמרו, אם תהיה עלייה, אנחנו נסגור את המחנה.
מאיר שמגר: זה שריר וקיים, התחייבות בכתב.
אייל גבאי: צר לי שאנחנו לא מסכימים על כל הפרטים, אבל אני חושב שעל העיקרון.
אייל גבאי: אני מאוד מכבד את ההתחייבות של כבוד הנשיא שמגר, אבל היא התחייבות שהיא חיצונית לעניין, כי אם יש אנשים שהם זכאים ואם יש אנשים שיבואו וידפקו ויתיישבו בגונדר, אדיס אבבה או כל מקום אחר, מחר הם יהיו ליד השגרירות ויאמרו שאנחנו חלק מהקבוצה, יש לנו משפחות בישראל, אנחנו מזרע ישראל, אז אני אומר את האמת, אני לא חושב שהתחייבות של מישהו שלישי, שהוא לא צד להם, יכולה לבלום או לא לבלום את הבאתם לישראל לפי חוק הכניסה.
יואל חסון: אבל זה לא מחייב הקמת מחנה, זה לא חייב שימור מחנה.
אייל גבאי: ובלי מחנה, אז מה?
יואל חסון: אז אנשים באים, זה לא מחייב שיהיו במחנה.
יואל חסון: עכשיו גומרים את הרשימה הזאת---
אייל גבאי: אז ייפתח מחנה בכספים אחרים, מה השאלה כאן.
יואל חסון: קודם כל, אם יהיה קול קורא בממשלה, אחרי שיגמרו עם ה-3,000 האלה, ויגידו 'חבר'ה, אין לגיטימציות למחנות האלה בצורה כפי שזה היום', ומי שהוא, כמו שאתה אומר, הוא זרע ישראל, אז יש לו את המסלולים האחרים להגיע לזה.
יואל חסון: אני רק אומר, אם תגמור עם ה-3,000---
אייל גבאי: זה היה בעבר.
אייל גבאי: לכן הבאתי את החלטות הממשלה והקראתי אותן, כי בדיוק האמירות האלה, של סוף המחנה, נאמרו.
אייל גבאי: הם נאמרו על אדיס אבבה, הם נאמרו על מקומות אחרים והם לא נגמרו.
יואל חסון: אבל אתה אמרת לי בעצמך שהממשלה לא פנתה באופן פורמלי ל---
אייל גבאי: אבל אומרת ההחלטה שתופסק הפעילות באתיופיה, אז סגרו באדיס אבבה ופתחו בגונדר.
אייל גבאי: יסגרו בגונדר, מישהו אחר---
שלמה מולה: באמת, יש גבול לכל דבר.
שלמה מולה: היו שני מחנות---
יואל חסון: אני רק אומר לך שאם הייתם לפחות גומרים עם ה-3,000 האלה בקצב הרבה יותר סביר, האפשרות שלכם להתמודד עם כל הביקורת מסביב היתה יותר קלה ואני חושב שאתם צריכים פשוט לקבל החלטות ואתם לא מקבלים.
יואל חסון: יכול להיות, ואתה צריך להגיד את זה בכנות, שיש גם חילוקי דעות בתוך הממשלה, שיש מצד אחד עמדתך, שאולי מייצגת את ראש הממשלה, אני עד עכשיו לא יודע אם כן או לא, ומצד שני יש את עמדת שר הפנים, ויכול להיות שהמחלוקת הזאת שקיימת בממשלה היא אחת הסיבות לעניין שלא מקבלים פה תשובות ברורות.
יואל חסון: יכול להיות שאתה, בהמשך הדיון, צריך לומר את זה בצורה ברורה, אם זאת האמת, אני לא יודע.
יואל חסון: אני רק מעריך.
אריה אלדד: שמענו כאן כמה סוגים של דיונים, קשיים תקציביים, לא מדובר בעלייה, מדובר בכניסה לישראל, סוגרים את המחנות, לא סוגרים.
אריה אלדד: רב הסמל הראשון בטירונות אמר לי ש'לא יכול' זה בן דוד של 'לא רוצה', אם לא בדיוק אותו דבר.
אריה אלדד: הממשלה יכולה, אבל הממשלה לא רוצה, וזו האמת, והיא צריכה להיות ברורה לכל מי שעוסק בזה.
אריה אלדד: הממשלה יכולה לפתור את הבעיה הזאת עכשיו, היא לא רוצה לפתור אותה עכשיו, ובשעות אלה חוצים אריתריאים וסודנים את הגבול הדרומי של ישראל, 15,000 ייכנסו השנה וממשלת ישראל לא עושה דבר, לא עושה דבר כדי למנוע את ההגירה הזאת.
אריה אלדד: מה אתם רוצים?
אריה אלדד: שהפלשמורה יתחילו ללכת ברגל ויחצו את מדבר סיני ואז הם ייכנסו לישראל?
אריה אלדד: איזה מן היגיון מעוות ועקום יש פה?
אריה אלדד: אדוני היושב ראש, כלו המלים.
אריה אלדד: למרות שאני מבין בדיוק מה אומר הנשיא שמגר, שהוא לא רוצה עוד ועדה, אבל אי אפשר לכפות על הממשלה לעשות אלא באמצעות ועדת חקירה ממלכתית.
אריה אלדד: כי הם לא רוצים ולכן צריך ועדת חקירה ממשלתית.
נחמן שי: אני מודה לך על זימון הישיבה.
נחמן שי: אני עוד הספקתי לפני כשנתיים לשבת עם מבקר המדינה, לפני הנסיעה שלו לגונדר ולאדיס אבבה, כדי לתדרך אותו על המעורבות של הארגונים היהודיים בארצות הברית, חלק מהנציגים שלהם נמצאים פה, והם שיחקו תפקיד מאוד חשוב בהבאת הפזורה מאתיופיה לישראל, כולל הפלשמורה.
נחמן שי: התחושה שלי היא שהמדינה מושכת ומושכת את הסוגיה הזאת עד אין קץ ואיננה רוצה לסיים אתה.
נחמן שי: דווקא מפני שאני מכיר את העניין מכל צדדיו, וביקרתי שם פעמיים, אני חושב שהגיעה העת לחתוך ולקבוע שמי שרשאי יעלה ומי שאינו רשאי, לא יעלה, והמחנה ייסגר והעניין הזה יבוא על סיומו, כי אחרת באמת אנחנו נעמוד בפני תופעה של רבים מאוד שירצו להגיע בדרך כזו או אחרת, ואת זה כנראה מדינת ישראל לא יכולה וגם אולי לא צריכה לקחת על עצמה.
נחמן שי: העניין הוא שהקצב שהעלייה הזו מתבצעת בו, או זה לא עלייה, אמר מר אייל גבאי בצדק, אלא על פי חוק הכניסה לישראל, מושך את הנושא הזה לעוד ועוד ויוצר מחדש את המחנה הזה.
נחמן שי: היו 3,000 אז, היום לפי דעתי יש 8,000.
נחמן שי: אם לא נחתוך, אז יהיו 80,000 באמת.
נחמן שי: זה עניין של זמן.
נחמן שי: אני ראיתי איך המחנה הגדול מוביל למחנה קטן וחלק מכירים פה את ההתרבות של העניין.
נחמן שי: לכן ההחלטה להעלות ולסיים אותה, מר אייל גבאי, היא ההחלטה הכי נכונה שיכולה להיות.
נחמן שי: ככל שהמדינה מתלבטת, בעיקר מסיבות כלכליות, אין לזה, אגב, סיבה אחרת, רק מסיבות כלכליות, שהעלייה הזאת יקרה, אז הנושא הזה לא נסגר והוא מגדיל ומכפיל את עצמו כל העת.
נחמן שי: אני לא יודע אם ועדת חקירה תעשה את העבודה, המבקר, ואני אומר גם לך, חבר הכנסת חסון.
נחמן שי: ועדת חקירה אולי תחשוף את מחדלי הממשלה, זה ממשלות, זה לא אחת, זה כמה, זה גם לא עניין פוליטי בסוף, זה עניין שנמשך ונמשך, אלא לקחת את הצעדים המעשיים הנדרשים כדי להביא לסיום הפרק המאוד יפה ומופלא הזה בתולדות עם ישראל, ולדעת שעשינו אותו.
נחמן שי: יכול להיות שההוצאה המיידית תהיה יותר גבוהה, אבל אם לא נסיים את זה, אנחנו נחיה עם הסוגיה הזאת הרבה הרבה שנים קדימה והיא לעולם לא תסתיים.
נחמן שי: היא לעולם לא תסתיים.
נחמן שי: תמיד יהיו אנשים באתיופיה שיחכו לעלות לישראל ויטענו שהם צאצאי צאצאי צאצאי צאצאי.
נחמן שי: לכן אני מפציר בממשלה, אני לא רוצה למתוח ביקורת על מר גבאי ולא על הממשלה הזו, בגלל שהיא ירשה את זה מקודמותיה, היא לא יצרה את הבעיה הזאת.
נחמן שי: זה לא יהיה הוגן, למרות שאני באופוזיציה וצריך לצלוף בהם, זה הולך מממשלה לממשלה, מממשלה לממשלה.
נחמן שי: תיקחו את העניין על עצמכם, תקציבו את הסכומים הנדרשים, הגבוהים, תביאו את כולם לארץ, כי כולם מבינים שמי שיתחנך בארץ ויגדל בארץ, ייקלט בארץ יותר טוב.
נחמן שי: ככל שאנחנו מגדלים דורות של אנשים צעירים שם, הקליטה בבוא הזמן בישראל תהיה יותר איטית ויותר מורכבת.
נחמן שי: עם כמה אלפי אנשים מדינת ישראל יודעת להתמודד, ונקלוט אותם בישראל, ייסגר המחנה, הארגונים, למיטב ידיעתי, מוכנים לקחת על עצמם, אלה ארגונים אמריקאיים, לסגור את המחנה הזה ולדעת שהשלמנו את המשימה הזאת ודי.
נחמן שי: זו תחושה מאוד מתסכלת.
נחמן שי: תהיה ועדת חקירה, העניין יימשך ויימשך.
נחמן שי: בינתיים, להביא אותם לארץ, לסגור את המחנה ולדעת שהמשימה הזאת של הבאת היהדות מאתיופיה, או הפלשמורה, שזה משהו בין לבין, הגיעה לישראל והסתדרה.
יואל חסון: חבר הכנסת מולה, בבקשה.
שלמה מולה: האמת היא שזה דיון מתסכל ובמיוחד כשאומרים את הדברים לא בצורה מדויקת.
שלמה מולה: אני הייתי מצפה מהמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה לא רק שישמע עצה אחת, שישמע הרבה מאוד עצות.
שלמה מולה: יש כאלה שכל עניינם, ימים ולילות, להכשיל את העלייה מאתיופיה.
שלמה מולה: אני מאוד מצטער שהוא רק שומע את אלה בלבד, לא את אלה שיש להם גם דעה שפויה יותר, דעה ציונית יותר, ערכית יותר, מוסרית יותר, מאוזנת יותר, אנושית יותר, וחבל שאתה לא שומע, אדוני המנהל הכללי, ישבתי איתך, יחד עם מר אודי פבר, יחד עם פרח, סיפרתי לך ואמרתי לך, אחרי שחזרנו מהביקור במשלחת פרלמנטרית, הגשנו לך את הדוח, קיבלת את המכתב, ראש הממשלה קיבל את המכתב מיושב ראש הכנסת, להזכירך, ואני מקווה שאתה לא חושד בנו רק בגלל שאנחנו באופוזיציה, אבל באמת הגשנו דוח ואתה הבטחת לי, אני אומר את זה כאן, אני מקווה שאתה לא מכחיש, שברגע ששר הפנים יביא הצעת מחליטים, מעבר ל-300, אתם תתמכו בה.
שלמה מולה: לצערי הגדול, כנראה אחרי השיחה הזאת הסיתו אותך ואתה פשוט שינית את דעתך.
שלמה מולה: אתה נותן עצות אחיתופל לראש הממשלה, זה מאוד מאוד חבל.
שלמה מולה: זה בעניין הזה.
שלמה מולה: העניין הנוסף, העניין היותר מהותי; אדוני היושב ראש, כשמר אריק שרון, ראש הממשלה דאז, קיבל החלטה לבדוק את דוח אפרתי, אני מחזיק את הדוח, שני הדוחות שאתה, אדוני המנהל הכללי אומר שאתה לא יודע, הנה זה דוח מגונדר, זה דוח מאדיס.
שלמה מולה: באדיס אף אחד לא שואל אותך היום שאלות, יש 1,800 אנשים שקיבלו תשובות שליליות, אף אחד לא דורש להעלות אותם.
שלמה מולה: אני אומר לך שזה שאתה אומר שכל הזמן אמרו 'מחנות', גונדר תמיד היה.
שלמה מולה: אנחנו אמרנו להיפך, שאנשים לא יבואו לאדיס, אלא שהמדינה תטפל באנשים בגונדר, תיתן תשובות שליליות או חיוביות, מי שיעלה יעלה.
שלמה מולה: ממשלות ישראל לא עשו את עבודתן.
שלמה מולה: ב-2003 התקבלה החלטת ממשלה בפברואר, במהלך 2004-2005 הסוכנות נדרשה לקחת אחריות ולהוציא את הארגונים שפועלים באתיופיה.
שלמה מולה: ממשלת ישראל דאז טרפדה, שר האוצר שהיה, היום ראש הממשלה בנימין נתניהו.
שלמה מולה: הקצב היה אמור להיות מוכפל מ-300 ל-600 ושהסוכנות תיקח את המחנות, אני הכנתי את התכנית והסוכנות יצאה בגיוס כספים, 100 מיליון דולר להשקעה באתיופיה, להכנה לעלייה, כדי להוציא את הארגונים.
שלמה מולה: הנה המנהל הכללי של המחלקה לעלייה וקליטה יעיד, היתה תכנית.
שלמה מולה: מי שטרפד את התכנית היה מי שהיה שר האוצר, אמרו 'אין לנו כסף, לא נכפיל את קצב העלייה'.
שלמה מולה: התוצאה היתה שלא מילאו את כל החלטות הממשלה, הסוכנות רק העבירה את הכספים לשיקום הצפון, כשהיתה מלחמת לבנון השנייה.
שלמה מולה: מה שקרה בסופו של דבר זה שאנשים נשארו שם.
שלמה מולה: מה אתם חושבים?
שלמה מולה: הבן אדם שיהיה בגונדר, הוא לא יתחתן?
שלמה מולה: לא יביא ילדים?
שלמה מולה: איך אתם חושבים המספר עולה?
שלמה מולה: זו שערורייה פשוט.
שלמה מולה: אני אומר לך גם עכשיו, יש לכם הזדמנות פז, יש לכם אפשרות לסיים את הפרק החשוב הזה.
שלמה מולה: אני רוצה להגיד לך, אדוני המנהל הכללי.
שלמה מולה: גם אותנו, את יהודי אתיופיה, המדינה לא רצתה.
שלמה מולה: אילולא אנחנו לא היינו הולכים ברגל 79'-78' עד 84' והיו מתים 4,000 איש, אף אחד לא היה מגיע לכאן.
שלמה מולה: גם עלינו אמרו עד 73' 'אנחנו לא מכירים ביהודים שחורים', עד שהרב עובדיה יוסף החליט שאנחנו יהודים, ואתה היום מפקפק בהחלטה של הרב עמר, ואתה בא ואומר 'הוא לא יהודי'.
שלמה מולה: אני ישבתי עם הרב עובדיה יוסף ערב פסח, הוא אמר לו 'הם אחינו, יהודים, צריך להביא אותם'.
שלמה מולה: אתם רוצים לשים על כל אחד אזיקים, שיבוא ויגיד 'אני יהודי', 'לא יהודי'.
שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני המנהל הכללי, לא הכל עליך, אבל אם אנחנו היינו בצבע לבן, הייתם מקבלים החלטה אחרת.
שלמה מולה: גם ודאי ובוודאי אותה אוכלוסייה שנמצאת כאן.
שלמה מולה: אני חושב שלא צריך לחכות שנה שהם יילכו ברגל למות, לא כדאי וזה לא נכון.
שלמה מולה: למרות כל מה שאני אמרתי, מדינת ישראל גם עשתה דברים מפוארים.
שלמה מולה: הנה מחר אנחנו הולכים לציין נדמה לי 18 או 19 שנה למבצע שלמה.
שלמה מולה: פרק מפואר.
שלמה מולה: למרות ש-4,000 אנשים מתו, למרות המצבה שנמצאת בהר הרצל, זה פרק מפואר, אי אפשר לבטל את זה.
שלמה מולה: למה אתם הולכים בצורה של בעיות ועוד ביורוקרטיה.
שלמה מולה: אני אומר לך, אדוני המנהל הכללי, יש אנשים שעובדים ימים ולילות קשה מאוד כדי לטרפד את המשך העלייה.
שלמה מולה: פשוט מפריע להם שאנשים שמגיעים לארץ, יהודים בצבע שחור מגיעים לארץ.
שלמה מולה: אני מציע, יש עכשיו התחייבות של כל הארגונים ותיקחו אחריות.
שלמה מולה: אני נותן לך עצה בהחלטות שאתם צריכים לקבל, תוציאו את הארגונים, שהסוכנות תיקח אחריות על המחנות, אנשים ייבדקו, מי שיימצאו זכאים על פי הקריטריונים של 2003 יעלו לארץ, ואתה יודע מה?
שלמה מולה: אפילו אל תעלו אותם לפני שהארגונים ייצאו מאתיופיה.
שלמה מולה: תפיגו את החששות.
שלמה מולה: דרך אגב, אתם יכולים להגיד, הממשלה תתחלף, אנשים לא יחיו, אף אחד לא יעצור את העלייה הזאת.
שלמה מולה: תאמין לי, ברגע שאדם בא ואומר 'אני שייך לעם היהודי', 'אני יהודי', יהודי אתיופיה היו 2,500 שנה, שום דבר לא עזר, בסוף הגענו.
שלמה מולה: גם אלה יגיעו ועוד איך יגיעו, אבל אני מציע, אל תיקחו את השאלות האלה לשאלות לא רצויות, לא נכונות.
שלמה מולה: אני מאוד מכבד אותך, אבל אתה פשוט לא מדייק אפילו בעובדות.
שלמה מולה: מבקר המדינה כותב בדוח שלו, הממשלה קיבלה החלטות וסותרת אחת את השנייה.
שלמה מולה: בסוף הפרק שלו הוא בא ואומר שהעלייה היא עלייה מוסרית וערכית, יש לתת עליה את הדין למספרים מעל 3,000, ואז אתם עוצרים על ה-3,000 כאילו המבקר לא אמר עוד מספרים.
שלמה מולה: אם המבקר היה אומר שיש 20,000, כן הייתם מתייחסים?
שלמה מולה: אני אומר לך, לא הייתם מתייחסים לזה ברצינות.
שלמה מולה: לכן אני מציע, אדוני היושב ראש, אין מנוס, צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית.
שלמה מולה: אולי גם אי פעם ייעשה צדק היסטורי, למה מדינת ישראל בכלל התייחסה ליהודי אתיופיה כמו שהתייחסה עד 73'.
שלמה מולה: אבל לא הייתי רוצה לפתוח את הפצע הזה, זה לא רצוי וזה לא נכון.
שלמה מולה: אני מעדיף, שילמנו מחיר של 4,000 אנשים שמתו בסודן, אין מה לעשות, כנראה זה נגזר על הדור שלנו, אין עלייה בישראל, אנשים לא עומדים בדלת כדי לעלות לארץ.
שלמה מולה: אתה יודע מה, אדוני המנהל הכללי, מר אייל גבאי, הילדים האלה שאתה מדבר עליהם, שהמחנות נסגרו או לא נסגרו, היום הם ביחידות קרביות, הם ביחידות שדה היום, הם טובי בניה של המדינה הזאת, מתומכיה.
שלמה מולה: למה בכלל לבוא ולהגיד 'הממשלה אמרה', 'כן החליטה', 'לא החליטה'.
שלמה מולה: למה לא לעשות חסד לאותם חיילים שמשרתים בצבא ההגנה לישראל?
שלמה מולה: יש לך מיליון אנשים?
יואל חסון: חבר הכנסת מולה, מה לדעתך ההחלטה שצריכה להתקבל היום על ידי הממשלה?
שלמה מולה: אני הייתי מעדיף שהממשלה תיקח את האחריות וראש הממשלה יבוא ויגיד: אתם יודעים מה?
שלמה מולה: אני רוצה שכל הארגונים יתחייבו לצאת משם, הסוכנות תיקח אחריות על המחנות, בפרק זמן של עד 18 חודשים, מי שייבדק, יימצא, יעלה לארץ, ומי שלא, ייצא משם.
יואל חסון: מה שעשו באדיס אבבה.
שלמה מולה: מה שעשו באדיס, יעשו בגונדר.
שלמה מולה: אני רוצה להבהיר, אין לנו עניין, לא אני ולא אף חבר אחד מאיתנו, מבין חברי הכנסת, להציף את מדינת ישראל בשחורים מאפריקה.
שלמה מולה: אין לנו עניין בזה.
שלמה מולה: זה לא עומד בכלל על הפרק, אבל אם אתם לא תפתרו את הבעיה, אדוני המנהל הכללי, אתה לא תהיה מנהל כללי לעד, כמו שאני לא אהיה חבר כנסת לעד, ומישהו אחר יבוא ויטען את אותם טענות.
שלמה מולה: אני מציע לך, יש לכם אחריות ממלכתית, אל תשמע את עצות האחיתופל, שנותנים לך עצות רעות, בוודאי לא לראש הממשלה.
שלמה מולה: יש עכשיו הזדמנות לסיים את הפרק.
שלמה מולה: במידה שלא, אדוני היושב ראש, אין מה לעשות, צריך להקים ועדת חקירה ממלכתית בלתי תלויה, שתבדוק את העניין.
שלמה מולה: אולי פעם ייעשה צדק למען עליית יהודי אתיופיה, מה התרומה של אותם פקידים שנותנים עצות אחיתופל.
נחמן שי: אבל זה לא היה הנושא של ועדת חקירה.
שלמה מולה: אני רק רוצה להגיד לך שגם בעניין הזה של יהודי אתיופיה ומי שקיבל את ההחלטה אחרי הרב עובדיה יוסף זה היה שופט בית המשפט העליון בדימוס, ברק.
שלמה מולה: הוא בא ואמר שברגע שהרב הראשי אומר שהם יהודים, הם צריכים להיות זכאי חוק.
שלמה מולה: אז כנראה שבדור שלנו היום, בדור הזה, אין כאלה שמעיזים לקבל החלטה נועזת ולסיים את הפרק הזה.
נחמן שי: חבר הכנסת מולה, כשיקימו ועדת חקירה, יפסיקו להעלות אותם.
שלמה מולה: יכול להיות, אני לא יודע.
שלמה מולה: אני מקווה שהשכל הישר יגבר ואני אומר לך, אדוני היושב ראש, יש הזדמנות, אפשר לסיים את הפרק הזה.
שלמה מולה: אני בין אלה שמאמינים שאפשר לסיים את זה.
שלמה מולה: לא קיבלו את העצות שלנו גם כשהיו אנשי מקצוע.
שלמה מולה: חבר הכנסת שי, בכל הזדמנות שהיתה נתנו רק עצות שיאפשרו סיום הפרק החשוב הזה, וזה כנראה לא נעשה.
אורי אריאל: ראשית, קשה להוסיף אחרי הדברים של מבקר המדינה והנשיא שמגר.
אורי אריאל: הם לא שייכים לאיזה מפלגה, הם שייכים רק למפלגה אחת, מפלגת היהודים, מפלגת הישראלים, אם אתה רוצה.
אורי אריאל: אתה יכול לחשוב, לעתים, שיש פה עניין של מפלגות, של קואליציה, אופוזיציה, ואתה מבין שלא.
אורי אריאל: זה חותך פה את כולם, זה לא שייך למישהו.
אורי אריאל: אני לא דואג יותר ממך, נגיד ככה, וגם לא פחות ממך, ההבדל הוא שהאחריות ויכולת הביצוע היא אצלך, אצלכם.
אורי אריאל: טועה ידידי, חבר הכנסת אלדד, שהממשלה לא רוצה.
אורי אריאל: אני הייתי מנסה לבדוק את זה.
אורי אריאל: אולי אתם תביאו את זה לממשלה לדיון.
אורי אריאל: לפי דעתי ולפי מיטב בדיקותיי, רוב הממשלה כן רוצה.
אורי אריאל: זה מעיד שהעניין הוא לא קנטרני, הוא לא לחפש מישהו.
אורי אריאל: רוב הממשלה רוצה.
אורי אריאל: איך אני יודע, בין השאר, שהיא רוצה?
אורי אריאל: כי אתם לא מביאים את זה לשם.
אורי אריאל: מוצאים דיון כזה, דיון מסוג אחר, עוד ישיבה, בסדר גמור, מחכים שם יהודים.
אורי אריאל: איך אני יודע שהם יהודים, מר גבאי?
אורי אריאל: כי הרב הראשי אמר.
אורי אריאל: עם כל הכבוד, אם אתה רוצה להחליט, תתחלפו.
אורי אריאל: אתה תהיה הרב הראשי הספרדי והוא יהיה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה.
אורי אריאל: מה לך כי תחליט מי הוא יהודי?
אורי אריאל: או מי שם פה מישהו מן הנוכחים, כולל אותי, להחליט מי הוא יהודי?
אורי אריאל: מה, אתה נתלה בזה שהם עולים לפי חוק הכניסה.
אורי אריאל: נכון, זאת עובדה.
אורי אריאל: אבל אתה, אייל ידידי, יודע שחוק הכניסה נועד כדי לוודא שהם מתגיירים, למה?
אורי אריאל: כי הרבנות קבעה, לא אתה ולא אני ולא אף פקיד אחר, שהם צריכים להתגייר לחומרה.
אורי אריאל: יש מושג כזה ביהדות, זה לא מושג שעכשיו כל אחד יגיד 'אז מה זה לחומרה?
אורי אריאל: ' סימן שהם לא יהודים.
אורי אריאל: תזמין את הרב עמר, נזמין את הרב עמר לפה, הוא יגיד פה מה שהוא אמר לך, כתב לראש הממשלה הנוכחי, לקודמו, לקודם קודמו, שהם יהודים.
אורי אריאל: תסלח לי, אני מבקש ממך לא לחזור על הדבר הזה.
אורי אריאל: זה לא בסמכותך, כמו שגם לא בסמכותי.
אורי אריאל: זה לא עניין אישי, יש כתובת אחת שמחליטה מי הוא יהודי, נכון לעכשיו.
אורי אריאל: יש רבים שרוצים לשנות את זה בישראל, בינתיים זה הרבנות הראשית.
אורי אריאל: בבקשה, תביא חוות דעת שהם לא יהודים.
אורי אריאל: תביא לנו.
אורי אריאל: האמן לי, אתה מכיר אותי, אתה גם מכיר את שאר החברים פה, אני לא חושב שיש מישהו פה שפועל בלהט, שמעתי את דברי מר שמגר, שמעתי את דברי המבקר, לא דברים של יום יום, אני לא אחזור עליהם, הם יותר קשים מכל הדברים שאני כבר הספקתי להגיד פה בוועדה בנושא הזה.
אורי אריאל: יותר קשים, מישהו פה עומל כל כך קשה להביא לא-יהודים?
אורי אריאל: במה אנחנו חשודים עכשיו?
אורי אריאל: זאת אומרת, תסלח לי על הביטוי, כמו שהילדים אומרים, התחרפנו, לא ידענו מה לעשות, קצת משועממים, מצאנו אתגר גדול לעסוק בו, להציק לממשלה ולהביא גויים.
אורי אריאל: טוב, שמע, חשד כזה עוד לא שמעתי לפחות לגבי עצמי.
אורי אריאל: אני חושב שגם לא לגבי אחרים, אבל לגבי עצמי אני יכול להעיד.
אורי אריאל: מה מניע פה את העגלה הזאת?
אורי אריאל: הרי גם אתם צריכים לשאול את עצמכם.
אורי אריאל: מה זה השתגעות?
אורי אריאל: אז אומרים, לא, אלה הארגונים.
אורי אריאל: גם כן מן מושג, הארגונים.
אורי אריאל: חברים, היה הסכם, הוא קיים, הנייר קיים, בין הסוכנות לבין הארגונים היהודיים ב-2005, נדמה לי, ואם אני טועה זה לא משנה, להפסיק את כל הסאגה הזאת.
אורי אריאל: בבקשה, אדוני המנהל הכללי, אני לא עוסק בהיסטוריה, קחו את ההסכם, עכשיו, תזמנו את כולם להערב לדיון, הנה, המנהל הכללי של מחלקת העלייה, הנה הארגונים, הנה כולם פה, תזמנו אותם הערב אצלך לחתום.
אורי אריאל: גמרנו את העניין.
אורי אריאל: תכניס את הסוכנות, ידה הארוכה של ממשלת ישראל, לא משפטית, אבל עובדים בתיאום מלא, אחראית על הנושא, תכניס אותם הערב, הערב, הערב, בשעה שבע, תזמין אותם אצלך, תחתים את כולם, כולם פה.
אורי אריאל: תשמע, מעשה אדיר, תגמור את העניין.
אורי אריאל: אין ארגונים.
אורי אריאל: סוכנות, מר אלי כהן, מר שרנסקי, אחרים, אחראים, בתיאום מלא איתכם, לא יעשו הרי שום דבר ללא תיאום עם הממשלה, תסגור את הנושא.
אורי אריאל: עכשיו אומרים שזה עניין כלכלי.
אורי אריאל: זה לא עניין כלכלי.
אורי אריאל: זה עניין של החלטה.
אורי אריאל: ראש הממשלה לא רוצה, סיבותיו עמו, תיכף נגיע לעניין.
אורי אריאל: הרי איך אני יודע שזה לא עניין כלכלי?
אורי אריאל: כשראש הממשלה זיהה את הבעיה, שדיבר עליה חבר הכנסת אלדד, על כניסת מסתננים בגבול מצרים, סוכם על סדר גודל של תקציב, של מיליארד וחצי עד שני מיליארד שקלים.
אורי אריאל: יש עדיפויות, כמו בכל ארגון, כמו בכל ממשלה, ודאי שזה לא כסף אין סופי שאפשר לעשות הכל, ואז אומרים, 'הם לא יהודים, אז חוק הכניסה, אז אפשר לעשות קצב.