GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
נחמן שי: כדי לחדור לכספת הזאת צריך למצוא כמה מספרים בדרך.
נחמן שי: נדמה לי שנמצאו המספרים ואז הגיעו לאוצר, וזה הכי מטריד אותי – מהם המספרים.
נחמן שי: ברגע שאין שר ממונה היום על רשות השידור מספר אחד נפרץ.
נחמן שי: ברגע שהמליאה והוועד המנהל נכים ולא מתפקדים, נפרץ מספר שתיים.
נחמן שי: ברגע שהמנהלים בדרג הבכיר ברשות הם מנהלים זמניים, והמינוי שלהם מותנה בעובדה שהם ירצו את מנהליהם הבכירים או את הוועד המנהל והמליאה שהם ועדי המכרז, נפרץ המספר השלישי.
נחמן שי: כך נפרצה הנוסחה להגיע לשידור.
נחמן שי: מי שעומד היום בראש הפירמידה הזאת – וזה הכי מפחיד אותי – זה ראש הממשלה.
נחמן שי: היום קראתי קריאה בעיתון של עמיתי - הוא יצא, אופיר - להתערב ברשות השידור.
נחמן שי: הדבר האחרון שאני רוצה לראות זה את ראש הממשלה מתערב ברשות השידור.
נחמן שי: זה יביא אסון על רשות השידור, ואני אומר לכם את זה לכולכם, ואתם נוגעים בשידור הזה מכל הכיוונים.
נחמן שי: ברגע שתתחיל הממשלה במליאתה אולי לדון בענייני רשות השידור, אנחנו חוזרים לימים הכי שחורים של רשות השידור כשכל יום ראשון היו דנים ביומן השבוע.
מוטי שקלאר: הממשלה גם התערבה, ונכנסה לערוץ 10 ולערוץ 2.
נחמן שי: לממשלה יש חובה לתת לרשות השידור את הכלים לנהל את עצמה, והכלי המרכזי הוא התקציב.
נחמן שי: והעובדה שגם בתקציב הממשלה לא נותנת לכם לזוז – אבל, מסיבות שיש להן היגיון, הן לא מצוצות מהאצבע – והפסיקו את הרפורמה שבעיניי היא היתה איזשהו מפתח, לא חשבתי שהיא תצא לפועל אי פעם - - -
מוטי שקלאר: הדיונים ממשיכים.
נחמן שי: אבל, גם עבדך הנאמן היה בדיונים האלה לפני עשר שנים, והעובדה שלא נשארתי ברשות השידור לקדנציה מלאה זה מפני שאמרו לי שהרפורמה צריכה או טו טו לצאת לדרך, והיושב ראש חייב לשמש במשרה מלאה.
נחמן שי: הוא לא יכול לעסוק במשהו אחר, הוא חייב להתמקד ברפורמה.
נחמן שי: אני מדבר על מכתב שכבר יבש מאז והצהיב, מ-2002, שחתום עליו אריאל שרון, וראינו איפה עומדת הרפורמה.
נחמן שי: גם מילת הקסמים רפורמה לא עובדת עליי.
נחמן שי: אני אומר שוב, הסכנה הגדולה בעיניי היא לשידור הציבורי, בסוף.
נחמן שי: אני מאלה שהסכימו לקדם את השידור הציבורי בכל מקום שהם יכולים, ואני אמשיך לעשות את זה למרות הדיונים האלה.
נחמן שי: אבל, אני אומר לכם ברגע שראש הממשלה שעלול להיכנס פנימה, והוא עובר את כל החורים עכשיו כי הם לא קיימים - אין יותר מסננת בינו לבין השידור הציבורי, חוץ מהאנשים הטובים שיושבים פה היום, אין יותר, וגם הם חדירים - אני רואה סכנה לשידור הציבורי במדינת ישראל, ואת זה אני מבקש ממבקר המדינה לבדוק.
נחמן שי: כבר ראינו את העניין של המוניות ברשות השידור.
נחמן שי: אני מכיר את זה 45 שנה.
נחמן שי: באה מונית, לא באה מונית, חתמו, רימו – הכול ידוע.
נחמן שי: אדוני, אם תבזבזו את האנרגיות על זה זה יהיה חבל.
נחמן שי: צריך לבדוק ובאמת לרדת ליסודות.
נחמן שי: אני מכיר את מערכת ההסברה הלאומית של מדינת ישראל שבדקתם אותה עד הקצה, או המועצה לביטחון לאומי.
נחמן שי: אלו המערכות שצריך לבדוק אותן מהשורש, ולבדוק מה קורה שם.
נחמן שי: זה העניין, אחרת עוד הפעם אנחנו נבזבז את זמננו, יואל, על הדברים האלה שהם קשים והם משמעותיים, אבל הם בסוף רק התוצאה.
נחמן שי: הם המסובב, הם לא המסובב.
נחמן שי: זה התוצאה של מה שקורה.
יואל חסון: תודה לחברת הכנסת שי.
מרינה סולודקין: אני לא אהבתי כאן כמה נימות, כי מוטי אמר שהוא יושב בישיבות של ועדות הכנסת כל הזמן.
מרינה סולודקין: מוטי, אתה ישבת בוועדת העלייה והקליטה בגלל ששנים לא השקיעו ברשת קליטת עלייה.
מרינה סולודקין: שנית, המדינה ורשות השידור לא השקיעו.
מרינה סולודקין: היו הסכמים קואליציוניים – לא של מפלגתי – שנתנו חמישה מיליון שקל.
מרינה סולודקין: אבל, עדיין יש מקומות בארץ שלא שומעים את רשת קליטת עלייה.
מרינה סולודקין: אנחנו שאלנו, לאן הלך הכסף?
מרינה סולודקין: בחלקו השתמשתם בצורה נכונה.
מרינה סולודקין: אבל, ניסיתם לומר לחברי הכנסת – ואני חושבת שזו הערכה מאוד נמוכה של האינטליגנציה של חברי הכנסת, וגם שמעתי את יורם אומר את המילה פוליטיקאים.
מרינה סולודקין: אמרתם שחלק מהכסף הלך ל- - -, כסף קואליציוני.
מרינה סולודקין: את זה אף פעם לא שמענו.
מרינה סולודקין: אנחנו לא נרד מהנושא הזה מפני שמתקבלות חבילות של מכתבים מאנשים שנמאס להם מזה שבמדינה כל כך קטנה לא שומעים את רשת קליטת עלייה – לא בדימונה ולא במקומות אחרים.
מרינה סולודקין: ראינו את המפות שנתתם שיש צל, שאין מספיק תשדירים.
מרינה סולודקין: חברים, הולכים לחלל, יש לוויינים, ובמדינה לא שומעים את רשת קליטת עלייה.
מרינה סולודקין: דבר נוסף, טלוויזיה חינוכית.
מרינה סולודקין: שנים מתחננים שיהיו שיעורי שפה עברית לכל המדינה.
יורם כהן: זה לא שייך אלינו, לא שייך לרשות השידור.
יואל חסון: אבל, היא מעלה את זה.
יואל חסון: היא נציגת ציבור, היא עושה את תפקידה.
מרינה סולודקין: אין גורם במדינה שמעוניין שמיליון וחצי איש ידברו עברית בצורה נכונה.
מרינה סולודקין: אתם לא מעוניינים.
מרינה סולודקין: יש חסרונות ברשות השידור, ונעבוד ביחד.
מרינה סולודקין: אני לא אוהבת שהמילה רפורמה מתייחסת רק לקיצוצים, ולא לפיתוח.
מרינה סולודקין: אתם אחראים לענייני תוכן.
מרינה סולודקין: אבל, תשקיעו בתשתיות, תודה.
יואל חסון: חבר הכנסת גילאון.
אילן גילאון: אני מודה שאני לא בקי בנושא רשות השידור.
אילן גילאון: אבל, אני אחד המעריצים הגדולים והוותיקים של הרשות, ואני משים את עצמי כאן בתור זה שמסתכל היום אפילו על הכותרת של הטכנאים בעיצומים, ואני אפילו מסתכל על זה מרוב הערצה לרשות השידור, וכאן מתחילה הבעיה המרכזית שלי.
אילן גילאון: זהו אחד הדיונים היותר מביכים בשבילי בתור שליח ציבור, כי אני חושב שלפעמים שלנהל רשות של מדינה יותר קשה מלנהל את המדינה עצמה.
אילן גילאון: זו אולי אחת הדוגמאות.
אילן גילאון: התשובות והתייחסות שאני שומע כאן גם מצידך, מוטי - אני לא יודע איך להגיד לך בעדינות.
אילן גילאון: אני הייתי קצת מצטנע במקרה כזה, והייתי אומר: הנושא גדול עליי.
אילן גילאון: מפחיד אותי מאוד שהיום האנשים הלא נכונים מנהלים את העניין דווקא לקראת הפירוק הסופי של הדבר הזה כשאתה אומר שאולי בעוד חודש אין רשות שידור.
אילן גילאון: וכשאתה, יורם, אומר שאנחנו עוסקים בכותרות – אני לא עוסק בכותרות ובקריאת הכותרות.
מרינה סולודקין: לא אתה, ולא אחרים.
אילן גילאון: אני אומר את הדברים על סמך רק מה ששמעתי כאן.
אילן גילאון: אמא שלי אמרה לי: אל תהיה שוויצר יותר מידיי.
אילן גילאון: מה שאתה לא מבין במיוחד, ומה שאתה לא יודע לתרום לו יותר מידיי, שב בצד.
אילן גילאון: ולכן, אני כמאמר המשורר: מצמצם אני עצמי לנקודה קטנה, קטנטנה, שלא להטריד ממלכות.
אילן גילאון: אבל, הבנתי שכנראה זה משהו לא מוסרי שאני עושה, שאני לא מטריד ממלכות.
אילן גילאון: כי רשות השידור, בסופו של דבר, עומדת בסכנת קריסה, ולא סתם.
אילן גילאון: חלק כתוצאה מאי ניהול של הדבר, כפי שאני שומע פה, וחלק מתוך מגמה קונספירטיבית לגמרי, ותסלחו לי, כעוד פרק אחד בהוצאת המדינה למכרז כללי – זה מה שקורה כאן היום.
אילן גילאון: יש כאן מגמה מסודרת.
אילן גילאון: מי שבוחן רק את מבחן הייעול וההתייעלות הוא יעורר ספק גדול לגבי קיומה של מדינת ישראל.
אילן גילאון: המקום הזה הוא גם מקום עבודה שיש בו בני אדם.
אילן גילאון: וכאן, אני חושב שיש כשל חמור.
אילן גילאון: מוטי, תגיד מה שאתה רוצה – אני לא באתי להתערב לך בעורכים.
אילן גילאון: המרצדס של התוכניות שלכם היא "יומן" של סופשבוע, ואתה רוצה להעביר מתפקידו את עורך "יומן".
אילן גילאון: אני אומר, בלי להכיר מי זה ובלי לדעת מה זה, אולי יש שיקולים פוליטיים כאלה כפי שאתה אומר, יורם, שקדמו לאמירה שלך, והם יותר מידיי, והדברים נשמעים כאן יותר מידיי.
אילן גילאון: הייעול הזה שצריך להיות בתוך הרפורמה, וצריך להציל את רשות השידור הציבורית אם אנחנו לא רוצים בסופו של דבר לפרק את המדינה לגורמים ולמכור אותה.
אילן גילאון: אני יודע, מכיר את העניין.
אילן גילאון: אני שנה כחבר כנסת עוסק במדינה במכרז בלבד.
אילן גילאון: אם זה כך, אני מכיר איש טוב מאוד בארצות הברית שיכול לקחת בתור BOT את המדינה כולה, ולהחליף את ביבי ואת כל החברים שלו.
אילן גילאון: אין לנו בעיה עם זה.
נחמן שי: הוא יפסיד על העסקה.
אילן גילאון: בוודאי שהוא יפסיד.
אילן גילאון: פקידי האוצר הם לא הקובעים, זו בדיה גמורה.
אילן גילאון: ואם הם הקובעים אז כל הפוליטיקאים צריכים להתפטר.
אילן גילאון: פעם אמרתי באחד הוויכוחים לפקידי האוצר: אתם שרוצים להפריט כל דבר, האם אפשר למכור את המפעל הציוני במחיר שהושקע בו?
אילן גילאון: אז הם אמרו לי: מה אתה - - - נפט?
אילן גילאון: הבנתי, ואז אמרתי: בחצי מחיר אפשר?
אילן גילאון: גם כן לא.
אילן גילאון: מי שרוצה שידור ציבורי שלא נמדד ברייטינג יש לו גם מידה מסוימת בצד לא רק של מבחן התוצאה בסופו של דבר.
אילן גילאון: אני בא מקרב אנשים שאומרים גם המאמץ, גם הדרך, גם התהליך, שווים משהו.
אילן גילאון: אני כל פעם שומע שרשות השידור מתפרקת מהמוניות האלה.
אילן גילאון: אגב, למען הגילוי הנאות, תמיד הגעתי במכונית הפרטית שלי, תמיד ידעתי שצריך לחסוך.
אילן גילאון: ולכן, ממה שאני באמת מודאג כתוצאה מהשיחה הזאת, ולא ממשהו אחר, זה שהעסק הזה בתקופת המעבר הכי קריטית שלו נמצא בידיים חפיפניקיות.
אילן גילאון: מוטי, שלא תחשוד בי, אני מאוד מחבב אותך באופן אישי.
אילן גילאון: אבל, כאשר אני שומע מה ששואל אותך יושב-ראש הוועדה, והאופן שאתה עונה – תאמין לי, גם אני יכול להיות מנכ"ל רשות השידור בצורה כזאת.
אילן גילאון: כי אתה יודע שמאיתנו לא נדרש שום דבר.
אילן גילאון: כל אחד יכול להיות חבר כנסת.
אילן גילאון: אני מצטער שאין על זה רף גבוה.
אילן גילאון: זה לא נראה לי.
אילן גילאון: התשובות שלך הן יותר מידיי כאלה שלא מבשרות טוב.
אילן גילאון: יכול להיות שהתהליך כבר נמשך כל כך הרבה זמן כדי לפרק את הבאסטה.
אילן גילאון: חבל, כי הבאסטה הזאת היא גם הבאסטה הגדולה של המדינה, ואני אומר את זה בצער.
אילן גילאון: אני לא חבר הוועדה הזאת.
אילן גילאון: הגעתי אליה כי כן חשובה לי תוכנית כמו "מדד יומי", וקראתי שהיא הולכת לרדת.
אילן גילאון: אני חושבת שזו תוכנית שיש לה איזשהו מסר ושליחות, בניגוד לתוכניות אחרות, כמו התוכנית של קרן נויבך.
אילן גילאון: זה בהחלט שירות ציבורי במיטבו, וכפי שהייתי רוצה לראות אותו.
אילן גילאון: הוא האחרון שנשאר לי.
אילן גילאון: כמו שאתה אומר, אני מאוד פוחד שבעוד חודש לא נדע מה קורה.
אילן גילאון: נדמה לי שבעת הזאת, מוטי, אולי אתה לא האיש הנכון להיות שם.
יואל חסון: מוטי יוכל להגיב בהמשך.
עתניאל שנלר: תודה רבה, אדוני היושב ראש, מבקר המדינה.
עתניאל שנלר: גילוי נאות - את החדשות אני רואה ב"מבט".
עתניאל שנלר: אני גם מאזין הרבה לרשת ב'.
עתניאל שנלר: אני חושב שהתפקיד שלנו כחברי ועדה הוא לעסוק באיך יותר מאשר במה.
עתניאל שנלר: נדמה לי שמהות תפקיד מבקר המדינה בוועדה הזאת – יש לנו ועדות אחרות שבהן אנחנו עוסקים בתכנים – הוא לראות האם הגופים מבצעים את ההלכה הפסוקה על פי החוק והנהלים שנקבעו.
עתניאל שנלר: כל ניסיון להגדיל את נפח הדיון בהקשרים אחרים הוא פעמיים מפסיד.
עתניאל שנלר: פעם אחת – אין דיון עמוק לתכנים האחרים, כי הרי זה לא הרפרנס של הדיון, ואין מספיק רקע עליו.
עתניאל שנלר: פעם שנייה – אנחנו לא נכנסים מספיק לעומקן של אותן תקלות אמיתיות שמבקר המדינה מעלה, וזה עיקר תפקידנו.
עתניאל שנלר: ולכן, אני סבור שראוי שהוועדה תעסוק בעיקר לראות האם הרשות מתנהלת על פי החוק והנהלים שנקבעו.
עתניאל שנלר: חלק מאיתנו ניהלו מערכות, כל אחד בתפקידו.
עתניאל שנלר: זה מנכ"ל כאן, זה מנכ"ל אחר.
עתניאל שנלר: אני פותח סוגריים ואומר לחברים – לנהל מערכות זה לא משחק.
עתניאל שנלר: הנהלים נקבעו על מנת לאפשר את האיזון הראוי בין מוטת השליטה של המנהל לקבל או לממש את תפקידיו, לבין הבקרה על היכולת של המנהל.
עתניאל שנלר: את זה אנחנו צריכים לבדוק כאן בוועדה, ולא לשפוט.
עתניאל שנלר: כי אין לי כלים לשפוט האם ההנהלה פועלת בתכנים נכון, או פועלת במנגנון נכון, מבלי שמה שיהיה לפנינו זה הצורך שהמנהלים ינהלו, ומערכת הבקרה תבקר.
עתניאל שנלר: זה הנושא שעליו אנחנו צריכים לדון.
עתניאל שנלר: הערה שנייה – נדמה לי שהבעיה המרכזית היא לא רק עומדת כאן לפתחנו, אלא עומדת לפתחה של ממשלה, תהיה הממשלה אשר תהיה.
עתניאל שנלר: השידור הציבורי חייב לקבל מהממשלה את כל הכלים והאמצעים – בין אם זה תקציב, בין אם זה חקיקה, בין אם זה כלים אחרים – על מנת שהשידור הזה יוכל להתקיים ברמה גבוהה.
עתניאל שנלר: הממשלה כן צריכה להיכנס לעניין.
עתניאל שנלר: אני כאן קצת חולק על הניואנסים שאמר חברי חבר הכנסת שי.
עתניאל שנלר: אני חושב שראש הממשלה והממשלה צריכים להיכנס לעניין.
עתניאל שנלר: לא לדחוף את דעתם או את אפם בנושא התוכני.
עתניאל שנלר: אבל, לדחוף את התהליך בנושא ה- - -
נחמן שי: זה חסידי אומות העולם יודעים לעשות.
עתניאל שנלר: אני יודע לומר לחבריי שכאשר מוטי קירשנבאום היה המנכ"ל רשות השידור, נדמה לי, רשות השידור היתה במצב כלכלי מאוד בעייתי, והייתי שותף כממשלה לגביית האגרות של הרשות דרך נושא התחבורה על מנת להקל.
עתניאל שנלר: אז הממשלה כן התערבה בכלים ולא בתכנים.
נחמן שי: אתה כנראה לא זוכר מה היה בינו לבין ליברמן.
עתניאל שנלר: אני לא יודע, אני יודע שעשיתי את המהלך הזה.
נחמן שי: אתה לא עסקת בזה.
עתניאל שנלר: זה בדיוק מה שעסקתי בהיותי אז, נדמה לי, ראש המינהל לבטיחות בדרכים.
עתניאל שנלר: גבינו את האגרה באמצעות רישיונות נהיגה, או הקמנו תחנות ואנטנות שהממשלה השקיעה.
עתניאל שנלר: את רדיו חיפה בזמנו כממשלה השקענו, וברשתות אחרות עשינו דברים דומים, אז זה לא מדויק.
עתניאל שנלר: ההתערבות צריכה להיות חשובה, מדודה וראויה.
עתניאל שנלר: הערה אחרונה, וכאן שאלה הרבה יותר יסודית למהות הדיון שלנו.
עתניאל שנלר: אנחנו נמצאים עכשיו בתקופה מאוד רגישה.
עתניאל שנלר: כל מילה כאן נמדדת בהרבה מאוד היבטים, בעיקר כחברי כנסת שצריכים להתייחס לנושא הכל-כך חשוב הזה.
עתניאל שנלר: כל מילה שתיאמר כאן תיבחן פעם אחת - על-ידי הדוח עצמו, פעם שנייה - על-ידי המעמד של כל אחד ואחד מאיתנו כנבחרי ציבור בציבור, ופעם שלישית - בשאלות המקצועיות.
עתניאל שנלר: לכן, לערוך דיון כזה בעידן של מתחים כל כך עמוקים בתוך הרשות מעקרת בעיניי את המהות של הדיון המקצועי האמיתי שצריך להיות כאן.
עתניאל שנלר: כי כאן נשמעות מטבע הדברים הערות שקשורים לוועדים, וטוב שכך – צריכים להיות.
עתניאל שנלר: צריכים להישמע בעלי אינטרסים אחרים שקשורים ברפורמה, וטוב שכך.
עתניאל שנלר: כמו כן, על-ידי ההנהלה, וטוב שכך, כי אנחנו באמצע תהליך עכשיו.
עתניאל שנלר: באמצע תהליך כזה משמעותי, כל כך עמוק, אנחנו נוגעים בכל הדברים שהם רלוונטיים להיום.
עתניאל שנלר: אפשר לעשות דיון על גוף שהוא באמצע תהליך של שינוי מבני, באמצע תהליך של רפורמה שבימים האלה צריך לקבל החלטות?
עתניאל שנלר: אני משאיר את זה כסימן שאלה ליעילות והניקיון של הדיון.
עתניאל שנלר: אני לא בטוח שאנחנו עושים את הדיון הזה נטו, ולכן אני מציע ליושב ראש הוועדה לחשוב האם אפשר להסתפק בדיון הזה בעת הזאת באווירה ובקונסטלציה שבה אנחנו נמצאים.
יואל חסון: תודה רבה לך, חבר הכנסת שנלר.
יואל חסון: חבר הכנסת מטלון, בבקשה.
משה (מוץ) מטלון: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
משה (מוץ) מטלון: אני נקלעתי לדיון הזה בעקבות מכתב שכתבתי.
משה (מוץ) מטלון: אני לא חבר קבוע בוועדה כאן.
משה (מוץ) מטלון: אני כתבתי למבקר המדינה מכתב באשר לפרסומים שהיו.
משה (מוץ) מטלון: למען הגילוי הנאות - ואני אומר את הגילוי הנאות של הפוליטיקאי שלך שיושב מול כרגע – אני מכיר את משה נסטלבאום.
משה (מוץ) מטלון: התארחתי אצלו בתוכנית "שבתרבות".
משה (מוץ) מטלון: שנית, אני צופה ב"יומן" שהוא לדעתי מכל שלוש התחנות הוא היומן הטוב ביותר שמפיקה הטלוויזיה בערב שבת.
משה (מוץ) מטלון: אתה לא שותף שלי.
עתניאל שנלר: בשני הדברים אני לא יכול להיות שותף: גם בשבת בבוקר, וגם בערב שבת.
יורם כהן: לא שזה קשור, גם היתה כתבת יומן מאוד יפה עליך ולגיטימית.
משה (מוץ) מטלון: לא קשור, והיו עליי בעוד מקומות.
יואל חסון: אני הופעתי ב"פוליטיקה", האם אני צריך לצאת מהחדר?
יואל חסון: חבר'ה, כל מי שהופיע בערוץ 1 שיקום ויצא מהחדר.
אילן גילאון: אנחנו מופיעים רק בערוץ 1.
משה (מוץ) מטלון: אם אתה כל כך גאה בערוץ שלך ובטלוויזיה, אז האולפן שלך אפילו לא נגיש לנכים.
יורם כהן: אנחנו עשינו אולפן נגיש.
יורם כהן: איפה אתה מדבר?
יורם כהן: באיזה מקום?
משה (מוץ) מטלון: האולפן שאתה כל כך גאה בו לא נגיש לנכים, והשולחן שאתה מארח בו הוא שולחן בארים שנכה בכיסא גלגלים לא יכול להופיע שם.
משה (מוץ) מטלון: הפוליטיקאי שיושב מולך נמנע מלהופיע בנושא חשוב מאוד בעקבות זה שאתה לא נגיש כרשות ממלכתית במדינת ישראל.
משה (מוץ) מטלון: קח את זה לתשומת לבך גם אדוני המבקר בדוח המעמיק שאתה עושה.
משה (מוץ) מטלון: אני מבקש ממך.
אילן גילאון: רק כדי להקל עליו, גם בית המשפט השלום בירושלים לא.
משה (מוץ) מטלון: וגם לא בפתח-תקווה.
יואל חסון: איזה מכתב הוצאת למבקר?
משה (מוץ) מטלון: אני פניתי למבקר המדינה בנושא פרסומים שהיו לגבי מנכ"ל הרשות, ואני מראש אומר שאני לא מחפש ראשו של איש פה.
יואל חסון: אתה אומר לכאורה, זה הכול לכאורה.
משה (מוץ) מטלון: זה הכול לכאורה.
משה (מוץ) מטלון: אני מדבר על הסדר הטוב של העניין.
משה (מוץ) מטלון: בכתבה שהתפרסמה נשמעו חשדות, עוד הפעם לכאורה, מאוד לא טובות כלפי המנכ"ל – אי הצגת תעודות, תעודות נכונות וכך הלאה, וכך הלאה.
משה (מוץ) מטלון: אני פניתי למבקר שיבחן את העניין.
משה (מוץ) מטלון: לא מתפקידי לבדוק את העניין, לא מתפקידי לחקור את העניין.
משה (מוץ) מטלון: אבל, מתפקידי כפוליטיקאי לפחות לבקש שההתנהלות במדינת ישראל תתנהל באופן הראוי כמו שדורשים גם מהפוליטיקאים, ועל כך הוצאתי את המכתב.
משה (מוץ) מטלון: זה מכתבי.
משה (מוץ) מטלון: אני שלחתי לאדוני היושב ראש גם העתק של המכתב.
משה (מוץ) מטלון: אני משער שאתה גם תקבל אותו.
משה (מוץ) מטלון: מאחר ונקלעתי לדיון הזה, ומאחר ששמעת גם את הערותיי, כי אתם כולכם בסדר גמור - בוודאי בנושא הנגישות - כנראה שאנחנו כולנו לא מבינים את חומרת העניין.
משה (מוץ) מטלון: יש פה שלושה שחקנים מאוד משמעותיים: ועד מנהל, אין יושב-ראש הנהלה, הנהלה ועובדים.
משה (מוץ) מטלון: זה משולש קריטי במסע התרסקות של רשות שידור.
משה (מוץ) מטלון: אמרתי לכם בגילוי הנאות שלי שאני מאוד נהנה לשמוע אתכם, ולצפות בכם, למרות שהופעתי באיזה תוכנית כחבר כנסת חדש.
משה (מוץ) מטלון: בלי ציניות אני אומר לכם שהתוכניות הן רציניות, ואני חושב שמדינה שמכבדת את עצמה אסור לה שתיפרע מרשות שידור ממלכתית - ואני אומר את זה באופן הגלוי ביותר והראוי ביותר – כמו שאמר קודמי חבר הכנסת גילון נפרעת מכל שירות שהמדינה צריכה להשקיע בו באופן ראוי ורציני.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו מתעלמים מגודל השעה.
משה (מוץ) מטלון: אני לא בעד שאנחנו נטמון את ראשנו בחול.
משה (מוץ) מטלון: אני קורא מכאן, ואני מצטרף לאדוני מבקר המדינה, תיכנס ותחפור ותוציא מסקנות, ואני משער שנאמץ את המסקנות האלה.
משה (מוץ) מטלון: כי הרי ועדות ביקורת לא קובעות את הדוח, הן רק יכולות לאמץ אותו.
משה (מוץ) מטלון: זוהי הזדמנו, שעות קשות כאלה הן גם הזדמנות ליצור משהו חדש.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו מכירים רפורמות במדינת ישראל, ורפורמות במדינת ישראל זה תהליך של שנים כי ככה אנחנו מתנהלים.
משה (מוץ) מטלון: כך מתנהלת הבירוקרטיה הישראלית, כך מתנהלת הפקידות הישראלית.
משה (מוץ) מטלון: קובעי המדיניות לא נחשבים.
משה (מוץ) מטלון: הרי הם מתחלפים והפקידים לעולם נשארים, וכך זה מתנהל.
משה (מוץ) מטלון: קח את אל-על, קח את רפא"ל, קח את כל הרפורמות האמיתיות שנעשו במדינת ישראל ותסתכל עליהן לאורך שנים.
משה (מוץ) מטלון: אני לא רוצה להאריך, אני רק חושב שיש פה מצב קשה, חמור.
משה (מוץ) מטלון: תסלח לי, אדוני, תשובותיך גם אותי לא סיפקו.
משה (מוץ) מטלון: הן תשובות לא ראויות, ובאיזושהי צורה אפילו קצת מזלזלות.
משה (מוץ) מטלון: גם מזלזלות בנו.
משה (מוץ) מטלון: לא אהבתי את תשובותיך.
משה (מוץ) מטלון: אני לא נותן פה ציונים, אני חושב שנהגת שלא בהגינות.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו לא קוראים כותרות.
משה (מוץ) מטלון: ואם קוראים כותרות, גם אתה קורא כותרות ואתה לא תמיד מספיק לקרוא הכול.
משה (מוץ) מטלון: אני בטוח שגם אתה בשיחות סלון שלך מתייחס לחברי כנסת כמו שגם אחרים בציבור, ואנחנו רגילים לעניין הזה.
משה (מוץ) מטלון: מה לעשות?
משה (מוץ) מטלון: ישנם חברי כנסת שרואים את תפקידם ברצינות.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו הגוף המפקח, אנחנו הריבון, אנחנו הציבור.
משה (מוץ) מטלון: אנחנו רוצים רשות שידור ציבורית, ואנחנו רוצים אותה נקייה, נכונה, שוועד מנהל לא ישב פה בדיון ויאמר למנכ"ל: אתה לא מתחשב בוועד מנהל.
משה (מוץ) מטלון: נציגי העובדים מבקשים לומר את דבריהם, ואני משער שיושב ראש הוועדה ייתן להם לומר.
משה (מוץ) מטלון: אלה עובדים, הם בדיוק בשר מבשרנו - כמוך, גם אתה עובד רשות השידור, וגם אתה יכול מחר למצוא את עצמך בחוץ כמו שהם יכולים למצוא את עצמם, וכולנו עלולים.
משה (מוץ) מטלון: אם אנחנו לא נתכנס כולנו גם כנסת וגם אתם להציל את רשות השידור, אני אומר לכם שהעסק הזה ייסגר, ויישאר בידיים פרטיות.
משה (מוץ) מטלון: וכמו שאמר קודמי, נפריט עוד תחום ציבורי חשוב, ונמכור אותו ל-BOT בארצות הברית.
יואל חסון: אני רוצה לחזור לדיון.
יואל חסון: מר שקלאר, אני כמובן לא בית משפט ולא קובע.
יואל חסון: אבל, האם אתה רוצה להתייחס לטענה של מר מטלון לגבי גם מה שפורסם, לגבי השכלתך, חשיפת התעודות, כן או לא.
יואל חסון: שוב, הכול לכאורה, אני בוודאי לא יודע.
יואל חסון: זה הופנה למבקר, והמבקר ודאי כנראה יבדוק את זה.
יואל חסון: אבל, האם אתה רוצה להתייחס לזה?
יואל חסון: על פי ההגינות אני חייב לתת לך אפשרות להתייחס לטענות האלה.
מוטי שקלאר: אם זה עלה, אני אתייחס.
מוטי שקלאר: כלומר, מילה אחת פשוטה – להד"ם.
מוטי שקלאר: ולכן, גם זה מצביע על משהו מסוים שעובד מסוים חוקר את המעביד שלו, אפרופו רשות השידור, והמקום שבו אנחנו נמצאים, על התנהלות נכונה, לא נכונה.
מוטי שקלאר: איפה אתה מוצא מקום שבו העובד חוקר אותך?
יואל חסון: אז יש תעודת בגרות, או אין תעודת בגרות?
מוטי שקלאר: יש תעודת בגרות, ויש תעודת B.A, ויש תעודת M.A.
מוטי שקלאר: זה דבר שנורא קל לבדוק.
מוטי שקלאר: באיזשהו מקום התפתיתי ואמרתי: יאללה, אני אשים את זה באתר אינטרנט ושכל העולם יראה.
מוטי שקלאר: מצד שני, אמרתי: רק רגע, כל מי ששואל על כל דבר אני צריך להגיד שאין לי אחות?
מוטי שקלאר: יש בגרות, יש B.A.
מוטי שקלאר: המועצות להשכלה גבוהה מאשרות את התעודות.
מוטי שקלאר: האם אני צריך כל הזמן להגיד שאין לי אחות משום שמישהו רוצה להיתלות בזה שכאילו בגלל זה אני רוצה להזיז אותו מעורך "יומן"?
מוטי שקלאר: תשימו לב, הוא חוקר עלי, אני כביכול אמור לדעת על החקירה, ומשום כך אני רוצה - זה מה שכתוב בתביעה בבית משפט.
מוטי שקלאר: זה שיא האבסורד.
יואל חסון: הטענה היא שבזמן הוועדה כשעמדת להתקבל, אז באותו זמן לא היו את כל התעודות, או הצגת מצג שווא.
מוטי שקלאר: אני ביקשתי, אתמול דיברנו עם הגברת אנה שפניץ שתאשר שוב את הדבר גם למען השקיפות והנקיות.
מוטי שקלאר: אמרתי לה: תאשרי.
מוטי שקלאר: אני אומר לך – כל תעודה שניתנה לה כדת וכדין, ואני עומד על זה רגליים אחוריות על כל המשתמע בכך.
משה (מוץ) מטלון: אז יש תעודת בגרות?
מוטי שקלאר: יש תעודת בגרות, ויש את הכול.
משה (מוץ) מטלון: זאת אומרת, הכתבה או המכתב שקראנו היא לא רלוונטית, היא לא נכונה.
מוטי שקלאר: לא נכונה, חד משמעית.
מוטי שקלאר: לעבדך הנאמן יש תעודת בגרות.
משה (מוץ) מטלון: אני לא חטטן.
משה (מוץ) מטלון: אתה אומר את זה פה לוועדה.
יואל חסון: אומר לוועדה, נרשם בפרוטוקול.
יואל חסון: המבקר יבדוק את זה.
יואל חסון: פנית למבקר הוא יצטרך לבדוק.
משה (מוץ) מטלון: אני ממש לא במקום הזה של לחפש את ראשך – שלא תהיה פה טעות.
מוטי שקלאר: אגב, אתה יכול להתקבל לתואר ראשון ותואר שני גם בלי תעודת בגרות בגילנו המופלג.
יואל חסון: איך אני תמיד אומר בוועדה?
יואל חסון: זה לא אישי, זה פרלמנטארי.
מוטי שקלאר: אני רוצה להתייחס רגע למאקרו.
יואל חסון: זה בסוף אני אתן לך כי יש לי פה עוד סבב של אנשים.
יואל חסון: אני מבין שיושבים כאן העורכים המדוברים שירצו בוודאי להתייחס.
צבי גרזון: אני מוועד עובדי הנדסה ברדיו.
צבי גרזון: זה נכון שהעלו כאן על המוקד את מוטי שקלאר, ואין ספק שיש לו אחריות למה שקורה.
צבי גרזון: אני חושב שהוא לא האשם העיקרי בכל מה שקורה.
צבי גרזון: יש מצבים אובייקטיבים.
צבי גרזון: הבעיה שלו היא שהוא בחר לעצמו אנשים שמובילים יחד איתו את העגלה הזאת לשום מקום, ממש לשום מקום.
צבי גרזון: אני אדבר מההיבט של העובדים.
צבי גרזון: עוד לא היתה תקופה כזאת שמנהלים יתעמרו כך בעובדים, שהשיקולים לא היו שיקולים עניינים.
צבי גרזון: שום שיקול ענייני כאן, הכול אישי.
צבי גרזון: אני בא מהרדיו, וברדיו הניהול הוא ניהול של חצר ביזנטינית, ממש במילים האלה, אין לי שום הגדרה אחרת.
צבי גרזון: לצערי, זה גם מתרחב במקומות אחרים.
יואל חסון: תסביר את מה שאתה אומר.
צבי גרזון: אני אסביר.
צבי גרזון: יש ממלא מקום מנהל רדיו שאני לא יודע אם המינוי שלו הוא אפילו תקין, או שהוא חוקי.
צבי גרזון: הוא עושה שם ככל שעולה על רוחו - מקרב, מרחיק, פוגע, מחבק.
צבי גרזון: הוא מפר הסכמים בצורה בוטה, בצורה בוטה יש הפרת הסכמים מסיבית.
צבי גרזון: הוא מפר הסכמים כתובים וחתומים של עשרות שנים.
יואל חסון: ואתם הטכנאים לא מפרים?
צבי גרזון: לא, בשום מקום.
יואל חסון: מגיעים לעבודה כל הזמן שמתבקש.
צבי גרזון: בוודאי.
יואל חסון: טכנאי מתייצב, לא קובע לעצמו אם מתייצב או לא מתייצב?
צבי גרזון: אין גוף יותר מסודר ושקוף שההתנהלות שלו מתויקת, מסודרת רשומה, בכמה רבדים יותר מטכנאי הרדיו אני חושב, בכל רשות השידור.
צבי גרזון: אפשר לבדוק את הדברים האלה.
צבי גרזון: יש פגיעה אישית ממוקדת של ההנהלה.
צבי גרזון: תופסים בן אדם, ופשוט לרדות בו ולפגוע בו.
יואל חסון: האם קמו בוקר אחד והחליטו?
צבי גרזון: אני לא יודע.
צבי גרזון: אני חושב שזה עניין של איך הבן-אדם בנוי.
צבי גרזון: יש גישה לפגוע באנשים, לפגוע בהם, התאכזרות לאנשים.
צבי גרזון: אני פניתי למוטי בעניין הזה, ואמרתי לו כמה פעמים שלפגוע באנשים ולחסל אנשים ולעשות חשבונות זה לא מדיניות של ניהול.
צבי גרזון: זה לא ניהול, זה אנטי ניהול.
צבי גרזון: יש מינויים על בסיס של קשרים אישיים, ובעיקר של אנשים שאומרים אמן, ואנשים כנועים.
צבי גרזון: יש כל הזמן לשון של איומים והפחדה על עובדים.
צבי גרזון: יש מתן הטבות השכר והטבות לוגיסטיות לכל מיני אנשי החצר, אני קורא לזה.
יואל חסון: תתאר לי מי זה אנשי החצר.
צבי גרזון: אתן לך דוגמה.
צבי גרזון: יש לנו מגרש חניה מאוד מוגבל במרכז החדשות בירושלים.
צבי גרזון: הוא מאוד מוגבל, יש שם באמת מקום לחניה של מעט מאוד מכוניות.
צבי גרזון: מי חונה שם?
צבי גרזון: בעלי תפקידים.
צבי גרזון: אבל, לא כולם.
צבי גרזון: יש אנשים מבוגרים וחולים שהם לא יכולים להגיע.
צבי גרזון: הם צריכים לשרך את רגליהם ולחפש מקום חניה בסביבה.
צבי גרזון: לעומת זאת, שתי הפקידות של מנהל הרדיו, שתי המזכירות, זוכות לחניה צמודה בתוך החצר הזאת.
צבי גרזון: איזו סיבה יש לכך?
צבי גרזון: אני עובד 43 שנים ברדיו, לי לא סידרו חניה.
צבי גרזון: לאנשים אחרים שהם אנשים חולים ומוגבלים אין חניה.
צבי גרזון: לשתי פקידות צעירות יש חניה מסודרת מתחת לאף.
צבי גרזון: למה צריך להיות דבר כזה?
צבי גרזון: שאלתי פעם את מנהל הרדיו למה זה קורה?
צבי גרזון: והוא ענה לי: כי הן צריכות למלא שליחויות.
צבי גרזון: הן צריכות לצאת ולהיכנס, לצאת ולהיכנס.
צבי גרזון: אני עקבתי שבוע ימים אחרי כמה שליחויות הן מנהלות, וצילמתי את המכוניות האלה, והם היו שם כל היום מתחילת המשמרת עד סוף המשמרת.
צבי גרזון: האם כך מנהלים מקום עבודה?
יואל חסון: תן לי עוד דוגמה.
צבי גרזון: שכר – מעלים שכר לאנשים שמקורבים.
צבי גרזון: תמיד אפשר למצוא איזשהו תירוץ.
צבי גרזון: אבל, הדוגמה הכי בוטה שאני רוצה לתת - ואני העברתי חומר, ואני אעביר גם למבקר המדינה - היא על מנהל.
צבי גרזון: יש לנו מנהל ששמו ליאוניד שרייר שהוא איש משכמו ומעלה.
צבי גרזון: אני חושב שאולי אחד האנשים הכי מוכשרים ברשות השידור – מהנדס תואר שני, אסיר ציון לשעבר.
צבי גרזון: הוא לא היה מוכן לקבל שיטת ניהול כמו שמנהל הרדיו רוצה.
צבי גרזון: מנהל הרדיו רוצה לבוא ולומר: אתה תעשה את זה, והוא יעשה את זה ויקפוץ לדום.
צבי גרזון: יש גם מנהלים כאלה שישר קופצים לדום, ואומרים לו: כן, המפקד.
צבי גרזון: הוא בן אדם ערכי, ובן אדם שיש לו גם איזשהן אבני דרך שמנחות אותו.
צבי גרזון: הוא אמר: אני מוכן לעשות כל דבר.