GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
צבי גרזון: יש דברים שאני לא יכול לקבל אותם כי זו פקודה שמונף עליה דגל שחור.
צבי גרזון: לשנות סידורי עבודה בצורה לא מקובלת, לפגוע בהסכמים, להפר הסכמים.
צבי גרזון: הוא אומר: אני לא יכול להפר הסכמים, אני לא יכול ללכת נגד ההסתדרות.
צבי גרזון: הוא קיבל הוראה מההסתדרות לא לעשות את זה, הוא קיבל הוראה מהאיגוד המקצועי לא לעשות את זה.
צבי גרזון: הוא היה בין הפטיש לסדן, והוא אמר: אני יכול לעשות כל דבר, את זה אני לא מסוגל לעשות.
צבי גרזון: הבן אדם הזה פוטר בטלפון, פיטרו אותו בטלפון מתפקידו.
צבי גרזון: שלחו לו מכתב.
צבי גרזון: יש לי את המכתב, ואני אראה לכם אותו.
צבי גרזון: לדעתי, מכתב איום ונורא, לעגני ופוגע.
צבי גרזון: הבן אדם הזה עזב את החטיבה.
צבי גרזון: החטיבה כבר יותר מחודש וחצי מתנהלת ללא רועה, וזאת החטיבה הזאת הכי חשובה ברדיו.
צבי גרזון: בחטיבה הזאת יש שם תקלות, יש שם דברים.
צבי גרזון: אנחנו, מפקחי המשמרת, מנסים להציל כאן ושם.
צבי גרזון: אבל, יושבים כאן עוד אנשים שיודעים בדיוק מה קורה.
צבי גרזון: גדי יודע בדיוק מה קורה.
צבי גרזון: היינו ערים לאיזה אירוע כשהיה צריך להיות נאום של ראש הממשלה, ואף אחד לא ידע על זה.
צבי גרזון: לא ידעו שראש הממשלה צריך לנאום, ולא הכינו צוות.
צבי גרזון: זה יותר מחודש וחצי.
צבי גרזון: מזכיר הסתדרות ההנדסאים התערב ודיבר עם המנכ"ל.
צבי גרזון: המנכ"ל הבטיח לו פתרון מיידי של העניין הזה.
צבי גרזון: זה היה כבר לפני יותר מחודש, ב-21 לחודש.
צבי גרזון: אבל, שום דבר לא קרה.
צבי גרזון: הוא כתב מכתב, מזכיר ההסתדרות קבע איתנו, וקבע עם המנכ"ל שהוא יכתוב לו מכתב שהוא מקבל את כל סמכויותיו.
צבי גרזון: יש לי כאן את המכתב במקרה, יש גם העתק לוועד.
צבי גרזון: שוב הפעם, מנהל הרדיו - מי יכתיב לו מה לעשות בכלל?
צבי גרזון: מי הם בכלל?
צבי גרזון: מי זה ההסתדרות?
צבי גרזון: מי זה המנכ"ל בכלל?
צבי גרזון: הוא כמובן לא עשה שום דבר.
צבי גרזון: חיכינו עוד הפעם, ביקשנו ממנו.
צבי גרזון: שינינו את נוסח המכתב, שינינו את הכיתוב.
צבי גרזון: קיבל עוד מכתב מהתשיעי לחודש.
צבי גרזון: היום אנחנו ב-22, ושום דבר לא נעשה.
צבי גרזון: הוא לא זימן אותו.
צבי גרזון: כדי להעליב אותו הוא זימן אותו ל-28 לחודש לפגישה, כמעט שלושה שבועות אחרי המכתב שהוא קיבל.
צבי גרזון: בינתיים הכול מתנהל בצורה צולעת.
צבי גרזון: יש תקלות, אין מי שימשוך שם בחוטים, וכך מנהלים את הרדיו.
צבי גרזון: זו דוגמה שמתנהלת ברשות השידור, כך מתנהלת רשות השידור, לצערי - וזו לא הדוגמה היחידה - וכך מתנהלת חטיבת החדשות שהיא החטיבה הכי חשובה ברשות השידור.
אסף אפרתי: אני חבר ועד העיתונאים בטלוויזיה, ועורך "מבט".
יואל חסון: כמה זמן אתה ברשות?
אסף אפרתי: 15 שנה, ולא מן הנמנע שיש קשר בין שני הכובעים שבהם אני מופיע כרגע כלפי הוועדה.
יואל חסון: כמה זמן אתה עורך את "מבט"?
אסף אפרתי: אני אותו עורך "מבט" שמרעננים אותו אחרי שנה וחצי בתפקיד.
אסף אפרתי: זה בדיוק העניין, שעצם הטענה על רענון שעלתה מספר פעמים כאן במהלך הוועדה ודבריהם של המנהלים שלי, לא תקפה.
אסף אפרתי: לא יכול להיות רענון לעובד שנמצא שנה וחצי בתפקיד.
אסף אפרתי: יכולים להיות רק סימני שאלה סביב הרצון להזיז אותי מתפקיד של עורך "מבט", גם אם הוצעו לי תפקידים אחרים ומכובדים.
יואל חסון: האם קיבלת תלונות על התפקוד שלך בשנה האחרונה, מכתב, תלונות, משהו?
אסף אפרתי: שום דבר.
אסף אפרתי: להיפך, נהפוך הוא, קיבלתי שבחים גם בכתב, גם במשדרים מרכזיים שעמדתי וערכתי אותם במסגרת העבודה שלי בערוץ הראשון.
אסף אפרתי: אני הגעתי מערוץ 33 לפני שלוש שנים וחצי לחטיבת החדשות, ולפני כשנה וחצי פחות או יותר התמניתי לעורך "מבט" - אגב, החלטה שאני לא יודע אם עברה את הוועד המנהל.
אסף אפרתי: אבל, זה בהערה צינית.
אסף אפרתי: על פניו אני מעלה מספר תהיות סביב הרצון להזיז אותי מתפקידי, אני לא מתייחס לכל המסגרת.
אסף אפרתי: נמצא פה אלון עורך "פוליטיקה" שגם הוא חלק מהעניין, ואני מניח שגם לו יהיו דברים להגיד.
אסף אפרתי: אני מייצג את עצמי, ולא אף אחד אחר.
אסף אפרתי: העיתוי, העיתוי שנקבע לעשות את אותו סבב ארגוני, הליך של הזזת התוכניות המרכזיות של הערוץ הראשון, אני לא חולק על תפקידו של מנהל להזיז תפקיד כזה או אחר.
אסף אפרתי: אבל, כשמזיזים את כל שדרת העריכה של תוכניות הדגל שבערוץ הראשון, אני לא רואה בזה כהחלטה שרירותית שצריכה להתקבל כלאחר יד.
אסף אפרתי: הייתי מצפה שכמו שהחלטות משמעותיות אחרות צריכות להיות מובאות בפני הוועד המנהל, שיתקיים דיון רציני, שהוועד המנהל יביע את דעתו.
אסף אפרתי: למיטב ידיעתי, חלק מחברי הוועד המנהל התנגדו למהלך הזה שנעשה ללא ידיעתם.
אסף אפרתי: גם שאלת העיתוי – לא מן הנמנע שהעיתוי שנקבע להזזת כל אותה שדרת העורכים נעשה בסמוך לכך שעומד להתמנות או טו טו ועד מנהל חדש, ויושב ראש חדש אמנון דיק, שכרגע למיטב הבנתי שמו הורד מעל הפרק.
יואל חסון: אתה נותן פה סקירה היסטורית ואנחנו כבר די בפנים.
יואל חסון: מה קרה פתאום?
יואל חסון: איך אתה מסביר את אותו תהליך מוזר שקרה?
אסף אפרתי: אני מציין, ממש עצם העיתוי להזיז עכשיו.
אסף אפרתי: הבעתי גם בפני יורם וגם בפני מוטי: תדחו את המהלך הזה במספר חודשים, נקיים דיון רציני, ענייני, על מנת באמת לעשות איזשהו שינוי.
אסף אפרתי: רוצים לעשות חילופי עורכים?
אסף אפרתי: זה הליך שהוא על פניו מקובל.
אסף אפרתי: אבל, אפשר לבנות אותו בצורה מסודרת, בצורה מאורגנת, ולא רק החלטה שלאחר יד.
אסף אפרתי: שוב, אני לא פוסל את העיתוי שזה לפני מינוי יושב-ראש חדש, לא מן הנמנע.
אסף אפרתי: אני לא רוצה להשתמש במילים כמו מחטף או מילים דומות.
אסף אפרתי: אבל, זה מעורר תהיות.
יואל חסון: לדעתך רצו ליצור כאן מציאות קיימת לכל מי שיגיע מתי שהוא.
אסף אפרתי: לא פוסל לחלוטין את האפשרות הזאת.
אסף אפרתי: על אחת כמה וכמה, אני עובד רשות שידור, והרעיון הוא להביא במקומי עובד חיצוני שנמצא במשימה חולפת ברשות השידור כעובד חדשות מקומיות, וזה נראה לי דבר תמוה לחלוטין.
אסף אפרתי: אנחנו נמצאים על סף הליך של 700 עובדים שעלולים לפרוש מרשות השידור.
אסף אפרתי: לקחת גורם חיצוני שיתפוס את מקומו של עובד רשות – שוב, החלטה בעייתית.
אסף אפרתי: אני מתקומם נגדה בקול רם.
יואל חסון: עובד רשות שהוא ממלא את תפקידו כראוי.
אסף אפרתי: עובד רשות, אבל הוא עובד במשימה חולפת.
אסף אפרתי: אני עובד רשות, ואותו אדם שאמור למלא את תפקידי ב"מבט" הוא עובד במשימה חולפת ברשות השידור שזה החדשות המקומיות.
אסף אפרתי: הוא לא מאורגן על-ידי ועד עובדים, זה עובד אני מגדיר שאותו עובד חיצוני.
אסף אפרתי: שאלת ההתייחסות של רשות השידור לכל המהלך - - -
יואל חסון: רציתי לשאול משהו כדי להבין את ההתנהלות היום יומית.
יואל חסון: אתה כעורך "מבט", האם היתה התערבות של המנכ"ל בעבודה השוטפת שלך באיזושהי צורה על נושא הכתבת נושאים לכתבות, מרואיינים ודברים כאלה?
אסף אפרתי: אני לא רואה שום התערבות שהיא חורגת מהתנהלות מקובלת בין מנהל לבין עורך.
אסף אפרתי: לא הייתי מגדיר.
אסף אפרתי: אף פעם לא הוכתבתי לעשות כתבה כזאת או אחרת.
אסף אפרתי: כמובן שהיו שיחות למסגרת של נושאים כאלו ואחרים, אבל אני חושב שהמנדט שלי כעורך להחליט אם הדברים האלה יעלו לשידור או לא, נשמרה.
אסף אפרתי: אני לא קובל על עצם ההתערבות הפוליטית.
אסף אפרתי: עוד הערה אחת קצרה.
אסף אפרתי: שיהיה ברור חד משמעית - יורם, מנהל החדשות, התייחס לכך שיש כאן פוליטיקאים שמתערבים בהחלטות של עריכה.
אסף אפרתי: שלא יהיה צל צילו של ספק, לא מחפש תמיכתו של אף גורם פוליטי במינוי שלי כזה או אחר, אלא אני קובל על עצם קבלת ההחלטה שמעוררת הרבה סימני שאלה.
יואל חסון: אלון מזר, בבקשה.
אלון מזר: גם לי יש השגות לגבי לפחות הנהלים והעיתוי שבו נעשו השינויים שהם די דרמטיים במהות של שדרת העריכה.
אלון מזר: אנחנו פה עוסקים בנהלים ובתהליכים ואני חושב שזה כן חשוב לציין, כי בסופו של דבר התהליך הזה גרם נזק לחלק מהעובדים.
אלון מזר: בשלוש-ארבע השנים האחרונות אני יכול להגיד חד משמעית, ללא ערעור, שעשיתי את המשדרים הכי גדולים בטלוויזיה, דרך וינוגרד, קצב, ביקורי בוש, בחירות מקומיות, בחירות כלליות, שיטת השקשוקה, פריימריס.
אלון מזר: רק בחודשיים האחרונים שלושה משדרים מיוחדים: סיכום שנה - 2009, ספיישל גלעד שליט, ושנה לעופרת יצוקה.
אלון מזר: הכול מעכשיו לעכשיו, באין תקציב כמעט.
אלון מזר: אני לפחות הסתכלתי על זה כסוג תעודת כבוד עבורי, וסוג של הוקרה על המקצועיות שלי.
אלון מזר: אני מאוד נפגעתי שאפילו רשות השידור - ומדברים על נהלים, איך מתקבלת החלטה - לא טרחה להוציא אחרי שהיו ידיעות כאלו ואחרות בדה-מרקר, בכל ערוצי הברנז'ה על מחטף פוליטי לפני דיק, ושהודחנו בעצם מתפקידנו.
אלון מזר: אני גם אמרתי את זה למנהלים.
אלון מזר: אני חושב שזה מאוד פגע בשמנו המקצועי שזה השם שיש לנו.
אלון מזר: בחודש האחרון היו איתי התנהלויות כאלו ואחרות, ובעצם פתאום אני קורא בעיתון מעכשיו לעכשיו שהודחתי מתפקידי כעורך "פוליטיקה".
קריאה: לא הוצאה כל הכחשה, דרך אגב.
אלון מזר: שש שנים אני עורך את "פוליטיקה".
אלון מזר: יש לי מכתבי הערכה רבים גם מהמנכ"ל, מהיו"ר הקודם, על כל המבצעים שעשיתי.
אלון מזר: בתחילת כניסתו של יורם לתפקיד, אחרי שעורכי "מבט" היו אצלו, אני נשאלתי מה אני רוצה לעשות בחטיבה.
אלון מזר: לא הבנתי שזה מוביל כנראה לשינויים.
אלון מזר: הצעתי לרענן את התוכנית, הבעתי ביקורת על כך שבשנה האחרונה מצרים ומיבשים את התוכנית, 40% מכוח-האדם ירד, ועוד כהנה וכהנה.
אלון מזר: אני ועודד שחר מאוד חרדים.
אלון מזר: בעצם אי אפשר להקים היום ברשות השידור, והבנתי, לפחות לפי התשובות שלהם, זה מה שיש.
אלון מזר: אי אפשר לעשות תוכנית בצורה טובה.
אלון מזר: למרות זאת אנחנו רואים שנעשו צעדים, וכמו שאני אומר, לדעתי, לא בנהלים שצריכים להיות - מעכשיו לעכשיו, בתהליך כזה של שליפה מהמותן שגרם נזק רב לי ולאסף, ואולי גם לאחרים.
אלון מזר: אני גם חושב שהעיתוי הוא בעייתי.
אלון מזר: אני הצעתי לרענן, לשנות את התוכנית.
אלון מזר: לא ניתנו לי כלים.
אלון מזר: אמרו לי: עכשיו זה שעת חירום, נעבור את הרפורמה ואחרי זה נדבר על לרענן, ובעצם לא חיכו לרפורמה, ואמרו לי כאן ועכשיו.
אלון מזר: הבעיה היא גם שהחלופות שהוצעו הן לפי דעתי לא הוגנות.
אלון מזר: כלומר, לבוא ולהגיד שבמכתבים שהוצאו לנו הוצעו לנו חלופות, ולא גיליתם בהם עניין – זה מה שנכתב לי ולאסף ולאחרים.
אלון מזר: לא הוצעו לי חלופות הוגנות.
אלון מזר: הוצע לי להיות רכז מערכת החדשות, תפקיד שעשיתי לפני כשנתיים, עם חצי מכוח-האדם שעמד לרשותי אז, ובעצם כשבפועל כבר אין ריכוז מערכת כמו בערוצים 2 ו-10 שזו גם תעודת עניות לחטיבה.
אלון מזר: בעצם אומרים לי: תחזור אחורה שנתיים עם חצי ממה שהיה לך לפני שנתיים.
יורם כהן: אני חייב להתייחס לזה.
יורם כהן: אני מאוד מעריך את האנשים האלה.
יורם כהן: במסגרת סבב המינויים אמרתי להם: חבר'ה, אני צריך אתכם לעזור לי לעשות שינוי בחדשות.
יורם כהן: אני אמרתי לאלון מזר, האיש היקר הזה פה שהוא מתוסכל: אלון, אני צריך אותך יד ימיני בניהול חטיבה.
יורם כהן: נכון, אין ריכוז בחדשות, זה בדיוק משהו שבאתי לשנות.
יורם כהן: אמרתי לו: אלון, בוא תוביל איתי את המהלך הזה, בוא תעשה איתי את המהלך ותהיה יד ימיני.
יורם כהן: אנחנו צריכים ביחד אסף, אלון, יעל קשאני, ועוד שניים-שלושה אנשים, אורי לוי, להוביל ביחד את השינוי.
יורם כהן: הצעתי להם תפקידים אטרקטיביים מתוך רצון לשתף אותם בניהול החטיבה.
יורם כהן: אני לא יכול לעשות את זה לבד.
יורם כהן: אנחנו עושים חדשות טובות.
משה (מוץ) מטלון: למה הם לא רואים את זה כמשהו אטרקטיבי, לדעתך?
יורם כהן: אני אומר לך – צר לי, באמת צר לי.
יורם כהן: כי אני חושב שהם קטני אמונה, הם לא מאמינים שאפשר לחולל את השינוי.
יורם כהן: אלון אומר: הייתי בסרט הזה, ויכול להיות שהוא צודק.
יורם כהן: אחרי שקיבלנו את ההחלטה אני אמרתי להם: חבר'ה, לכו למנכ"ל, תערערו על ההחלטה.
יורם כהן: תשמעו מה יש למנכ"ל להציע, בוא נבדוק את האפשרות גם לשדרג אתכם מבחינת תפקידים, גם לתת לכם את הכלים הניהוליים.
יורם כהן: אני אומר לכם – יש כאן ניסיון להטיל דופי בהחלטה.
משה (מוץ) מטלון: גם אני ניהלתי איזה מערכת קטנה, לא כל כך גדולה, של 50 אלף חברים.
משה (מוץ) מטלון: יש הבדל אם אתה בא לעובד ואומר לו: זה מה שהחלטנו, תלך למנכ"ל, או שמראש אתה יושב איתו ובונה תוכנית.
יורם כהן: ניסינו לבנות את זה.
משה (מוץ) מטלון: יש הבדל מהותי גם בגישה.
משה (מוץ) מטלון: תכניס אותם הם יהיו שותפים שלך.
יואל חסון: יורם, האם הם הודחו בפועל?
יורם כהן: מה פתאום?
יורם כהן: אף אחד הוא לא מינוי במכרז או משהו.
יורם כהן: אני עובד ותיק בחדשות, יותר מעשרים שנה בחדשות, ומעולם לא זכור לי שאם התבקשנו להעביר מגיש, עורך מתפקידו, הגענו לוועדות בכנסת, ולוועדה המכובדת והחשובה הזאת.
יורם כהן: לכן, אני אמרתי את דבריי, וצר לי אם פגעתי בכם, חברי כנסת נכבדים.
יורם כהן: אני באמת מתנצל, לא התכוונתי.
יורם כהן: אני גדלתי כעיתונאי מתפקיד של תחקירן, כתב שטחים, עורך, מנהל חדשות, מנהל טלוויזיה, ואני אומר שאני לא מכיר סיפור כזה שאני כדי להעביר מישהו מתפקיד לתפקיד צריך להגיע ולתת הסברים בוועדה בכנסת.
יורם כהן: זו הזעקה שלי בפני מבקר המדינה.
יואל חסון: יורם, בגדול, אתה צודק.
יואל חסון: אני לא מתווכח על העניין הזה.
יואל חסון: אתה באת לכאן בגלל מכלול של דברים שזה חלק מזה.
יורם כהן: אני מנהל חדשות, אבל זה לא תפקידי.
יורם כהן: יש כאן מנהל טלוויזיה, יש כאן מנכ"ל, יש פה אנשים אחרים, סמנכ"לים, תדברו איתם.
יורם כהן: אני לא חייב להיות פה בפרונט לכל החולאים של רשות השידור.
יואל חסון: גדי בן יצחק, בבקשה.
גדי בן יצחק: אני עובד קול ישראל, יושב-ראש ועד העיתונאים בקול ישראל-ירושלים, רכז כתבים – אם הריכוז בטלוויזיה זה ריכוז בחדשות.
גדי בן יצחק: קודם כל, אני רוצה להודות לוועדה לביקורת המדינה שהקדישה לנו מזמנה.
גדי בן יצחק: זו לא שעתה היפה של רשות השידור שנכנסתי אליה לפני יותר משלושים שנה.
גדי בן יצחק: אני פוחד מזה שבגלל העצים אנחנו לא רואים את היער.
גדי בן יצחק: זוהי לא שעתו היפה של המוסד שבו אני עובד גם מכיוון שעסקנו בדברים שהם חשובים לביקורת, ובדרך כלל נמצאים באיזושהי שורה קטנה בדוחות ביקורת המדינה שלפעמים מגיעים גם לכאן.
גדי בן יצחק: אבל, לא תמיד אתם נותנים את זמנכם לכאלה פרטים שהם חשובים לעבודה עיתונאית של עיתונות בלתי תלויה בהון ובשלטון – זה רשות השידור, וזו גם כוונת החוק, אם אני מבין טוב.
גדי בן יצחק: לעניות דעתי, מה שהביא אותנו לכאן, הם שנים שהחוק לא קוים במהותו וברוחו, ולא רק בפרטים הקטנים שאתם רואים אותם עכשיו כאן לבושתי.
גדי בן יצחק: לרשות השידור כמעט ואין תקציב מעל לעשר שנים.
גדי בן יצחק: אין מנהל קטן או גדול שיכול לתכנן משהו מעבר לשבוע או שבועיים מראש.
גדי בן יצחק: אין אנשים שיושבים על הכסא מכיוון שעברו מכרז ראוי לשמו – תפור או לא - מכרז לאור השמש ויודעים מי יושב, ולמה יושבים, ולא מערערים לא על הסמכות ולא על הצורה.
גדי בן יצחק: ברשות השידור יש לנו כרגע בעיה של נוהל מכיוון שהנהלים לא מקוימים, ולא תמיד באשמת העובדים.
גדי בן יצחק: כוועד זה לא נחמד להגיד את זה, אבל אפילו גם לא באשמת המנהלים.
גדי בן יצחק: אם יש מוסדות שהם לא מלאים אז איך תעשה מכרז?
גדי בן יצחק: אם אתה לא עושה מכרז, אתה עושה מינוי.
גדי בן יצחק: אם אתה עושה מינוי, האיש הוא לא בדיוק יכול לעמוד מול לחצים כאלו ואחרים, והוא לא יכול להתנהל הלאה.
גדי בן יצחק: ואז מגיעים למצב שהגענו אליו עכשיו.
גדי בן יצחק: אין לנו תקציב, יש לנו חובות, אין לנו מוסדות, אין לנו הנהלה.
גדי בן יצחק: יש לנו שם רע, ועובדים שעובדים יותר מאשר כרגיל, ומקבלים עדיין שבחים.
גדי בן יצחק: ובמה אנחנו עוסקים?
גדי בן יצחק: שמעתי פרטים שלא שהם לא חשובים לי.
גדי בן יצחק: כל אחד מהעובדים האלה מגיע לאיגוד המקצועי, ורוצה את הגנתו, ומגיע למנהל ואו שהוא מוצא הבנה או שלא.
גדי בן יצחק: זהו המקום - המקום של ביקורת המדינה - שיגידו לנו פעם איך אנחנו יכולים לעבוד כך.
גדי בן יצחק: אם היינו עירייה או בית חרושת לשימורים מזמן היתה לנו איזושהי הנהלה קרואה, ומישהו היה בא לעזור לנו.
גדי בן יצחק: אפילו הקונקורנציה של רשות השידור, העיתונים הגדולים והסטארים בקונקורנציה ממש מרחמים עלינו.
גדי בן יצחק: זה נהדר, זה נשמע כמעט כמו לוויה.
גדי בן יצחק: אנחנו צריכים סעד מהיר מהבית הזה, והוא מהיר.
גדי בן יצחק: הייתכן שאנחנו במקום לבנות ולגמור את הרפורמה שאנחנו עמלים עליה שלוש שנים עוסקים בלקצץ איזושהי שעה נוספת כדי שהאוצר יתרצה אלינו?
גדי בן יצחק: דיברנו על נהלים.
גדי בן יצחק: הנוהל הקיים היום ברשות השידור – ויתקנו אותי – לקבלת עובדים הוא כתוב, וכתוב איך מקבלים עובדים בכל הרמות.
גדי בן יצחק: יש מכרז, אפילו ברמות ביניים.
גדי בן יצחק: זה נכון, יורם, מאז שאתה נמצא ברשות השידור המנהלים אם הם זמניים או לא, הם בוחרים את העובדים שלהם על פי מיטב שיפוטם המקצועי.
גדי בן יצחק: אבל, זה לא מכרז, ואין שם את הדעה המקצועית הבלתי תלויה, לפחות לכאורה, של האיגוד המקצועי, של נציג ציבור לכאורה, ושל ההנהלה לכאורה.
גדי בן יצחק: אבל, זה התהליך.
גדי בן יצחק: אם לא שומרים על הצורה של הדבר הזה לא שנה, ולא שנתיים, ולא שלוש, ולא ארבע, ועשר, מגיעים למצב כמו זה שהוא לא שעתה היפה אפילו של הוועדה, ותודה רבה שהיא קיבלה אותנו, ודנה בנו.
גדי בן יצחק: אם אין לנו תקציב ראוי לשמו איך אנחנו יכולים להתעסק במה שקרה במוניות?
גדי בן יצחק: לא שזה טוב, טוב שמצאנו.
גדי בן יצחק: המנהל שלנו מצא את זה, והבין מה שקורה.
גדי בן יצחק: לא בשעת העבודה של העובדים שאני נמנה ביניהם, ושעת הגעתם ושעת יציאתם שאין להם שום קשר לתפקיד העיתונאי על דעת כל המנהלים מעליי, אבל הוא נורא חשוב לאוצר שרוצה לקבוע סדרי עבודה בנמל.
גדי בן יצחק: תודה רבה.
יואל חסון: אדוני, בבקשה, מה שמך?
איתי לנדסברג: איתי לנדסברג.
איתי לנדסברג: אני עורך את התוכנית "מבט שני" בשבע השנים האחרונות, ומנהל מחלקת תעודה.
איתי לנדסברג: אני רוצה להתייחס לשני דברים קטנים במיקרו, ולדבר אחד גדול במאקרו בכל מה שקשור לרפורמה ולביקורת שמתנהלת כאן.
איתי לנדסברג: במיקרו אני רוצה להגיד שלמרות הדברים שנאמרו כאן על התוכן בידי המנכ"ל, הרי התוכן ברשות השידור כיום, בעיקר בחטיבת התוכניות, מהווה בסך הכול אולי אחוז מתקציב הרשות.
איתי לנדסברג: כאשר סוגרים תוכניות חשובות, כולל את "מבט שני", אז אי אפשר להגיד שחוסכים כסף, אלא אולי מישהו רוצה להפעיל לחצים כאלה או אחרים על העובדים, אבל צריך לשים את הנתונים האמיתיים.
איתי לנדסברג: הכספים נמצאים במקום אחר, ותיכף אתייחס לזה לעניין אחר.
איתי לנדסברג: דבר שני במיקרו, אני באופן אישי, למרות מה שנאמר כאן, הודחתי מהגשת "מבט שני" בשנת 2008 על-ידי גוף פוליטי, על-ידי ועדת התוכניות של רשות השידור.
איתי לנדסברג: למרות מה שאמר פה המנכ"ל, ולמרות בקשה לנימוקים מקצועיים, ואחרי קבלת פרס "סוקלוב" בעוונותיי, לא קיבלתי נימוקים מקצועיים.
איתי לנדסברג: זה במיקרו.
איתי לנדסברג: עכשיו אני רוצה להתייחס במאקרו.
איתי לנדסברג: במאקרו אני רוצה לערער על אמת אחת שלצערי משמיצה את עובדי רשות השידור.
איתי לנדסברג: מצבה של רשות השידור היום הוא לא תוצאה של השכר שלנו, וגם לא של הסכמי עבודה שלנו העיתונאים.
איתי לנדסברג: אני מודע לזה שיש הסכמי עבודה מסוימים שצריכים להשתנות בתחום של הטכנאים.
איתי לנדסברג: אני יכול להציג לכם פה את תלוש המשכורת שלי.
איתי לנדסברג: אני בן 52, אני עובד ברשות 20 שנה.
איתי לנדסברג: אני בכל זאת עורך, ומציג תוכניות שאתם רואים כל שבוע.
איתי לנדסברג: שכר היסוד שלי הוא 6,500 שקל.
איתי לנדסברג: עם השעות הנוספות והחזר הוצאות אני בא הביתה עם 10,000 שקל.
איתי לנדסברג: אז אף אחד לא יספר לי שבגלל השכר הזה רשות השידור נמצאת איפה שהיא נמצאת.
איתי לנדסברג: ואני מבקש גם ממך, מוטי, להפסיק עם השקר הזה.
איתי לנדסברג: רשות השידור נמצאת במצבה בגלל כישלונות ניהול, מחדלי ניהול של שנים, ואני יכול לשים לכם פה על השולחן למעלה ממיליארד שקלים.
איתי לנדסברג: אני אומר לך, אדוני המבקר, אני מוכן להעביר לך את כל הניירת – יותר מיליארד שקלים כישלונות ומחדלי ניהול של ממשלות ישראל, של הנהלות רשות השידור לדורותיהן בהחלטות ניהול כושלות שהביאו את הרשות לאן שהביאו אותה.
איתי לנדסברג: לא יכול להיות שאנחנו נמשיך להיות מושמצים בציבור כאילו כל הרפורמה הזאת תלויה אם ועד העובדים הזה או ועד העובדים ההוא יסכים לשליטה של ההנהלה בשעות הנוספות שלו.
איתי לנדסברג: זה פשוט שקר.
איתי לנדסברג: רשות השידור יושבת בבניין שעלה 150 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: ישב כאן היושב ראש הקודם, גביש, ואמר לכנסת - זה נמצא בפרוטוקולים - שמישהו סובב את הנהלת רשות השידור לקנות בניין של 150 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: מאז אנחנו משלמים עליו נדל"ן, במקום על הפקות, 15 מיליון שקל בשנה.
איתי לנדסברג: זה לא העובדים, זה לא העובדים.
איתי לנדסברג: אז נא לבדוק את זה.
איתי לנדסברג: ואומרת לכם היועצת המשפטית של אותה ועדה: אמרתי להנהלה תמכרו את הבניין, זה יחלץ את הרשות ממרבית הבעיות שלה.
איתי לנדסברג: ואף אחד לא מקשיב.
איתי לנדסברג: אומרת היועצת המשפטית של ועדת הכלכלה לוועדה על עניין קיצוץ האגרה שנעשה כאן בשנת 2004 בלי שום תוכנית ייעול, בלי שום הסכמי עבודה עם העובדים.
איתי לנדסברג: עוד לפני שהתחיל כל תהליך הרפורמה הזאת, אומרת היועצת המשפטית של הוועדה כאן בכנסת - זה אצלכם בפרוטוקולים - שקיצוץ האגרה נועד כדי ללחוץ על רשות השידור להתייעל, כיוון שלא הצליחו בשום צעד אחר.
איתי לנדסברג: זאת אומרת, שמו אקדח לרקה לעובדים ולהנהלה, וקיצצו את האגרה.
איתי לנדסברג: מצד אחד, מרוקנים את המים מהדלי הזה.
איתי לנדסברג: מצד שני, אומרים בתוך הדלי תעשו חלב או תתייעלו כשהמים נוזלים החוצה.
איתי לנדסברג: זה לא אנחנו העובדים.
איתי לנדסברג: לא אנחנו העובדים החלטנו להקים ערוץ לווייני לשדר למדינות ערב בתקופת רענן כהן, ולהוציא עליו 240 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: לא אנחנו העובדים החלטנו שערוץ 33 שהיום אתם רוצים לסגור אותו כי הוא עולה 70 מיליון שקל - - -
רחל קרמרמן: הוא לא עולה 70 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: זה לא אני אמרתי.
איתי לנדסברג: אני אומר לך שהוא עלה 66 מיליון שקל ב-2005 בנתונים שנמצאים כאן בכנסת, למרות שהוא הוקם בתקציב של 8 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: וזה לא החלטה שלנו, העובדים.
איתי לנדסברג: זה החלטות של ועד מנהל, של מליאת רשות שידור, של הממשלה.
איתי לנדסברג: יכולתי להשיג לכם פה עוד נתונים רבים, כולל העובדה שב-2005 פרשו 200 עובדים שלנו בהסכמה.
איתי לנדסברג: אז עלות השכר שלהם היא לפחות 50 מיליון שקל.
איתי לנדסברג: איפה הכסף הזה?
איתי לנדסברג: לאן הוא נעלם?
איתי לנדסברג: אז אני מבקש, קודם כל, שאם המבקר חוקר שיחקור את כל התקופה, את המאקרו ואת המיקרו.
איתי לנדסברג: לא מדובר פה על עלות המוניות והחניות, תסלחו לי פה חבריי למרות שיש פה הרבה יחסי עבודה לא תקינים בתוך הרשות.
איתי לנדסברג: וגם אני נמצא בהליך משפט, למען הגילוי הנאות, שאמור להיגמר בימים אלה על אותו תהליך שדיברתי עליו בתחילת הדרך.
איתי לנדסברג: אבל, זה לא הסיפור.
איתי לנדסברג: הסיפור הגדול הוא שצריך לחקור איך רשות השידור מתקציב של 900 ומשהו מיליון שקל הגיעה לאן שהגיעה כשכל שנה בינואר אומרים לנו גירעון צפוי של 100 מיליון שקל, וכשנגמרת השנה אף אחד לא שואל מה היה הגירעון.
איתי לנדסברג: אבל, בינתיים חותכים את השכר, חותכים את השעות הנוספות, מורידים תוכניות, ואז יושבים כאן ואומרים: העובדים, העובדים, העובדים.
יואל חסון: אז לאיפה הולך הכסף?
איתי לנדסברג: שאלה טוב.
איתי לנדסברג: יושב לידך המנכ"ל, שיגיד לך איפה הולך הכסף.
קריאות: שיקימו ועדות חקירה בנושא הזה.
איתי לנדסברג: אני לא יודע איפה הולך הכסף.
איתי לנדסברג: תקציב מחלקת התעודה הוא 2 מיליון שקל – זה הכול, זה הכול.
יואל חסון: אני מכיר את התקציב הקשיח.
יואל חסון: מר שקלאר, כמה אחוז מהתקציב הוא תקציב שיוצא - - -
מוטי שקלאר: 55% משכורות.
יואל חסון: אני לא מדבר על משכורת, אני יודע שזה בערך 55%.
יואל חסון: יש הסכמי שכר ויש את זה, והם מגבילים אותך.
יואל חסון: אני מקבל את זה, ויודע את זה.
יואל חסון: אני גם עם חלק מסכים שזה בעיה.
יואל חסון: אני רק שואל, כמה אחוז הולך למה שנקרא שירותי חוץ?
יואל חסון: ספקים, יועצים, שירותי חוץ, כל הדברים האלה, כמה אחוז מהתקציב הולך לזה?
מוטי שקלאר: אני אגיד בעיקרון כרגע את המבנה התקציבי שתבין איפה אנחנו עומדים.
יואל חסון: לא, אני רוצה שתיתן לי תשובה, או שהוא ייתן.
מוטי שקלאר: סמנכ"ל כספים ייתן.
מוטי שקלאר: 85% מתקציב רשות השידור הוא תקציב קשיח, הוא 55% למשכורות.
יואל חסון: אז מה זה השאר?
מוטי שקלאר: סמנכ"ל הכספים ייתן את הרזולוציה לגבי השאר.
מוטי שקלאר: תבינו, אני צריך לשלם מידי שנה קרוב ל-50 מיליון בזק, אתה משלם 22 מיליון שקל - - -, אתה משלם איזה 20 – 30 מיליון שקל זכויות, צריך להחזיר 12 מיליון שקל בשנה לבנקים, וכן הלאה.
מוטי שקלאר: זה ה-85% התקציב שאני לא יכול לנגוע בו.
מוטי שקלאר: עם השאר אני צריך להחזיק את המקום הזה, וזה מינהלות, וזה קצת תוכן, וכן הלאה.
מוטי שקלאר: לכן, המקום היחידי שבו אתה יכול להתייעל באופן משמעותי זה דרך שינוי מבנה השכר שנגזר ממנו כוח-אדם.
מוטי שקלאר: ולכן, בסיס הרפורמה מדבר על פרישה של 700 עובדים, עבור למבנה שכר חדש, ועבור להסכמים אחרים חדשים.
מוטי שקלאר: ההסכמים היום מייצרים גירעונות לא קטנים.
איתי לנדסברג: מוטי, השכר של בעלי החוזה האישי הם בידיים שלך.
איתי לנדסברג: השכר של בעלי החוזים האישיים זה לא של ועדי העובדים, זה בידיים שלך.
איתי לנדסברג: זה לא קשיח.
יואל חסון: סמנכ"ל הכספים, אני רוצה להבין מה ששאלתי את המנכ"ל.
יואל חסון: כמה אחוז הולך למה שנקרא שירותי חוץ, ספקי חוץ.
יואל חסון: אני לא מדבר איתך על ספקים של ציוד משרדי ודברים כאלה.
יואל חסון: אני מדבר איתך למה שקשור לתקשורת, הפקות חוץ, שירותי חוץ, אולפני חוץ, עובדי כוח חוץ, עובדים מקצועיים מהחוץ, ייעוץ, מפיקי חוץ.
יואל חסון: כמה אחוז יוצא הדבר הזה?
ערן הורן: אין לי את הנתון המצרפי.
ערן הורן: אני יכול להגיד לך כמה מספרים גדולים.
ערן הורן: 50 מיליון שקל זה ההוצאה לבזק.
יואל חסון: אתה לא תגיד לי עכשיו מה שהמנכ"ל אמר לי, נו באמת.
יואל חסון: אתה סמנכ"ל הכספים האם אתה לא יודע מהי חלוקת העוגה שלך?
ערן הורן: אני יודע בדיוק מהי החלוקה.
יואל חסון: אז תגיד לי אותה.
יואל חסון: בוא נפרט את זה.
יואל חסון: נניח, אולפני חוץ.
ערן הורן: מה זה אולפני חוץ?
יואל חסון: זה שירותי הפקות חיצוניות שאתם קונים.
ערן הורן: תשעה מיליון שקל.
יואל חסון: כל הייעוצים שהוא נתן - המנכ"ל - זה - - -
ערן הורן: שישה מיליון שקל תקציב הייעוץ בשנה.
יואל חסון: הוא אומר שמונה - - -
ערן הורן: זה על יותר משנה.
ערן הורן: תקציב הייעוץ הוא שישה מיליון.
יואל חסון: הוא שישה מיליון שקל בשנה.
ערן הורן: כולל רואי חשבון, כולל כל היועצים – שישה מיליון שקל.
יואל חסון: חברות הפקה פרטיות?
ערן הורן: זה כלול בתשעה מיליון שקל שאמרתי לך.
יואל חסון: כלול בתשעה מיליון, הבנתי.
יואל חסון: אז אני עוד הפעם מנסה להבין.
יואל חסון: הבנתי ש-55% הולך הרבה על השכר, והולך על בזק, התדרים, וכל הדברים האלה.
רחל קרמרמן: שערי צדק, בין היתר.
יואל חסון: מה זה שערי צדק?
רחל קרמרמן: להחזרת החוב.
נחמן שי: זו היתה ההלוואה הכי טובה שהבנקים נתנו אי פעם במדינת ישראל.
נחמן שי: לא רוצים שיחזירו להם את הקרן, לא רוצים.
נחמן שי: רק לחיות מהקוצים האלה.
יואל חסון: אדוני, בבקשה, מי אתה?
רן אפרתי: אני רן אפרתי יושב-ראש ועד הטכנאים ברדיו.
רן אפרתי: אני רוצה להוסיף נקודה קטנה.
רן אפרתי: כאשר באים לקצץ לעובדים אז לא מוסיפים שכר למנהלים.
רן אפרתי: בתחילת החודש כל המנהלים הבכירים ברשות השידור קיבלו תוספת של 6%.
רן אפרתי: איפה המידתיות והמוסר פה כאשר באים לקצץ לעובדים ואומרים שאין כסף ברשות?
מוטי שקלאר: לא מכיר את זה, גם סמנכ"ל הכספים לא מכיר את זה.
יואל חסון: כמה עובדים בחוזה אישי ברשות השידור?
ערן הורן: כולל טאלנטים?
יואל חסון: כולל הכול, חוזה אישי.
צבי גרזון: רשות השידור זה המקום עם צפיפות הטאלנטים הכי גדולה בעולם.
צבי גרזון: אין מקום עם כל כך הרבה טאלנטים כמו ברשות השידור.
יואל חסון: בסדר, זה לא אומר שזה רע.
יואל חסון: כמה עובדים בחוזה אישי, כולל הכול, כולל יועץ מיוחד למישהו?
קריאה: 150.
קריאה: הרבה יותר, מאות.
קריאה: יש גם חוזים של שכר כולל.
יואל חסון: אתה מפריע לי בדיון, ואני לא צריך את ההערות שלך.
ערן הורן: אין לי כרגע את הנתון, אני לא רוצה לזרוק מספר.
יואל חסון: תצטרך להעביר את זה לוועדה, אנחנו נבקש שתעביר את זה בכתובים.
מוטי שקלאר: כל נתון שאתם רוצים תקבלו, רזולוציה עד לשקל האחרון.