GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אתי שלם: אם מבקר המדינה היה מבקר אפילו כבר את 2007 בצורה מלאה, הוא כבר היה רואה את המגמה שהיתה עוד טרם כניסתם לביקורת.
יואל חסון: כמה זמן את מנכ"לית?
אתי שלם: תשע שנים.
יואל חסון: אז מה ארע באמת מרגע הביקורת עוד משלב הטיוטא, ומה תוקן?
יואל חסון: איפה אנחנו עומדים היום?
יואל חסון: וכן, מה לא הצלחת לתקן שגם זה מאוד חשוב לי להבין?
אתי שלם: אני יכולה לומר בצורה מאוד גסה וגורפת שתיקנו את הכול.
אתי שלם: הכול – כמובן שזה קצת רחב, אני אסייג, אני מבטיחה לך.
אתי שלם: מה שבעצם עשינו - מאז 2006 ועד היום אנחנו במגמת תקציב שמתחילה בשנת 2007 - 18 מיליון, 23 מיליון, 24 מיליון, 25 מיליון.
אתי שלם: זאת אומרת, 2007 – 18, 2008 – 23 מיליון, וכו' וכו' - בצורה עולה.
אתי שלם: פי שניים, בלי ספק.
אתי שלם: על כל פנים, זה למשל מה שנקרא תיקון.
אתי שלם: אתה שואל על תיקון, וזו דוגמה לתיקון מסוים שאני יכולה להצביע עליו שעשינו, כך שאנחנו מנצלים את אותן רזרבות שבגינן בעצם בוקרנו בהחזקה שלהם, כששוב, אני מוכרחה לציין שנימוקים לשאלה למה החזקנו את הכסף הזה כמו שהחזקנו ישנם.
אתי שלם: זה באמת נכנס להצטברות.
אתי שלם: אם תסתכל שנה קודם אז היינו ברזרבה של 11 מיליון.
אתי שלם: בשלושת השנים הללו הצטברו לנו רזרבות של סדר גודל של 50 מיליון, ותסלחו לי שאני מעגלת פה מספרים.
אתי שלם: אם אתה מקבל מהמדינה תקציב בדצמבר, אז אתה לא יכול בתחילת השנה לתקצב חברה כשאתה מקבל את התקציב בדצמבר.
אתי שלם: ובאותה עת קיבלנו גם דיווידנדים.
אתי שלם: אז מספיק שנתיים שקיבלנו 13 ו-12, במשך שנתיים עד שלוש, שנתיים וחצי, הגענו לצבירה של 50 מיליון עליהם אנחנו בוקרנו כמי שמחזיקים כסף במקום להשתמש בו.
אתי שלם: כשאתה רוצה להשתמש בכסף בכמות כזאת אתה הרי חייב לקחת לעצמך ביקורת, בדיקה ומחשבה מה לעשות עם זה, ואכן הקמנו את מועדון טוב שאין עוררין על הצלחתו.
אתי שלם: אני מרשה לעצמי להגיד את זה חד משמעית ובביטחון מוחלט.
אתי שלם: אני חושבת שזוהי קפיצת דרך אדירה.
יואל חסון: אני חייב להגיד לזכותך שמועדון טוב הפך באמת למועדון מאוד משמעותי.
יואל חסון: אגב, צריך לבדוק מי יכולים להיות חברים בו.
אתי שלם: כולם יכולים להיות חברים.
יואל חסון: זה נרשם בפרוטוקול שאמרת כולם.
אתי שלם: כן, כל מי שעונה להגדרה.
אתי שלם: כמובן אם תביא לי לפה חברת היי-טק שנמצאת בשכנות לכנסת, אני לא אקבל אותה.
אתי שלם: אסור לי.
יואל חסון: זה גם חלק מהעניין.
יואל חסון: את מנכ"לית של חברה שהיא בסופו של דבר חברה ציבורית, בעלת אופי ציבורי, ובסופו של דבר צריך לראות שאמות המדינה לקבלה ולהנאה מהזכויות הן אמות מידה שוות.
יואל חסון: הרי אם הייתם נשארים בספקטרום הזה של משרדי הממשלה לבד אז באמת כל מי שדומה לזה היה.
יואל חסון: אבל, אתם קצת התרחבתם, וזה בסדר.
יואל חסון: אני מאוד בעד זה.
יואל חסון: אבל, צריך לראות את עיקרון השוויון ברמה של האם כל מי שרוצה יכול, ואנחנו נבדוק את זה בהמשך.
אתי שלם: אין ספק, בהחלט.
יואל חסון: תמשיכי להתייחס לכל ההערות.
יואל חסון: אני רוצה לדעת מה תוקן, וגם מה לא תוקן – זה מאוד חשוב לי.
יואל חסון: את נראית לי בחורה רצינית.
אתי שלם: אני משתדלת.
אתי שלם: לגבי היבטים בניהול הכספי של החברה – נדמה לי שהצגתי לפחות ברמה- - -
יואל חסון: באיזה מצב אתם כרגע?
אתי שלם: כרגע אנחנו במצב שמבחינת תכנון רב שנתי בהנחה שאנחנו נמשיך לקבל מהחשב הכללי סכום פחות או יותר דומה פלוס, לחברה כמקור תקציבי, אנחנו נהיה בקצב שריפת התקציב שלנו למשך שנתיים-שלוש.
אתי שלם: קרי, אם לא נקבל אגורה לא מהחשב הכללי ולא מדיווידנדים מבנק יהב נכון לתקופה הקרובה, תוך שלוש שנים אפשר לסגור את החברה ברמה התזרימית כמובן, וזה בעצם המגמה שלנו.
יואל חסון: זאת אומרת, הכסף הפנוי נותן לך אפשרות לנהל תקציב לא מותנה בהקצבות.
יואל חסון: אבל, שהחשב הכללי לא יבנה על זה.
אתי שלם: זה בדיוק מה שאני רוצה לומר, שאני מקווה שהחשב הכללי לא יבנה.
אתי שלם: קודם כל, במובן הזה אנחנו נהיה במצב כזה של סגירה.
אתי שלם: אם כמובן יוזרמו לנו כספים נוספים אז כמובן שהמתח הזה הולך ומתרחב לעוד שנה, לעוד שנתיים בהתאם, ואנחנו מקווים שזה יהיה ברור שהחשב הכללי - - -
יואל חסון: הבנו את הסוגיה.
אתי שלם: זה נותן לנו תשובה בנוגע לנושא הזה.
אתי שלם: אני אמשיך לנושאים הבאים, ברשותכם.
יצחק שובל: חשוב שיוער שאנחנו לא המלצנו, חס וחלילה, שיפסיקו לתת כסף לחברה הזאת, אלא להיפך.
יצחק שובל: אנחנו אמרנו לכל הגורמים שמן הראוי שאי הוודאות במקור ההכנסה של החברה בכלל, או בפרט מהמדינה, תוסדר.
יצחק שובל: אז החברה תוכל לפעול ביתר ביטחון.
יואל חסון: גברתי, תמשיכי.
אתי שלם: אני עוברת לסעיף שנקרא פעולות רווחה ותרבות.
אתי שלם: בוקרנו על כך שלא השתמשנו בכספים.
אתי שלם: כמובן להגנתנו טענו שהעובדה שגם קיבלנו באיחור את הכספים, כפי שכבר אמרתי, וגם עובדה שלא ידענו מה התחזית העתידית, כמו לדוגמה, כשהופסקה ההקצבה לחברה בשנים 2003- 2004, אנחנו כמובן לקחנו מה שנקרא רוורס ואמרנו: רגע, אנחנו צריכים לשמור כדי שתהיה לנו עתודה כספית לשנים הבאות.
אתי שלם: ומרגע שידענו שאנחנו כן מקבלים, אומנם בהפחתה משמעותית, כפי שציינתי קודם, התחלנו ותכננו את מועדון טוב כפי שכבר אמרתי - זה פשוט הערה למה שנאמר כאן.
אתי שלם: דבר נוסף, מבחינת היקף הנהנים מהשירותים של החברה - אני מבקשת לציין שמספר הנהנים כפי שצוין פה איננו מדויק, משום שאנחנו מדברים על 78% של עובדי מדינה הנהנים, עובדי מדינה פעילים.
קריאה: הוא היה מדויק לאותו מועד.
אתי שלם: לא, הוא גם לא היה מדויק לאותו מועד.
מאיה מינס: זה התשובה שקיבלנו - - -
אתי שלם: אין לי טענה, אני רק רוצה לחדד כאן.
אתי שלם: אני רק חושבת שמבחינת מספר הנהנים מהעובדים הפעילים אנחנו במצב של 74%, ויש לנו באמת אחוז יותר קטן של גמלאים שכשיש נימוקים לשאלה למה הם פחות נהנים.
אתי שלם: אם תהיו מעוניינים, אני כמובן אומר מה אנחנו רואים.
אתי שלם: על כל פנים, היקף הנהנים הוא גבוה ביותר.
יואל חסון: האם את בוחנת את כמות הנהנים לפי השימוש בפועל?
אתי שלם: בפועל, משתמשים במשהו לפחות מתוך פעולות החברה.
אתי שלם: יש כאלה שמשתמשים בהרבה, יש כאלה שמשתמשים במעט מאוד, ויש כאלה שהם באמצע.
אתי שלם: למיטב הכרתי והבנתי, ההיצע הוא רחב וגדול.
אתי שלם: אתם מוזמנים להיכנס ולראות ולעיין, והדבר ידבר בעד עצמו.
אתי שלם: אם אתה מדבר איתי על תיקון, אני אכניס פה משפט שאנחנו נכנסנו עכשיו למהלך של הכנסת ביטוח בריאות לעובדי המדינה.
אתי שלם: כרגע יש לנו מה שנקרא ביטוח שיניים, יש ביטוח תאונות אישיות.
אתי שלם: אנחנו מכניסים את נושא ביטוח בריאות לעובדי מדינה.
אתי שלם: קמה ועדה, ואנחנו מאמינים שעד סוף השנה נגיע למשהו.
אהרון הילינגר: זה בעקבות המלצה של משרד מבקר המדינה.
אתי שלם: זאת בהחלט המלצה של משרד מבקר המדינה.
אתי שלם: עם זאת, אני מוכרחה גם להודות שאנחנו כבר ישבנו עם החשב הכללי לפני ארבע שנים על הנושא, והצענו והבענו את תמיכתנו.
יואל חסון: אבל, אם מבקר המדינה לא היה בא הייתם עוד יושבים ויושבים.
אתי שלם: יכול להיות.
אתי שלם: אמרתי - מכל מבקרי השכלתי, ואני בטוחה שדחיפה ושינויים שנעשו הם רק לטובה.
אהרון הילינגר: כפי שציינו במהלך הביקורת, נושא בריאות הוא אחד מנושאי הרווחה היותר חשובים לפעילות שלכם.
אתי שלם: אנחנו מסכימים איתכם, ואכן אנחנו החלטנו שאנחנו נכנסים גם אם לא יהיה לנו סבסוד לזה, בתקווה שהחשב הכללי בכל זאת ייתן איזושהי הקצבה כשנציג לפניו את הפרויקט כדי שאפשר יהיה לעשות את הביטוח הזה טוב יותר.
יואל חסון: מה לא הצלחתם לתקן?
אתי שלם: לא שלא הצלחנו, אנחנו עוד לא סיימנו.
אתי שלם: לגבי ועדת ההשקעות של החברה - צוינו ליקויים ואני מוכרחה לומר שאנחנו ראינו אותם ברמה הרבה פחותה ממה שהיא מוצגת פה, משום שהסכמים היו, אלא שהם לא היו בצורה שבה מבקר המדינה חושב שהם צריכים להיות.
יואל חסון: האם נחתם איתך הסכם?
אתי שלם: הסכם איתי הגיע למצב שיש לנו את ההסכם.
אתי שלם: הוא עבר בהנהלה המצומצמת.
אתי שלם: יש לנו הסכם, יש לי הסכם.
אתי שלם: הוא עוד לא נחתם.
אתי שלם: משום שזה לקח את הזמן שלו לקבל.
אתי שלם: אני אומר לך את האמת, אני כבר מוכנה להכניס פה איזושהי הערה שקשורה ליחסים שלנו עם מה שנקרא השירות שאנחנו מקבלים מהגופים השונים.
אתי שלם: הרי אנחנו חברה מעורבת, אנחנו לא חברה ממשלתית, ואנחנו לא משרד ממשלתי.
אתי שלם: אני אתן לך דוגמה, אפילו לגבי ההסכם אם כבר נכנסנו לזה.
אתי שלם: כדי לקבל את ההסכמים מנציבות שירות המדינה היה צורך לקבל את האישורים ולקבל משם ומפה.
אתי שלם: אנחנו לא מקבלים דברים כל כך בקלות.
אתי שלם: אנחנו לא מקבלים, למשל, אפשרות לפרסם בתלוש השכר של עובדי המדינה פרסומים לגמלאים כפי שמבקר המדינה, למשל, אמר: לא די שאתם מכניסים באתר שלכם פרסומת לגבי החברה, אנחנו מבקשים שתעשו את זה דרך תלוש השכר.
אתי שלם: אכן, הצלחנו בפעמים בודדות גם להכניס פרסומים באמצעות תלוש השכר.
אתי שלם: במרבית המקרים קיבלנו תשובה: אנחנו לא לוח המודעות, ואתם לא תקבלו את האפשרות לפרסם.
אתי שלם: אגב, זהו אחד מהאמצעים היחידים שיש ברשותנו כי אין לנו כתובות של העובדים.
יואל חסון: מי אומר לכם את זה?
אתי שלם: קיבלנו תשובה מסגן החשב הכללי שאמר לנו: אנחנו לא ניתן לכם את כר הפרסום הזה.
אתי שלם: נדמה לנו שזה הדבר הכי נכון לעשות.
יואל חסון: האם את תשע שנים מנכ"לית ללא חוזה, ללא הסכם?
יואל חסון: היית ממלאת מקום מנכ"ל.
אתי שלם: הייתי ממלאת מקום.
אתי שלם: יש הסכם, אבל נדמה לי שגם בתשובה של - - -
יואל חסון: תמיד אמרתי שממלאי מקום עושים קריירה בסוף.
אתי שלם: אבל, הם יכולים להעיד לך שאין לא מצנחי זהב, ואין שם שום דברים.
אתי שלם: אני מסכימה, זה עדיין לא בסדר.
אתי שלם: אני לא מתווכחת.
יואל חסון: אני מפרגן, אין בעיה.
אהרון הילינגר: אני חייב להגיד לך שאני עושה ביקורת בהרבה גופים, ועוד לא ראיתי תשע שנים מנכ"ל בלי הסכם שכר.
אהרון הילינגר: אבל, יש לכם ייחודיות בעניין הזה.
אתי שלם: זה פשוט נשאר ההסכם שהיה בתור מזכיר חברה.
מרינה סולודקין: זה לא מצחיק.
אתי שלם: זה לא מצחיק, אני מסכימה איתך.
יואל חסון: האם ייחתם הסכם?
אתי שלם: כן, כן.
אתי שלם: הוא רק צריך לבוא לדירקטוריון - זה מה שנותר.
אתי שלם: הוא יהיה ממש ב - - -
מרינה סולודקין: שמעתי את המילים "ועדת ההשקעות", האם את יכולה לפרט באילו תחומים משקיעים?
אתי שלם: יש בחברה כמובן ועדות שונות, כשאחת מהן היא ועדות ההשקעות.
אתי שלם: תפקידה של ועדות ההשקעות הוא להשקיע את אותן רזרבות שנמצאות בידי החברה בצורה כמובן די מושכלת.
אתי שלם: הדירקטוריון נותן הנחיות לוועדת ההשקעות לגבי גבולות ההשקעה.
אתי שלם: לדוגמה, הוא קבע שההשקעות תהיינה מאוד סולידיות, שלא תהיינה למשל מעבר ל-20% במניות ובסלים שונים שהם מרכיבים בהם מניות – זוהי הנחיה אחת, למשל.
אתי שלם: פעמים בשנה הדירקטוריון מדווח על-ידי יושב-ראש הוועדה.
אתי שלם: כיושב ראש הוועדה מכהן יורם גבאי שאני מניחה שהוא מוכר לכם.
אתי שלם: יש גם יועץ ועדת השקעות.
מרינה סולודקין: באילו תחומים אתם משקיעים?
אתי שלם: אנחנו משקיעים רק באיגרות חוב, בסלים.
אתי שלם: רק בסלים.
אתי שלם: למשל, תל-אביב 25, תל-אביב 100.
שאול ציפריס: ההשקעות הן 80% מה שקוראים אג"ח מדינה, והשקעות סולידיות.
שאול ציפריס: ההנחיה היא לעמוד בקריטריונים של סולידיות, ולכן התשואה בתיק ההשקעות לא חרגה גם כשהבורסה השתוללה, והיא גם לא חרגה בהפסדים כשהיו התמוטטויות בבורסה.
יואל חסון: ובכל אופן, את אומרת היום שבניגוד לעבר הדירקטוריון הרבה יותר ערני למצבים של יתרות, ולמצבים של שימוש באותן יתרות, והניהול שלהם הוא הרבה יותר בניגוד למה - - -
אתי שלם: לא בניגוד, אלא כהשלמה.
יואל חסון: היו הערות בנושא הזה.
יואל חסון: האם אתם מקשיבים למה שהיא אומרת בעניין הזה?
אתי שלם: כן, אני גם דיווחתי.
מרינה סולודקין: שמענו דבר מאוד מאוד מוזר שאחרי תשע שנים אין חוזה.
אתי שלם: לא, יש – באמת שיש.
אתי שלם: יש טיוטה של חוזה.
יואל חסון: אני לא יודע למה אני סומך עליה.
אתי שלם: זה באמת דברים שהם לא בסדר, אין פה ויכוח על שזה לא בסדר.
אתי שלם: אבל את יודעת, זה איכשהו פשוט נמשך עם אותו הסכם שהיה לי בתור מ"מ מנכ"ל.
אתי שלם: לא נגענו בזה, ואני מודה שזה היה לא בסדר.
יואל חסון: אני מעריך את זה, בסדר גמור.
יואל חסון: עכשיו זה יתוקן.
אתי שלם: אגב, זה רק לרעתי.
יואל חסון: אנחנו רוצים בטובתך, בכל זאת זכויות עובדים.
מרינה סולודקין: לא, זה ניהול תקין.
מרינה סולודקין: זה לא לטובת מישהו.
שאול ציפריס: חשוב להדגיש שהערות הביקורת לא התייחסו לזהירות והניהול הפיננסי של ההשקעות, אלא יותר לצדדים טכניים פורמאליים של ההסכמים וההתקשרות עם היושב ראש של ועדת ההשקעות, עם היועץ.
שאול ציפריס: הליקויים שמדובר בהם הם לא ליקויים מהותיים של ניהול הכספיים, אלא יותר הצדדים הפורמאליים של התנהלות הוועדה עצמה, וזה טופל.
אתי שלם: הנה נוהל עבודת ועדת ההשקעות של החברה הוכן ואושר על-ידי הדירקטוריון – הכול תוקן.
אתי שלם: אם לזה אתם מתכוונים, הכול תוקן – ההסכמים.
יואל חסון: בסדר גמור, תודה.
יואל חסון: אני אחזור אחר כך אליכם כי אני עדיין רוצה קצת יותר להבין את רמת הנגישות שלכם לעובדים ולאיזה עובדים.
יואל חסון: נציגי החשב הכללי, קודם כל, ישנו הנושא הזה של הכספים המאוחרים שלא מגיעים בזמן, ודברים כאלו.
יואל חסון: מהי התייחסותכם לדבר הזה?
איילה אברהם הלוי: קודם כל, הערה כללית לגבי מה שנאמר קודם.
איילה אברהם הלוי: אגף החשב הכללי לא קובע את היקף התקציב של החברה.
איילה אברהם הלוי: הוא רק מבצע את התקציב.
יואל חסון: מאה אחוז, הביצוע כאן הוא השאלה.
איילה אברהם הלוי: הנוהל שהיה קיים עד היום הוא שהחברה היתה פונה לקראת סוף השנה לאחר שהיא כבר ביצעה את הפעילות שלה, והיא יכלה להעיד על הפעילויות שבוצעו, אל החשב הכללי בבקשה לקבל את תקציב המדינה.
איילה אברהם הלוי: התקציב היה מועבר בכפוף לקבלת דוחות ביצוע ששלחה לנו אתי לגבי הפעולות שכבר בוצעו.
איילה אברהם הלוי: באותו הקשר אני אומר שאחד הממצאים שעלו בדוח הוא שהכספים היו מועברים לחברה מבלי שנחתם הסכם עם החברה.
איילה אברהם הלוי: אז הליקוי הזה תוקן, ומבקר המדינה גם התבשר על כך בתגובה שלנו לדוח.
איילה אברהם הלוי: באנו במגעים מול ההסתדרות ומול החברה, ונחתם הסכם שמעגן את ההתקשרות ומעגן את העברת הכספים לחברה.
יואל חסון: אתי, האם נחתם הסכם?
אתי שלם: כן, נחתם בהחלט.
מרינה סולודקין: האם יש סעיף נפרד בתקציב של החברה הזאת?
איילה אברהם הלוי: כן, בוודאי.
איילה אברהם הלוי: יש סעיף נפרד, יש תקנה תקציבית.
יואל חסון: אני לא מבין, זה שיש הסכם זה טוב.
יואל חסון: אבל, כנראה שיש פה תהליך לא כל כך נוח לגבי העברת הכספים שלא מאפשר ניהול תקין.
יואל חסון: אני גם מכיר אותו ממקומות אחרים שאתם נוהגים כך.
יואל חסון: מה ההתייחסות?
יואל חסון: זה גם נושא שהוא ליקוי, ואת זה לא תיקנתם.
איילה אברהם הלוי: יש כאן איזושהי נקודה שצריך להבהיר.
מרינה סולודקין: זוהי אי ודאות שמכניסים.
איילה אברהם הלוי: לחברה הזאת יש עצמאות בקביעת הפעילויות.
יואל חסון: מתי את מעבירה להם את הכסף?
איילה אברהם הלוי: אני מעבירה להם את הכסף כשהם מבקשים אותו, בכפוף לקבלת דוחות ביצוע.
קריאה: אחרי שהוציאו.
אתי שלם: מהשנה האחרונה אנחנו עובדים מול איילה, ובהחלט זה נעשה בצורה טובה.
אתי שלם: אני לא יכולה לומר שלא, אבל כדי להסביר אני אומר כך.
אתי שלם: היו נהלים בעבר כשקיבלנו את זה במועד, וקיבלנו את זה במועד רק לפני שמונה שנים, או משהו בדומה.
אתי שלם: זאת אומרת, במשך ארבע-חמש השנים האחרונות לפחות אנחנו לא מקבלים במועד.
אתי שלם: הנוהל היה כלהלן: או רבעון או חודשי – זה היה מאוד תלוי מיהו אותו גורם בחשב הכללי שישב מולנו – היינו מעבירים לו באופן שוטף את ההוצאות שלנו בדוח מפורט, יחד עם מאזן הבוחן שמצורף לטבלה, והיינו מקבלים בחלקים את הכסף.
אתי שלם: גם היינו מתוקצבים מלכתחילה בתחילת השנה, כך שלא היתה בעיה גם לנהל תקציב עתידי לשנה הבאה, וגם יכולנו לקבל את ההחזרים הכספיים כשהגשנו את הדוחות בהתאם.
אתי שלם: מה שקורה בפועל בשנים האחרונות הוא שאנחנו מתבשרים על קבלת התקציב פחות או יותר סביב החודשים: אוגוסט, ספטמבר, יולי – זה מאוד תלוי.
אתי שלם: אנחנו מנהלים מולם כמובן את המשא ומתן לברר מה באמת התקציב שלנו.
אתי שלם: אנחנו אף פעם לא בדיוק ידענו מה התקציב, והראיה היא שכל פעם הוא משתנה, ואפילו השנה חשבנו שהוא יהיה הרבה יותר גבוה, ואפילו דיווחתי.
מרינה סולודקין: אתה מבין שזה כאילו עמותה - ביצוע של תקציב, ואחר כך נותנים.
מרינה סולודקין: אבל, זו חברה ממשלתית.
מרינה סולודקין: אני חושבת שכאן היא נקודת התורפה.
אתי שלם: זאת אומרת, מה שבפועל קורה הוא שעד שאנחנו מגיעים למצב שבו אנחנו מקבלים את הכסף, כי באמת מאותו רגע שאנחנו יודעים מהו התקציב שלנו, ואנחנו מתחילים להעביר כמובן את כל מה שאנחנו מתבקשים, ומעבירים את זה מיידית, יוצא שבפועל הכסף נכנס לחברה או ב-31 בדצמבר, או ב-28 בדצמבר.
יואל חסון: זאת אומרת, שנה שלמה אין שום הקצבות, בדרך כלל.
אתי שלם: כשאנחנו לא יודעים גם מה תהיה השנה הבאה.
אתי שלם: חוץ מהשנה הזאת כשיש תקציב דו שנתי, ואנחנו יודעים בוודאות שב-2009 כי נקבל 8,3 מ-7 מיליון, וב-2010 כ-7 - - -
יואל חסון: מה כתוב בהסכם שחתמתם עכשיו שמעוגן עכשיו, מתי צריך לתת את הכסף?
איילת אברהם הלוי: אני אסביר.
איילת אברהם הלוי: ההסכם לא מתייחס לזה, כי אני שבה ומסבירה.
מרינה סולודקין: זה דבר הכי חשוב.
איילת אברהם הלוי: ההסכם הוא של אגף החשב הכללי מול החברה.
איילת אברהם הלוי: אבל, זה לא אגף החשב הכללי שקובע מתי הכסף הזה זמין לחברה.
איילת אברהם הלוי: זה שתי קומות מתחתינו, יסביר על זה אגף התקציבים.
יואל חסון: בואו נרד שתי קומות למטה.
איילת אברהם הלוי: חשוב לנו להדגיש שאין כאן איזושהי מדיניות של עיכוב, ואתי גם תעיד על כך.
איילת אברהם הלוי: ברגע שהכסף - - -
יואל חסון: אבל, היא מנכ"לית של חברה.
יואל חסון: כמי שמבקשת מאיתנו – גם מהכנסת, גם ממשרדי הממשלה – ניהול תקין וחכם ויעיל ותכנון לטווח ארוך, איך את מצפה ממנה לנהל תקציב סביר, לקיים פעילות סבירה, לא להכניס את החברה לגירעונות או לדברים אחרים כי אולי היא תתכנן תכנונים לא נכונים?
יואל חסון: ואת חיה בעולמך, ואת אומרת שאת בסילבסטר תתני לה את התקציב.
איילת אברהם הלוי: צריך להיות קצת יותר ריאלים.
מרינה סולודקין: זה לא ריאלי.
מרינה סולודקין: אני מבקשת כמסקנה לסדר את העניין של העברת התקציב בזמן.
מרינה סולודקין: אתם המדינה ואתם אחראים על כספי המדינה.
מרינה סולודקין: אבא שלי היה ראש אגף התקציבים של מוסקבה, ואני לא יכולה לשמוע שמעבירים את התקציב מתי שרוצים.
יואל חסון: תאמיני לי, במוסקבה את המעט שהיה, העבירו בזמן.
יואל חסון: אבל, פה יש כל כך הרבה ולא מעבירים.
יואל חסון: מה אתם עושים עם הכסף כל הזמן?
יואל חסון: זה ממש מרתק.
יואל חסון: אני מכיר את זה גם מתחומים אחרים שהתקצובים האלה לגורמים כאילו חוץ ממשלתיים תמיד באים בסוף השנה.
יואל חסון: אני אומר לך משהו כמי שהיה פעם ראש תנועת נוער, והיה סובל מהעניין הזה.
יואל חסון: עד היום הם סובלים מזה, שלא תטעי.
יואל חסון: אבל, כשהייתי ראש תנועת הנוער בית"ר אני זוכר שהיו מעבירים לנו בהתחלה כשזה עוד היה חיובי, כל שלושה-ארבעה חודשים את החלק היחסי של התקציב.
יואל חסון: אחר כך, כנראה הבינו שזה נדיב מידיי, ופשוט החליטו לשנות את המדיניות, והיו מעבירים לנו את התקציב בדרך כלל בשבוע-שבועיים האחרונים של דצמבר.
יואל חסון: שימי לב מה היו אומרים לנו: אתם חייבים לבצע את התקציב בדצמבר.
יואל חסון: זאת אומרת, אני הייתי צריך בשבועיים לשלם מיליוני שקלים ולפזר אותם.
יואל חסון: לא משנה שאתם גורמים מראש לכל העמותות ולכל האחרים להיות שקרנים, רמאים, גנבים, תחמנים, כי מי יכול בשבועיים לגמור את התקציב שלו?
יואל חסון: שלא נדבר על הגירעונות שהכנסתם אותם, ועל הסיבוכים ושלא שילמו משכורות.
יואל חסון: כנראה שהם במצב כלכלי קצת יותר טוב, ויש להם מספיק בשר.
איילת אברהם הלוי: יש להם תזרים.
יואל חסון: יש להם תזרים.
יואל חסון: אבל מחר בגללכם יכול להיות שלא יהיה להם תזרים.
יואל חסון: אי אפשר לבנות על זה שעכשיו יש פה ניהול כנראה ניהול של מנכ"לית רצינית שבאה ומנהלת את התקציב בחוכמה, ויודעת כנראה איפה היא חיה.
יואל חסון: יש לה את המאגרים והיא יכולה להתנהל.
יואל חסון: אבל, מחר לא יהיה לה.
יואל חסון: היא אמרה לך בעצמה: מחר ייגמר, יהיו עיכובים בתקציב או משהו, החברה הזאת וכל עובדי המדינה שתלויים בה יכולים ליפול.
יואל חסון: זאת אומרת, אי אפשר לבנות על זה.
יואל חסון: את חייבת להתייחס לדבריי.
איילת אברהם הלוי: אני אומר דבר אחד ואז אעביר את רשות הדיבור לאגף התקציבים שנמצא שני מושבים מאיתנו.
איילת אברהם הלוי: אנחנו נכנסים לתמונה once יש תקציב.
איילת אברהם הלוי: מרגע שאנחנו נכנסים לתמונה עושים את כל המאמצים להעביר בהקדם האפשרי את הכספים לחברה.
אתי שלם: זה נכון.
מרינה סולודקין: זה צריך להיות אוטומאטי.
איילת אברהם הלוי: אנחנו עושים את זה בכפוף לקבלת חומר קונקרטי בנושא הפעילות שלהם, ואנחנו לא מעכבים את הדברים האלה יתר על המידה.
איילת אברהם הלוי: שוב, הנקודה שלך נוגעת לשאלה מה קורה עד הרגע שבו התקציב עובר.
יואל חסון: זאת אומרת, אני צריך לרדת למטה.
אורי גבע: אני רפרנט משרדים מינהלים.
יואל חסון: הרי היו שנים שתקציבי המדינה אושרו באיחור וכד', וזה באופן טבעי בוודאי יוצר את הבעיות.
יואל חסון: אבל, הנה עכשיו יש תקציב מדינה שאושר לשנתיים.
יואל חסון: על פניו, כבר היום אנחנו יודעים מה תקציב 2010 כי הוא מאושר.
יואל חסון: האם גם עכשיו הם יקבלו את זה ב-31 לדצמבר ב-2010?
אורי גבע: לא, אין סיבה לכך.
יואל חסון: הם לא קיבלו עד עכשיו.
יואל חסון: האם קיבלתם משהו עד עכשיו?
אתי שלם: לא, זה ינואר, ועדיין זה הגיוני.
אתי שלם: כי אם אני אמסור דיווח בינואר-פברואר ואז אני אקבל חלק אז זה יהיה נפלא – אני מקווה.
אורי גבע: מערכת התקציב נפתחת לשינויים תקציביים רק מחר, וזו הסיבה שאף אחד לא קיבל שום כסף עד עכשיו.
אורי גבע: בתור התחלה, אגף התקציבים לא מנהל ביקורת שוטפת על כל תקנה ותקנה בתקציב.
אורי גבע: זה לא מתפקיד אגף התקציבים.
אורי גבע: הרבה מאוד מהדרישות התקציביות מגיעות במהלך - - -
מרינה סולודקין: אם זה לא אגף התקציבים אז של מי זה?
מרינה סולודקין: האם זה של דליק?
מרינה סולודקין: ברוסיה אמרו של פושקין.
אורי גבע: אנחנו מבקרים על גובה התקציב, אנחנו לא מבקרים ברמה של כל סעיף וסעיף בתוכניות פעולה.
אורי גבע: בנוגע לתקצוב שמגיע לחברה – התקצוב נעשה בתוכנית ייעודית בסעיף הוצאות שונות שמאושר על-ידי הכנסת.
אורי גבע: זו תוכנית ייעודית ואפשר לראות בדיוק מהו הסכום שמתוקצב שם חצי שנה לפני שנת הכספים.
אורי גבע: הוא ממוין בתקנת רזרבה, וכאשר מגיעה דרישה להעברת כספים לחברה אנחנו הופכים להיות גוף ביצועי לחלוטין, ומעבירים את זה לתקנה של - - -
יואל חסון: רגע, לא הבנתי.
יואל חסון: אני חושב שאתה מופיע פה פעם ראשונה בוועדה הזאת, ולפחות מאז שאני יושב-ראש זה שאלות ותשובות זה לא נאומים.
יואל חסון: אני מנסה להבין כי אתם לפעמים מדברים, ואתם חושבים שכולם חיים את העולם שלכם, ואז אף אחד לא מבין שום דבר והולכים הביתה.
יואל חסון: אתה אמרת פה משפט שחצי שנה קודם זה מופיע ספר התקציב, וכבר יודעים מה זה.
יואל חסון: אבל, היא אומרת שהיא לא יודעת.
יואל חסון: זאת אומרת, אם אני הייתי פותח את ספר התקציב שהונח בכנסת או בממשלה, היה מופיע סעיף קטן קטן קטן של סכום התקציב שהיא מקבלת?
אורי גבע: חוק התקציב נבנה לפי מה שנקרא רמת התוכנית.
אורי גבע: כל תקציב בעצם מחולק מסעיף תקציבי, תחום פעולה, תוכנית.
יואל חסון: זאת אומרת, היא לא מופיעה בתוך סל.
יואל חסון: היא מופיעה עם השם שלה?
אורי גבע: היא מופיעה עם השם שלה: תקציב החברה למפעלי כלכלה ותרבות – מופיע בסעיף 13 בספר התקציב.
אורי גבע: אפשר לראות את זה מהרגע שהכנסת - - -
יואל חסון: ומה שכתוב שם זה גם מה שהיא תקבל.
יואל חסון: לא משנה מתי כרגע.
יואל חסון: אבל, היא תקבל.
אורי גבע: אני הסתכלתי אחורה על הביצוע של התקציב של החברה החל משנת 2000, ולא נלקח משם שקל לפעילות שאינה לפעילות החברה.
אורי גבע: מעבר לכך, אנחנו לא מתערבים ברמות הפרטניות של הביצוע של כל משרד ומשרד.
אורי גבע: זה נכון שאנחנו צריכים לפקח על גובה התקציב, זה נכון שגם התקציב שלהם ספג את הקיצוצים שהתבצעו בהחלטות הממשלה בשנים 2008, 2009 ו-2010.
אורי גבע: אבל, מכאן והלאה אנחנו לא תמיד נכנסים לכל רמה ותוכנית פעולה.
אורי גבע: זה צריך לבוא בהתאם לסדרי העדיפויות של החברה או לדרישות שהחברה תעלה.
אורי גבע: ברגע שאנחנו מקבלים דרישה להעביר את הכסף אנחנו באמת גוף ביצועי לחלוטין ומעבירים את הכסף.
אתי שלם: למיטב זכרוני, אני פניתי לברר.
אתי שלם: נדמה לי שהתקציב עבר בכנסת במאי, יכול להיות שביוני.
אתי שלם: אני פניתי ישר לאחר מכן.
אתי שלם: כתבתי מכתב וביקשתי: אנא הודיעוני מהו התקציב של החברה.
אתי שלם: אני מבקשת לקבל את זה, ובאיזה סעיף תקציבי זה מופיע.
אתי שלם: גם אחר כך פניתי לאיילה, ואיילה אמרה לי: אתי, זה לא מופיע במחשב.
אתי שלם: אני מצטערת, אני רוצה לעזור.
אתי שלם: אבל, זה בכלל לא מופיע במחשב.
אתי שלם: מסתבר לפחות כמו שאני מבינה, תקן אותי אם אני טועה, זה לא ממש מופיע בצורה מפורשת, וברגע שזה מופיע בסעיף של שונות ורזרבות אז בכלל זה עוד לא הופיע אצל החשב הכללי כדי שהוא יוכל לשלם לי גם לאחר שמסרתי את כל החומר שכמובן נדרשתי למסור אותו.
אתי שלם: כך לפחות התנהלו הדברים.
אורי גבע: לשם גילוי נאות, זה מופיע בתוכנית תקציבית ייעודית לחברה למפעלי כלכלה.
אורי גבע: הסיבה שיכול להיות שהחשב הכללי לא רואה את הכסף היא כי הוא ממוין בהתחלה – הרזרבה.
אורי גבע: אבל, אמורים לראות את זה בספר התקציב בסך הכספים שמוקצים לתוכנית הזאת.
אורי גבע: נכון, אנחנו נכנסים פה לנושאים מאוד טכניים של מה רואה כל גוף בממשלה – זה לא רלוונטי.
אורי גבע: מה שחשוב זה שבספר התקציב זה מופיע תחת תוכנית תקציבית ייעודית שאפשר לראות, וזה פתוח ונגיש לציבור בספרי התקציב בסעיף 13.
יואל חסון: האם היא היתה יכולה לראות את זה עוד ברמת ספר התקציב שהונח לממשלה?
אורי גבע: אני לא יודע מתי בדיוק חושפים את זה לציבור.
אורי גבע: אבל, בוא לא נרד לאיזה חודש או חודש.
אורי גבע: אפשר ביולי כשהכנסת מצביעה - - -
אהרון הילינגר: אנחנו הערנו בדוח שפורסם בחודש במאי בדיוק על הנושא שאתם מדברים עליו עכשיו - שתסדירו את נושא ההקצבה.
אהרון הילינגר: זאת מכיוון שאנחנו מהביקורת הבנו שהחברה לא יכולה לתפקד בצורה יעילה כאשר היא לא יודעת מה התקציב שלה, וכבר צוין פה כל מה שמשתמע מכך.
אהרון הילינגר: ברשותך, אני רוצה לציין שבאחד לדצמבר פניתי למנכ"ל משרד האוצר – בדיוק בגלל הסיטואציה הזאת שאתה רואה לפניך פה, אדוני היושב ראש – וביקשתי ממנו לדווח למשרד מבקר המדינה על הקמת צוות תיקון ליקויים, ועל עבודת הצוות, ועל הפעולות שהוא ביצע בעקבות דוח מבקר המדינה.
אהרון הילינגר: למרות תזכורות רבות ופניות טלפוניות תשובה לא קיבלנו.
אהרון הילינגר: רק כדי להמחיש לך, באחד לדצמבר פניתי למר עופר עיני, בשישי לדצמבר קיבלתי תשובה מסודרת מהגברת אתי שלם על הקמת הצוות ותיקון הליקויים – כל הליקויים שתוקנו.
אהרון הילינגר: אני שואל את עצמי, האם צריך עוד דוח מבקר המדינה בשביל שתיישמו את מה שהמלצנו?
יואל חסון: אני לא ציפיתי שזה דיון שיהיה עכשיו עם דיון מעקב וכל זה, כי היתה לי תחושה שאנחנו רק - - -
אורי גבע: אגב, זה חדש לי מקריאה של התגובות שכבר ניתנו בשנת 2008 על-ידי צוות ביטחון באגף תקציבים.
אורי גבע: זה חדש לי מאוד, ואני מוכן באמת לבדוק את הנושא כי כל הנושא של נגישות תקציב המדינה בכלל לציבור, לא רק לחברה למפעלי כלכלה, זה הרי כבר נגיש.
אורי גבע: אז אם יש איזושהי בעיה והם עדיין לא רואים, או לא יודעים איפה למצוא את תקציבם בתוך תקציב המדינה אני מוכן תמיד לסייע ולהראות.
אורי גבע: זה נגיש וחופשי.
אורי גבע: אגב, זאת טענה שהיא חדשה לי בדיון הזה כרגע.
מרינה סולודקין: אז אני מבקשת ישיבת המשך משום שלא תיקנו את העניין הכי חמור.
מרינה סולודקין: לכן, אלה נמצאים באוויר, ואלה רואים שלא סידרו את הדבר, וכאן אומרים לנו שזה נושא חדש.
יואל חסון: והדבר הכי חשוב הם העובדים שהם באמצע שעלולים להינזק בטווח הארוך.
אורי גבע: זה עניין שלכם האם לקיים ישיבות המשך.
אורי גבע: אבל, אתי יכולה לפנות אליי ישירות, ואני אתן לה בדיוק.
אורי גבע: את יכולה לפנות אליי מתי שאת רוצה, יש את המספר שלי ואני אתן לך.
יואל חסון: אתי, קודם כל, יש פה נתון שאני מתפלא שאת לא יודעת אותו קודם, וזה שבאמת בספר התקציב זה מופיע ואז אפשר לבדוק את זה.
יואל חסון: את עושה לי פרצוף.
אתי שלם: בסדר, אני מקבלת.
אתי שלם: אין טעם להמשיך ול-.
אתי שלם: זה לא היה כל כך פשוט.
אורי גבע: בספרים הכחולים.
רוני ליבסטר: אם אתי פונה לחשב הכללי והוא לא יודע, אז מה אתם רוצים ממנה?
אתי שלם: זה לטובת כולנו, אני באמת במגמה רק לנסות לקדם את הדברים.