GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל גולן: לפני זה הייתי רוצה להציג את הצוות שעשה את זה; כל אלה שיושבות שם בצד זה עורכת הדין רותם קפון, עורכת הדין נועה שניר, בניהולה של גב' תמי מנס, ובעצם הצוות הזה בפרק זמן קצר יחסית ניסה לבנות לעצמו, להבין כיצד נעשתה העסקה הזאת ומה הוליך את מה ובעצם התחושה שלנו מתוך הביקורת הזאת שבכל העסקה היתה התנהלות בלתי מובנת ולעתים גם חריגה, של מינהל מקרקעי ישראל, שהוא בעל הקרקע, ושל מוסדות התכנון, התנהלות שבסופו של דבר הביאה להתגלגלות של עסקה, התגלגלות של תכניות ובסוף לתמונה כפי שהכרנו אותה בגידור השטח ובניסיון להתחיל פיתוח, דבר שנעצר בעקבות הביקורת שלנו, או לפי בקשת הביקורת שלנו.
שמואל גולן: אני רק אזכיר שאנחנו מדברים על שטח שהתחילו כבר לדבר עליו עוד בשנת 93', התחילו לבדוק מה ייעודו של השטח.
שמואל גולן: המועצה, מטבע הדברים, רצתה לפתח את האזור הזה.
שמואל גולן: המועצה החליטה שהאזור הזה יותר טוב אם יפותח על ידי יזמים וייהפך לכפר נופש, מבלי שחשבה שגם צריך להשאיר שטחים פתוחים לציבור הרחב.
שמואל גולן: התכנית הוגשה על ידי המועצה, אני לא רוצה להיכנס לפרטים, עד שהיא עברה את ההפקדה ובסוף הופקדה ואושרה בשנת 2000.
שמואל גולן: המשכה בפרסום מכרז על ידי מינהל מקרקעי ישראל, בלחץ כמובן של המועצה לפרסם מכרז, בהתחייבות של מינהל מקרקעי ישראל להוציא את המכרז.
שמואל גולן: אנחנו בפירוש רואים לחץ של המועצה על המינהל דאז, על ראש המינהל דאז, שמבקש לפרסם את המכרז ולשווק את הקרקע הזאת.
שמואל גולן: לכן בשנת 2003 הקרקע הזאת שווקה במחיר מינימום, בהכרזה של מחיר מינימום של 7 מיליון שקלים, בפועל זה נמכר בסביבות 8 מיליון שקלים, בניגוד לשמאות שהיתה שם באזור, בניגוד לשמאות של השמאי הממשלתי.
שמואל גולן: השמאי הממשלתי אמר שהמחיר הוא לא המחיר באותה תקופה והמליץ לא לבצע את העסקה.
שמואל גולן: תוך שאנחנו מזהים---
רחל אדטו: לא אמרת מה ההערכה של השמאי הממשלתי.
שמואל גולן: לא, הוא לא נתן הערכה, אבל הוא אמר שזאת הערכה נמוכה והוא המליץ בכלל לא לשווק אותה באותה תקופה.
שמואל גולן: תוך זה שאנחנו מזהים החשת העסקה הזאת ולחץ.
שמואל גולן: כמובן שאנחנו לא יורדים לפרטי חקירות כמו שאחרים יודעים לבצע חקירות, אבל מזהים החשה של המכירה הזאת, כי ברקע עמד כבר תיקון חוק החופים והחוק הזה בעצם הכניס מגבלות חדשות של בנייה ומבנייה שהיתה מותרת פעם במגבלות כאלה ואחרות, בתחום המאה מטר, עברו לתחום של 300 מטר.
שמואל גולן: אגב, כל הרצועה שם צרה מאוד, כך שאם היו באמת נכנסים לתוך הקטגוריה שאנחנו סבורים שהיו צריכים להיכנס בה, של ה-300 מטר, אני לא חושב שמישהו בכלל היה מגיע לשם עם תכנית כזאת, כפי שהגישו אותה.
שמואל גולן: כמובן מה שאני רוצה להגיד שאתה מזהה שיש פה איזה החשה, מספיק שאתה מזהה את התנאים ששמים במכרז ואם התנאים היחידים שהיו זה המחיר, מבלי לשים למשל תנאי של קרקע שמיועדת לתיירות, או לפחות שיהיה שם תנאי שמי שיש לו איזה ידע בתיירות, או שיש לו יכולת פיננסית.
שמואל גולן: הדבר הזה לא בא לידי ביטוי ובסופו של דבר הדבר הזה הגיע, כפי שאמרתי, עד לגידור השטח.
שמואל גולן: בתחילת דבריי, לפני שאני עובר על מספר נושאים, אני רוצה להגיד שענייננו בדוח הזה הוא אך ורק מינהל מקרקעי ישראל ומוסדות התכנון.
שמואל גולן: אין לנו שום דבר נגד היזמים, אנחנו לא נלחמים עם היזמים, הם גם לא גוף מבוקר שלנו, חובתם היא כמובן להרוויח והם עושים את מה שהם עשו.
שמואל גולן: אני מניח שהם יציגו את עמדתם פה, אבל אנחנו לא עסקנו איתם, למעט העובדה כמובן שהעברנו אליהם לצורך אימות חלק מהנתונים.
שמואל גולן: אני רוצה להגיד את התופעה פה.
שמואל גולן: התופעה שהיתה פה, של מה שאני מכנה התנהלות בלתי מובנת, זה שכל גוף הסתגר בתוך עצמו, כל גוף בעצם הטיל את האחריות על הגוף השני.
שמואל גולן: כשאתה בא, למשל, למינהל ואתה אומר לגבי ייעוד הקרקע, לגבי זה, הם אומרים 'מה אתם רוצים?
שמואל גולן: יש תכנית.
שמואל גולן: ברגע שיש תכנית אין לנו מה לעשות'.
שמואל גולן: כשאתה בא למוסדות התכנון ואתה אומר 'מה? היה פה תהליך מסוים?
שמואל גולן: ' 'לא, הקרקע הזאת שווקה, אם הקרקע שווקה, מחובתנו להוליך תכנית', ואם התכנית הוגשה בשנת 2000, אז זאת התכנית.
שמואל גולן: גם המוסד התכנוני שלפי דעתנו תפקידו הראשוני לאכוף את עניין החופים, גם הסתדר בתוך עצמו ואמר 'זה לא ענייננו, מרגע שהתכנית הזאת אושרה, אנחנו לא מתעסקים בעניין הזה'.
שמואל גולן: לטענתנו, בתהליך הזה שבין שנת 2000 עד השנה שאנחנו נכנסנו, עד שנת 2008, בכל זאת היה תיקון לחוק, היו שינויים, היו צרכים אחרים ואתה פשוט מנסה לזהות, אתה הולך לכל גוף ואתה אומר 'תגיד לי, למה עשית את הדבר הזה?
שמואל גולן: למה...', אנחנו בתוך עצמנו, המינהל אומר 'מטרתי לשווק את הקרקעות, אותי לא מעניין מה יהיה שם, איך יהיה שם'---
אופיר פינס-פז: סליחה שאני שואל, מי זה המינהל?
אופיר פינס-פז: מי השמות במינהל?
שמואל גולן: אני אישית דיברתי עם מר אפרתי, שהיה אז ראש המינהל.
שמואל חסון: מי מנהל המחוז באותו אזור?
שמואל גולן: היינו במחוז ואני אישית הלכתי לדבר עם מר אפרתי ולהבין ממנו מדוע הוא דחף את העסקה הזאת.
אופיר פינס-פז: הוא אישית דחף את העסקה הזאת?
שמואל גולן: הוא אישית דחף את העסקה הזאת.
שמואל גולן: אנחנו מזהים תכתובות, כולל תכתובת שמצוינת פה בדוח, תכתובת 'תזדרזו, כי עומד להיכנס לתוקף תיקון החוק', 'תזדרזו', כלומר אנשים ידעו שהולך להיכנס תיקון לחוק, אנשים ידעו שהולכות להיות הגבלות על השטח שם.
שמואל גולן: יחד עם זאת, הופעל לחץ.
שמואל גולן: אני לא יכול לזהות מי הפעיל לחץ, למה הפעילו לחץ, אבל ברגע שאני רואה את ראש המינהל עם ראש המועצה, ראש המועצה כמובן מטבע הדברים לוחץ על העניין, ראש המינהל מפעיל...
שמואל גולן: לא על כל דבר אתה מוצא תכתובות כמובן, אבל אתה רואה תכתובת פנימית בתחום השיווק ואתה מבין שהיה לחץ מלמעלה לגמור מהר ככל האפשר, לא חשוב כמה כסף מקבלים, לא חשוב מי מקבל את זה, לא חשוב מה הולכים לעשות, העיקר שלא נסתבך עם השטח הזה.
שמואל גולן: ההתנהלות הזאת היא מעוררת אצלנו תהיות רבות מאוד, כי נשאלת השאלה מדוע זה.
שמואל גולן: הלוא כל הגוף הזה נועד שאחד יהיה מסונכרן עם השני.
שמואל גולן: לא יכול להיות שלא יהיה סנכרון עם משרד התיירות, לא יכול להיות שלא יהיו מוסדות תכנון ביחד עם המינהל ולא יכול להיות שכל אחד חי בתוך עולמו ולא רוצה להסתכל ימינה ושמאלה.
שמואל גולן: ההתנהלות הזאת, שכמובן אנחנו רואים אותה גם במקומות אחרים, לטעמנו היא לא טובה.
שמואל גולן: אני אציין כמה נקודות מתוך הדוח, מתוך הנחה שאני לא צריך לעבור על הכל.
שמואל גולן: אחד וקודם כל, ייעוד הקרקע.
שמואל גולן: כבר הוגדר מזמן שהקרקע הזאת נכנסת לקטגוריה של מקרקעי ייעוד.
שמואל גולן: יש הגדרה בחוק מה זה מקרקעי ייעוד, מה מותר לעשות בקרקע הזאת, מי הוא הסמכות שמאשרת לעשות עסקה בקרקע הזאת.
שמואל גולן: לצערנו הרב לא נעשה דבר כזה.
שמואל גולן: הטענה; זה כבר לא קרקע ייעוד כי מישהו הכין תכנית.
שמואל גולן: ברגע שאמרו שמישהו הכין תכנית, אוטומטית זה נהפך ללא קרקע ייעוד.
שמואל גולן: זה לא נכון, קרקע ייעוד היא קרקע ייעוד והיא נשארת גם כשיש תכנית באזור ויש הנחיות ברורות מי מתעסק בקרקע ייעוד, או בממשלה או השר האחראי לעניין.
שמואל גולן: את הסוגיה הזאת כמובן מבקר המדינה הפנה ליועץ המשפטי לממשלה, שיבדוק את כל הסוגיה הזאת.
שמואל גולן: לטעמנו הקרקע הזאת לא היתה צריכה להיות משווקת כפי שהיא שווקה.
שמואל גולן: היא היתה צריכה לקבל אישור של מינימום שר הפנים, מינימום, ודווקא בחוק כתוב, או השר האחראי או הממשלה צריכה להחליט מה לעשות עם הקרקע.
שמואל גולן: הדבר השני זה כל הליכי הפרסום.
שמואל גולן: הזכרתי את זה מקודם.
שמואל גולן: אמרתי שהליכי הפרסום של המכרז היו לקויים, היה שינוי בנוסח, כל זה היה בכדי שנוכל לדחוף את התכנית מבלי שתכניות אחרות ישנות יפריעו לעניין ונוכל לשווק אותן.
שמואל גולן: הייתי אומר שבעצם אני ממקד בדוח את מה שנאמר פה לגבי הערכת השמאי.
שמואל גולן: מינהל מקרקעי ישראל התעלם, לא ברור לנו למה, מהערכה מטעם השמאי הממשלתי שאמר שאין כדאיות כלכלית בפרסום המכרז באותו מועד ועדיף להמתין לתקופה בה יהיה שיפור ניכר.
שמואל גולן: אני מזכיר שזו תקופה שהיתה תקופת הפיגועים ואמנם הקרקעות אז היו זולות יחסית, אבל יחד עם זאת, אף אחד לא לחץ.
שמואל גולן: לאיפה מיהרו?
שמואל גולן: מה קרה?
שמואל גולן: השמאי כמובן המליץ, משום מה, לא ברור לי למה, מינהל מקרקעי ישראל לא התחשב בעמדתו של השמאי הממשלתי.
קריאה: לי זה כן ברור.
שמואל חסון: אני מבקש לא להפריע, פה מדברים ברשות.
שמואל גולן: אני אומר עוד פעם, כשקרקע מיועדת לפי תכנית לפחות לתיירות, מן הראוי ללכת לדבר עם משרד התיירות.
שמואל גולן: משרד התיירות יגיד אם צריך, יש תכנית מתאר שמתוכננת באותה תקופה, תמ"א של תיירות.
שמואל גולן: אולי לא צריך שם בכלל כפר נופש, כן צריך כפר נופש.
שמואל גולן: משרד התיירות, עד השלבים האחרונים, היה מנוטרל בעניין הזה.
שמואל גולן: אף אחד לא שאל אותו, אף אחד לא שאל לעמדתו אם כדאי להקים שם כפר נופש, או לא צריך להקים כפר נופש.
שמואל גולן: לאחרונה הם קצת נכסנו.
שמואל גולן: כאשר התחילו לבוא עם תכניות הבינוי, אז התחילו לשאול אותם, אבל העסקה כבר נגמרה ואז בעצם הם נכנסו לתמונה בשלב מאוחר מדי.
שמואל גולן: אני רוצה להגיד שיש שם גם דברים טכניים.
שמואל גולן: למשל בחוזה נקבע מועד מתי להתחיל לעשות פיתוח.
שמואל גולן: משום מה לא עשו את הפיתוח, האריכו לאחרונה עוד פעם את הפיתוח.
שמואל גולן: יש כללים ברורים שאומרים שבעצם אם אתה לא עומד בתנאי החוזה, קח את הקרקע חזרה.
שמואל גולן: אגב, הקרקע עדיין לא נמכרה בפועל.
שמואל גולן: נתנו להם בהתחלה אישור לפיתוח ומסיבה כזו או אחרת, לא ברור, הם לא עשו את הפיתוח, מינהל מקרקעי ישראל לא ניצל את ההזדמנות לקחת, לשווק את זה מחדש, או בכלל לא לשווק את זה, לטעמנו לא צריך בכלל לשווק את העניין הזה, אבל זה נשאר בעמדתו, 'עשיתי עסקה, נגמר הסיפור, לא צריך לעשות שום דבר'.
שמואל גולן: הנושא של החלקה.
שמואל גולן: החלקה עצמה מאוד מוזרה.
שמואל גולן: התכנון של החלקה עצמה והיא מגיעה למצב שהיא מגיעה עד לקו החוף, עד 30 מטר.
שמואל גולן: כבר לא מדברים על 100 מטר.
שמואל גולן: פעם היתה מגבלה של 100 מטר, אז גם בתוך ה-100 מטר האלה לא עמדו, וגם הדבר הזה בא לידי ביטוי גם בגידור שהיזמים עשו אחרי זה וגם מכח זה שהחלקה הזאת מגיעה עד ל-30 מטר מקו החוף.
שמואל גולן: אני לא צריך להגיד לכם מה זה קו החוף, מה זה שפל וגאות.
שמואל גולן: לפעמים אנחנו אומרים שסגרו את החוף לגמרי, כי ברגע שקבעו את קו החלקה עד 30 מטר, מטבע הדברים זה לא עולה בקנה אחד עם תמ"א 13, זה לא עומד בקנה אחד עם דברים אחרים שעמדו כבר על הפרק, אני כבר לא מדבר על התיקון לחוק החופים שבעצם הכניס אותנו למגבלה של 300 מטר.
שמואל גולן: אחרי זה הוועדה המקומית כמובן נתנה אישור לגדר והתחיל תהליך של הגשת תכנית, ופה אנחנו גם באים בטענות.
שמואל גולן: קודם כל למוסדות התכנון אנחנו באים בטענות שלא השכילו כשתוקן החוק לחזור בחזרה לשולחן הדיונים ולהגיד 'רבותיי, תוקן החוק, בואו נבדוק את עצמנו האם אנחנו צריכים לדרוש להגיש תכנית חדשה, או להסתגר...' ואני אומר לכם שהסתגרו, גם המחוזית ומטבע הדברים גם המקומית, 'התכנית אושרה בשנת 2000, אין לנו מה לעשות, אין לנו מה להתעסק בעניין הזה וכל מה שאנחנו יכולים לעשות זה רק בשוליים עכשיו, להתחיל להתעסק עם תכנית הבינוי, או עם כל מיני הקלות למיניהן, אם יבקשו או לא יבקשו', סקר השפעת סביבה וכל מיני דברים שבדרך כלל עדיין יכולים לעשות אותם בתהליך האשרור.
שמואל גולן: אנחנו סבורים שכל מוסדות התכנון פה היו צריכים להרים את הכפפה אחרי שתוקן החוק, לחזור לשולחן הדיונים, לבחון בכלל אם הדבר הזה, בתנאים שנוצרו, הוא מותר, ולהערכתנו, אם היו עושים את הדבר הזה, היו גם מגיעים מהר מאוד למסקנה אל"ף, שזה חורג כמובן מהחוק החדש, בי"ת, שלא נשאר שם הרבה שטח גם שיהיה לטובת הציבור וגם שיהיה לכפר נופש.
שמואל גולן: הדבר הזה היה מקבל שינוי.
שמואל גולן: אנחנו חושבים, כמו שאמרתי מקודם, שכל מוסדות השלטון פה, שעסקו בעניין הזה, פשוט לא פעלו במשותף, פעלו בצורה של גלגול אחריות אחד על השני, התעלמות ממה שהיה, והיו כבר מוסדות כאלה ואחרים, כמו החברה להגנת הטבע, שהעבירה התנגדות, כמו גופים אחרים, התעלמו מהעניין הזה, גלגלו את האחריות 'הם אישרו כבר, הכל בסדר, אין לנו מה לעשות בעניין הזה' והעסקה התגלגלה מבלי שמישהו בכלל חשב שצריך לעצור אותה.
שמואל גולן: אף אחד לא התייחס לעניין.
שמואל גולן: ואני הייתי אומר שהעסקה בפלמחים לא שירתה את אינטרס הציבור, כך אומר מבקר המדינה גם בסיכום, לא בהיבט הסביבתי, לא בהיבט הכלכלי, אמרתי לכם שמכרו את זה כמעט במלה גסה, בנזיד עדשים, ואנחנו מדברים על 70 דונם, ולא בהיבט של פיתוח הקרקע לרווחת הציבור.
שמואל גולן: כל שאר הדברים, אדוני, רשומים בתוך הדוח.
שמואל חסון: אתם מבחינת
שמואל חסון: כם חושבים שהפרויקט הזה לא צריך לצאת לפועל?
שמואל גולן: מבחינתנו, המבקר מבקש לדון בעסקה הזאת ובתכנון מחדש.
דב חנין: שאלה לסדר.
דב חנין: אדוני התיר להפיץ את המסמך הזה פה?
שמואל חסון: איזה מסמך?
דב חנין: כתוב עליו 'דוח אלטרנטיבי לדוח מבקר המדינה'.
שמואל גולן: לא מכיר.
דב חנין: זה אנונימי, שמופץ פה לוועדה.
דב חנין: אף אחד לא חתום על זה.
דב חנין: אם מישהו מתכבד לכתוב דוח אלטרנטיבי לדוח מבקר המדינה, לפחות נדע מי זה.
שמואל חסון: אם לפחות נדע מי זה.
מאיר סוויסה: אנחנו.
שמואל חסון: אתה.
שמואל חסון: את מי אתה מייצג?
מאיר סוויסה: אנחנו מייצגים את היזמים ב---
דב חנין: קודם כל חותמים על מסמכים שאתם מייצגים.
שמואל חסון: קודם כל שתדע, בעיקרון, שלא מפיצים חומר בלי לקבל אישור של מנהלת הוועדה.
שמואל חסון: ודאי לא חומר שלא ברור את מי הוא מייצג.
מאיר סוויסה: אנחנו הצגנו את זה בפניו, אנחנו נתנו לו גם את החוברת בנוסף עם הנוסחה.
שמואל חסון: מי זה לו?
דב חנין: אני מבין מאיפה זה בא.
מאיר סוויסה: זה ביחד.
דב חנין: למה אתם לא חתומים על דוחות אלטרנטיביים?
שמואל חסון: קודם כל, אין דוחות אלטרנטיביים למבקר המדינה.
שמואל חסון: זכותכם להציג ובסדר, אבל בפעם הבאה לעשות את זה דרך מנהלת הוועדה שיושבת לימיני.
תמר מנס: רציתי להוסיף שהחוק והפסיקה וגם המסמכים של המינהל עצמו קובעים שצריך להתייחס לקרקעות בחוף הים התייחסות מיוחדת.
תמר מנס: ממה שאנחנו ראינו, המינהל לא נהג כך וזה גם נאמר לנו מפורשות, המכרז הזה למכירה של הקרקע בחוף הים, נעשתה כמו כל מכרז רגיל, לא היתה שום תשומת לב מיוחדת לקרקע מבחינת המעמד שלה, מבחינת מה שהחוק הגדיר לה ומבחינת מה שהמינהל עצמו קבע לגבי שיווק של מקרקעין כאלה.
תמר מנס: דבר שני, לגבי המחיר.
תמר מנס: אנחנו תהינו איך הגיעו למחיר הזה.
תמר מנס: זה הרי מדהים, המחיר הזה, 70 דונם בחוף הים במרכז הארץ.
תמר מנס: מה שקרה, היתה הערכה של שמאי פרטי, לא שמאי ממשלתי.
תמר מנס: השמאי הממשלתי נתן את חוות הדעת לפני כן, ואחרי כן הוא היה אמור לאשר את ההמלצה של השמאי הפרטי הזה.
תמר מנס: לפי הנוהל של המינהל, יש עשרה ימים שהם יכולים לחכות לאישור של השמאי המחוזי, לא היה זמן לחכות את עשרה הימים האלה, למרות שהמינהל חיכה ארבע שנים עד שהוא שיווק את הקרקע.
תמר מנס: הרי התכנית אושרה בשנת 2000 והיא שווקה רק בשנת 2004.
תמר מנס: למינהל לא היה זמן לחכות את עשרה הימים האלה, הוא מיהר לפרסם את המכרז, מה גם שההערכה של השמאי הפרטי התייחסה לסכום של 15 מיליון שקל, לפי הנהלים של המינהל אז פרסמו מחיר מינימום של 50% מההערכה של השמאי וכך הגענו למחיר המינימום, דבר שגם פורסם.
תמר מנס: ברור שכשהשוק בשפל ומחיר המינימום ידוע ליזמים ההצעות יהיו סביב מחיר המינימום ולא יותר גבוה.
רחל אדטו: זה מקובל מחיר של 50% מההצעה?
תמר מנס: זה מה שהיה.
תמר מנס: המינהל שינה את זה אחר כך, הוא גם שינה את ההחלטה שלו לפרסם בכלל את מחיר המינימום, היום הם לא מפרסמים את מחיר המינימום וגם הגדילו את זה ל-75% מההערכה של השמאי.
תמר מנס: כך הגיעו ל-8 מיליון שקלים.
שמואל גולן: הטענה שלהם, שכמובן תוצג פה, שבאותה תקופה היתה הנחיה שצריך לקחת את הערכת השמאי ולחתוך אותה בחצי.
שמואל גולן: אם רוצים לשווק את הקרקע, אז צריך לשווק אותה ב-50% מהערכת השמאי.
אופיר פינס-פז: לתת אותה מתנה.
שמואל גולן: ומה שאמרה פה גב' מנס זה שני דברים מוזרים.
שמואל גולן: אחד, זה כמובן שהערכת השמאי, אני מדבר על השמאי הממשלתי שאמר שבכלל אין כדאיות כלכלית לעסקה.
שמואל גולן: דבר שני, ברגע שאתה מפרסם לציבור שזה מחיר המינימום, ברור לכולם שכולם הולכים סביב מחיר המינימום והמשחק הוא סביב המחיר הזה.
שמואל גולן: מחיר המינימום ששווק היה 7 מיליון ומשהו, והגיעו עם תוספת קטנה, גם לא היו הרבה מתמודדים שם.
תמר מנס: שניים.
תמר מנס: עוד נקודה מאוד חשובה.
תמר מנס: כשאנחנו שאלנו מדוע לא נומקו ההחלטות של המינהל במכרז הזה אז אמרו 'לא היה מה לנמק, היה רק מחיר'.
תמר מנס: היה מחיר, אז לא היה צריך לנמק.
תמר מנס: אמרנו, אוקי, אבל קיבלתם המלצה של השמאי הממשלתי בכלל לא לשווק את הקרקע בתנאים האלה, אז המחיר פה לא היה המטרה היחידה, אז הם אומרים 'נכון, אנחנו לא ספסרי קרקע, אנחנו מעוניינים לפתח ולכן המחיר הוא לא שיקול בשבילנו', אז אמרנו, אוקי, אם אתם עושים את זה בשביל הפיתוח, למה לא קבעתם במכרז איזה הם תנאים שיבטיחו שבאמת ייווצר פיתוח.
תמר מנס: דבר נוסף, חוזה הפיתוח שחתמתם עליו, שבו התניתם את הפיתוח בתקופה מסוימת והיזם לא עמד בו וזו הפרה יסודית של החוזה, לא לקחתם בחזרה את הקרקע וגם לא השתמשתם בסמכות שלכם לבקש פיצוי.
אופיר פינס-פז: 'לא השתמשתם', זה המינהל.
שמואל גולן: המינהל.
שמואל גולן: אנחנו כל הזמן פה סביב המינהל ומוסדות התכנון.
רחל אדטו: שאלת הבהרה.
רחל אדטו: כשפרסמו את המכרז וקנו את הקרקע, זה כבר היה קרקע שהיתה מיועדת מלכתחילה כבר לבנייה לבתי מלון וכפר נופש?
שמואל גולן: זו טענתם.
רחל אדטו: זאת אומרת שכבר לא קנו קרקע-קרקע, אלא קרקע עם תכניות של---
שמואל גולן: טענתם היא שמישהו בשנת 2000 הפך את האזור הזה לאזור שמיועד לתיירות והפקידו שם תכנית, אמרתי, התכנית שאושרה שם היא תכנית שאושרה בשנת 2000, ומרגע זה, 'זה לא ענייננו.
שמואל גולן: ענייננו זה למכור ולהביא כסף למדינה'.
תמר מנס: מה שיוצא מכך, שקרקע שהמחוקק, המינהל, הפסיקה, כולם אומרים שצריך להתייחס אליה בזהירות, שצריך לשקול בזהירות את האינטרסים של הציבור לעומת האינטרסים של הפיתוח, אנחנו לא אומרים שלא יהיה פיתוח, אנחנו רק אומרים שהוא צריך להיעשות בזהירות הראויה, והנסיבות של הדוח הזה לא העלו שהמינהל עשה את זה בזהירות הראויה.
תמר מנס: לגבי מוסדות התכנון.
תמר מנס: אמנם תמ"א 13 באמת מאפשרת את הפיתוח ככפר נופש, אבל יש תמ"א אחרת של מקומות לתיירות, תמ"א 12, שהיה צריך לקדם אותה.
תמר מנס: החשיבות שלה היא בלקבוע כמה כפרי נופש אנחנו עדיין צריכים על חוף הים התיכון.
תמר מנס: הרי תמ"א 13 מאפשרת את זה, זה נעשה בהתאם לתכנית.
תמר מנס: הרי פלמחים היא לא יחידה, הדוח הזה הוא רק דוגמה.
תמר מנס: יש עוד המון פרויקטים על שפת הים התיכון והכנרת שמיועדים בדיוק לאותה מטרה.
תמר מנס: עכשיו צריך להבין שזה משאב מוגבל, זה לא אינסופי.
תמר מנס: צריך להחליט כמה כפרי נופש צריך.
תמר מנס: דבר אחרון זה לגבי ההצמדה של יחידות הדיור וההגדלה שלהן.
תמר מנס: אנחנו ראינו בקשה של היזמים להקים שם משרד מכירות.
תמר מנס: משרד מכירות לא היה אמור בכלל להתקיים אם מקימים כפר נופש.
תמר מנס: זה הדליק אצלנו כמה מנורות אדומות, לכן לא היה צריך לאשר את ההצמדה ואת ההגדלה, מה גם שזה היה סטייה ניכרת מהתכנית המפורטת שהיתה.
שמואל חסון: אני רוצה להבהיר.
שמואל חסון: התכנית דיברה על יחידות נופש של 65 מטרים ובאחד השלבים הגישו לוועדה המחוזית תכנית שמבקשת הקלה ואיחוד של יחידות נופש, מה שמביא אותנו ליחידת נופש אחת של 130 מטר, שיש כמה כאלה שהיו נהנים לגור בבית כזה.
שמואל חסון: הבנו.
שמואל חסון: מכיוון שמדובר בחברי כנסת שגם הגישו הצעות לסדר, אני מבקש לשמוע אותם, אבל ביקש ממני חבר הכנסת פינס, אז אני אתן לו להיות הראשון.
אופיר פינס-פז: אני יושב בוועדה הזו כידוע לך כחבר נאמן ופעיל ולא בקדנציה הראשונה.
אופיר פינס-פז: אני אומר לכל מי שיושב כאן
אופיר פינס-פז: שאני לא זוכר הרבה דוחות מבקר מדינה כל כך חמורים כמו הדוח הזה.
אופיר פינס-פז: אני ממש מתפלא על היועץ המשפטי לממשלה, ממש מתפלא, שלא עושה מעשה.
אופיר פינס-פז: הדוח הזה מדבר בעד עצמו.
אופיר פינס-פז: תאמין לי, אדוני היושב ראש, אין לנו מה להוסיף.
אופיר פינס-פז: בחיי שאין לנו מה להוסיף.
אופיר פינס-פז: מישהו מחפש את ההגדרה מה היא שחיתות?
אופיר פינס-פז: כשאתה מסתכל על ההתנהלות לאורך המכרז הזה, אתה לא מאמין שזה קורה במדינת ישראל.
אופיר פינס-פז: כשמשווקים קרקע שאסור לשווק, קודם כל, וכששמאי ממשלתי שהמחיר לא ראוי ולא לשווק, ומתעלמים, וראש המינהל בכבודו ובעצמו, אין לו במה להתעסק... את זה לא ידעתי.
אופיר פינס-פז: למר אפרתי אין במה להתעסק במינהל מקרקעי ישראל, שעוסקת בכל קרקעות ישראל במיליארדים, בנושאים אסטרטגיים, בבנייה, בצמיחה בישראל.
אופיר פינס-פז: אתם יודעים מה זה מינהל מקרקעי ישראל?
אופיר פינס-פז: הוא אישית מתעסק במכרז הספציפי הזה?
אופיר פינס-פז: זה לא תמוה?
אופיר פינס-פז: זה לא מעורר שאלות?
אופיר פינס-פז: זה לא מעורר תהיות?
אופיר פינס-פז: ולוח הזמנים הצפוף הזה פתאום, שהכל מתעשר מהר מהר והכל יוצא למכרז צ'יק צ'ק, ואין פרוטוקולים ואין נימוקים, מה עוד צריך?
אופיר פינס-פז: מה עוד צריך?
אופיר פינס-פז: אני שואל, כדי שהדבר הזה ייחקר בצורה היסודית ביותר.
אופיר פינס-פז: אם דוח מבקר המדינה הזה, המפורט הזה, שגילה גילויים באמת, בכלים שלו, אין לו כלים של משטרה, בכלים שלו הוא גילה גילויים מאוד מאוד מטרידים ובעייתיים על התנהלות מינהל מקרקעי ישראל, על התנהלות מוסדות התכנון, בהיבט אחר, אבל עדיין.
אופיר פינס-פז: אני פשוט לא רואה איך אפשר לדחוף דוח כזה לתוך המגרה ולטייח אותו, או לא לחקור אותו או לא לקבל החלטה.
אופיר פינס-פז: זה אחד.
אופיר פינס-פז: שניים, ישנם שני שרים בממשלה, השר הממונה על מינהל מקרקעי ישראל, שר השיכון, מר אטיאס.
אופיר פינס-פז: אתה קורא את הדוח הזה, למה אתה מחכה, מר אטיאס?
אופיר פינס-פז: מה בדיוק אמור לקרות?
אופיר פינס-פז: שר רציני, אחרי דוח כזה של מבקר המדינה, הוא קודם כל מורה למינהל מקרקעי ישראל לבטל את המכרז, לפצות את היזמים, ככל שצריך, גם, אגב, חלקם של היזמים בוודאי יצטרך להיבדק במסגרת חקירה כוללת, אבל על פניו, כרגע, לפצות את היזמים, להחזיר להם את השקעתם ולבטל את העסקה ולהחזיר לציבור את הנכס שלו.
אופיר פינס-פז: זה מה שאני מצפה מהשר אטיאס.
אופיר פינס-פז: ומשר הפנים אני מצפה שהוא יעשה את הבדיקה הפנימית שלו במערכת התכנון שלו, איך היא פעלה, למה היא פעלה, מה צריך לשפר, מה צריך לתקן, אגב, כולל תיקון החוק, פה אני אומר לך, אני חושב שצריך לתקן את החוק שחברי הכנסת חנין, הורוביץ ואני הצענו, על בירור תכניות מחדש, כי הפרשנות שלכם היא מרחיקת לכת.
אופיר פינס-פז: אני לא אומר שלא היה צריך להיות ראש גדול במוסדות התכנון, אבל חוק החופים מדבר על דברים שיקרו בעתיד ולא על דברים שקרו בעבר ולכן אני חושב שתוספת החוק שלנו היא הכרחית, אבל גם פה - הממשלה אישרה את החוק שלנו, מי תוקע אותו?
אופיר פינס-פז: שר הפנים.
אופיר פינס-פז: נו.
אופיר פינס-פז: תגידו, זה הגיוני?
אופיר פינס-פז: במקום שתבוא, יש דוח מבקר המדינה, הוא מראה לך שחור על גבי לבן שאתה זקוק לאיזה שהוא דבר חקיקה שיאפשר למוסדות התכנון להתמודד עם מצבים כאלה שיש פתאום תמ"א 35 חדשה, שיש חוק חופים חדש, שיש מציאות חדשה, ולכאורה ידיהם כבולות.
אופיר פינס-פז: אני אומר לכאורה, כי לפי פרשנות המבקר ידיהם לא כבולות, ואני נוטה ללכת עם הפרשנות הזאת, אבל בואו נגדיר את זה בחוק בצורה חד משמעית, בצורה שאיננה משתמעת לשתי פנים, שלא יהיו פרשנויות.
אופיר פינס-פז: אז שר הפנים, לצערי, עד רגע זה, חצי שנה, לא נותן לחוק הזה להתקדם.
אופיר פינס-פז: זה גם חוק שיזמה עמותת אדם, טבע ודין בזמנו והציעה אותו לחברי הכנסת.
אופיר פינס-פז: לסיכום דבריי, אני מציע לוועדה; אחד, לקרוא לשר השיכון לבטל לאלתר את העסקה הזו, בלי כחל ושרק, והדבר הזה חייב להתבצע לאלתר.
אופיר פינס-פז: אני לא רוצה להיכנס לכל החשדות שפה העלו, שהשאלה אם זה בכלל יהיו דירות נופש, אולי זה יהפוך לדירות מגורים.
אופיר פינס-פז: לא רוצה להיכנס לזה, אלה דברים שאנחנו כבר לא נראה אותם, זה הכל דיבורים בעלמא כי זה לא יהיה.
אופיר פינס-פז: אבל בהחלט גם מטריד.
אופיר פינס-פז: מאוד מטריד.
אופיר פינס-פז: כל הסיפור מטריד.
אופיר פינס-פז: אני זוכר שהגענו כוועדה לפלמחים והבנו יפה מאוד מה קורה שם ומה הולך שם, ובסוף אתה שואל את עצמך מה קרה לנכסים של מדינת ישראל על קו החוף שלה, איך זה קרה.
אופיר פינס-פז: דרך פלמחים אפשר להבין הרבה מאוד נקודות אחרות שלא היו עליהם מאבקים ציבוריים, שלא היתה להם תגובה ציבורית בזמן, שלא היתה עליהם חקירת מבקר המדינה, והם נעלמו ונבלעו כאילו לא נודע כי בא אל קרבם.
אופיר פינס-פז: הרבה מאוד שטחי ציבור עברו כך לידיים פרטיות, עשו בהם שימושים על קו החוף של ישראל, ועכשיו אני שומע שממשלת ישראל, אדוני היושב ראש, רוצה גם לבטל את הוועדה לנושא חופים, את הוולחו"פ.
אופיר פינס-פז: יש רעיון כזה במסגרת הרפורמה.
אופיר פינס-פז: אני גם חושב שבנקודה הזאת כדאי מאוד שהוועדה תאמר את דעתה ושהוועדה תודיע לראש הממשלה ולשר הפנים שהיא מתנגדת לביטול ועדת הוולחו"פ למרות שלצערי גם בה נפלו פגמים, על פי דוח מבקר המדינה.
אופיר פינס-פז: אלה הערותיי לדיון הזה.
אופיר פינס-פז: אני צריך לצאת לחוץ וביטחון, אבל אני מתכוון לחזור להמשך הדיון.
רחל אדטו: כמו שאמר חבר הכנסת אופיר פינס, קשה לדבר עכשיו, קשה להוסיף מלים כי כל מלה כאן מיותרת, גם אחרי דברי לשכת המבקר וגם אחרי דבריו.
רחל אדטו: אני חיפאית בעברי ועד היום, כשאני עוברת בחיפה, כשאני נוסעת לחיפה, אני לא מסתכלת שמאלה בכניסה לעיר, אני לא יכולה לראות את המפלצות האלה.
רחל אדטו: היום, בין היתר, הבנתי מה הרקע בכלל לבניית המפלצות, שני בתי המלון על קו החוף של חיפה, בחוף הכרמל, שכולנו גדלנו בו ובנו שם את שני בתי המלון הנוראיים והגרועים האלה, וכנראה שזה גם---
קריאה: אחד מוגדר לא כמלון.
רחל אדטו: אני לא מסתכלת שמאלה בכביש, כי אני לא יכולה לראות את הדבר הנורא הזה, עד היום, ואני לא רוצה שחוף פלמחים שזה חוף שילדיי נוסעים שם ואנחנו שם ואנשים נוסעים שם, לא רוצה שבחוף פלמחים יהיה את הדבר הנורא הזה.
רחל אדטו: לכן, אם יש משהו מבורך זה באמת הישיבה היום שהציפה את הדוח הזה, הדוח הכל כך קשה.
רחל אדטו: אני רק חשבתי, ממידע, טלפונים מאנשים שידעו שהייתי מעורבת בהגשה של ההצעה לסדר היום, אז היו הרבה טלפונים, אנשים פנו אליי ואחד הדברים שהייתי רוצה שייבדק, ואני לא יודעת אם זה רק ממידע שנאמר או לא, אבל הייתי רוצה שזה באמת ייאמר; אם זה נכון שראש המועצה גר באותו כפר כמו שני היזמים או שלושת היזמים, וראש המועצה הוא חבר בוועדה המחוזית.
רחל אדטו: האם לא נכון שבמקרה כזה הדברים האלה יהיו על השולחן ולא יהיו דברים שאני מקבלת בטלפון בערב?
רחל אדטו: אני חושבת שלמען הגילוי הנאות דברים צריכים להיות שקופים.
רחל אדטו: כפר הנגיד זה מקום קטן, אז אולי באמת דבר כזה צריך להיחשף ולא להיאמר בצורה אנונימית.
ניצן הורוביץ: קודם כל אני מצטרף לדברים של שני חבריי, קודמיי, במיוחד לדבריו של חבר הכנסת פינס.
ניצן הורוביץ: השופט לינדנשטראוס, מבקר המדינה, כתב שהוא מורה להעביר את הדוח ליועץ המשפטי לממשלה כדי לבחון הגשת כתבי אישום.
ניצן הורוביץ: אנחנו מצפים לקביעת היועץ המשפטי לממשלה בעניין כתבי אישום והליכים פליליים, לנוכח העובדות שהוא חשף בדוח שלו.
ניצן הורוביץ: זה בהליך הזה.
ניצן הורוביץ: מעבר לזה, לנוכח דוח כזה, אני חושב שזה יותר מברור שהעסקה לא יכולה לצאת אל הפועל והיא לא תעבור.
ניצן הורוביץ: זאת אומרת, אני מצטרף לחבר הכנסת פינס, אני הרבה פחות מנוסה וותיק ממנו כאן, אבל אני לא זוכר דוח כל כך חד משמעי, נוקב, ברור, כל כך חד, כמו הדוח הזה.
ניצן הורוביץ: מבקר המדינה כותב כאן שהוא מצפה, ואנחנו מצטרפים לציפייה הזאת, משר הפנים, ממוסדות התכנון וממינהל מקרקעי ישראל במשרד השיכון, לבחון מחדש את העסקה כולה לאור הממצאים החמורים של הדוח הזה.
ניצן הורוביץ: לאור הממצאים החמורים של הדוח הזה, דינה של העסקה הזאת להתבטל.