GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ראובן ריבלין: אני מבין, אבל עובדה שאנשים---
שי חרמש: אני אמרתי לפרנקל, יוסי, אין נאמן יותר ממני לכם בעניין הזה.
שי חרמש: אחרי שלוש שנים אני מתפצח עם הראש---
ראובן ריבלין: אז אם זה אשקלון, אז זה אשקלון.
שי חרמש: אז עזבו את זה כעת, מזה לא תצמח תעשייה, מזה תצמח עוד חמש שנים מלחמה.
שי חרמש: בואו נלך לפתרון שנצא מפה, נלחץ את החבר'ה האלה, נגמור את המת"ש, ניכנס שם, קרקע אפס, ארנונה 21 או כמה?
שי חרמש: 12 שקל, 14 שקל למטר מרובע.
שי חרמש: לכו לשם, זה אותו טווח נסיעה, נכון שזה טיפה דרומה, זה לא מרכז הארץ.
ראובן ריבלין: קשה לי מאוד לומר את זה, אבל חבר הכנסת חרמש נשמע לי הגיוני.
חיים פרנקל: אני אסביר לך, אולי אתה לא יורד לסוף דעתנו.
חיים פרנקל: כמו שאדי אמר לך, אנחנו עתירי עבודת ידיים והתחרות שלנו עם עתירי עבודת הידיים זה עם מבני דודנו שנמצאים שם במגזר---
שי חרמש: סגורים ונעולים ברצועה.
חיים פרנקל: לא, אמרתי דווקא מהסינים.
חיים פרנקל: זאת אומרת, מה האלטרנטיבה?
חיים פרנקל: אם אנחנו בכל זאת רוצה להמשיך לייצר, אנחנו, והאמן לי אני, כבעלים של חברת חגור, בהתחלה הייתי מביא מסין ומשיב פועלים מאחורה שיסירו את התוויות made in China, כי התביישתי וגם היום אני מתבייש שחלק מהדברים אני לא עומד בתחרות, מאחר והעלויות שלי הן גבוהות.
חיים פרנקל: עכשיו העלויות הן הצטברות של גרוש ועוד גרוש ועוד גרוש וכולי וכולי.
חיים פרנקל: אני יושב היום בקיבוץ כרמיה, מאחר וכשיצאנו ביציאת מצרים החפוזה חיפשנו מהר מקום בסביבה, כי אני גם החלפתי את כל הפועלים שלי.
חיים פרנקל: היו לי איזה 200 עובדים באזור התעשייה בארז, שהם היו מקצועיים ועבדו אצלי עשרות שנים ובינתיים הייתי צריך להחליף את כל הצוות ואין אנשים שיעסקו בתפירה בשכר מינימום, כי לא שאני לא רוצה לשלם, אני מותג, אני הייתי מקבל תמורות, ואם הממשלה היתה מטילה מסים או קווטות על היבוא מסין אז היתה לי אפשרות ליצר בארץ במחירים קצת יותר גבוהים.
אורי אריאל: לא יהיו קווטות, ייפתח השוק הלאה והלאה.
חיים פרנקל: ייפתח, יותר גרוע.
חיים פרנקל: אז אני בכל זאת מנסה, אנחנו מנסים עכשיו עם חברת הכנסת שלי יחימוביץ להריץ חוק שיגן על התעשיות הביטחוניות לפחות.
שי חרמש: יש לך 15% כאזור עדיפות לאומית א'.
חיים פרנקל: יש לנו אותו עכשיו נגיד בעוטף אזר, הוא נע ונד.
שי חרמש: יש לך את זה בכרמיה, לא יהיה לך את זה באשקלון, פרנקל.
שי חרמש: באשקלון אין לך את ה-15%.
שי חרמש: זה הפיצוי על נסיעה לנתיבות.
חיים פרנקל: זאת הסיבה שאנחנו רוצים להיות ביחד---
ראובן ריבלין: לא, הוא רוצה להיות באשקלון---
שי חרמש: עם תנאי כרמיה.
שי חרמש: שום ממשלה, גם שלכם, לא תעביר---
חיים פרנקל: חבר הכנסת חרמש, אנחנו לא באנו לפה בשביל לקבל את אשקלון.
חיים פרנקל: באנו לפה מאחר ורצינו להיות במועצה אזורית חוף אשקלון, במקום שנמצא באזור תעשייה, הצענו מבקיעים, הצענו יד מרדכי, אני לא יודע להציע.
חיים פרנקל: היה פעם שישבנו עם ראש המועצה הקודם, עוד לפני שמר פרג'ון נבחר.
חיים פרנקל: אנחנו ישבנו איתו וביקשנו אפילו צמוד גדר, באזור נתיב העשרה, שיקימו אזור תעשייה צמוד גדר, שאם אי פעם יפרוץ השלום וחזון אחרית הימים יקרה והם יוכלו בכל זאת להיכנס, שלא תהיינה בעיות.
חיים פרנקל: אנחנו היינו במשא ומתן עם הטורקים, שקיבלו מנדט מהממשלה שלהם לקנות את אזור התעשייה, ולולא הוא נחרב, יכול להיות שהטורקים היו מצליחים.
חיים פרנקל: אנחנו חייבים להיות זולים בענף הזה, ולא, אין לנו שום זכות קיום במדינה ואנחנו ניהפך ליבואנים.
חיים פרנקל: אני אשכור אצלך לול ואני איהפך ליבואן פרקסלנס.
חיים פרנקל: היום אני עדיין, חצי מהמוצרים שלי מייצר פה בארץ, ואספתי לי צוות מבנות אשקלון ומשדרות ומהקיבוץ, מכרמיה.
חיים פרנקל: היום אני מעסיק בסביבות 50 איש, תושבי המקום.
אורי אריאל: אם אפשר לשאול מה המחזור של חגור.
חיים פרנקל: מחזור המכירות?
שי חרמש: המשבר כל כך קשה שהוא אפילו לא יכול לדבר על המחזור.
חיים פרנקל: אנחנו נהנים ממלחמות ומאסונות טבע.
שי חרמש: פרנקל, אתה מדבר על דברים שעוד לא מצוירים על הנייר.
שי חרמש: אתה בחמש השנים הקרובות גם אם נרוץ פה, אני ופרג'ון ובר לב ונשגע את כל העולם ואשתו, בחמש השנים הקרובות לא יהיה שם כלום, גם לא ביד מרדכי ולא בנתיב העשרה.
שי חרמש: אני שואל עכשיו ביושר ובהגינות ובראייה עסקית, יש לך אזור תעשייה מוכן, אפשר היום לחשב מה צריך, הוא מחייב נסיעה של עוד 9 קילומטר מצומת יד מרדכי לנתיבות, לא מדובר על הירח, לא מדובר על ראש פינה.
שי חרמש: את זה אפשר להביא לך מחר בלחץ על משרד התעשייה, להגיד 'רבותיי, תקימו את המת"ש ותנו את אישורי הבנייה במקום, הכל מוכן', אתה רב על דבר שלא מצויר על מפה.
שי חרמש: אתה רוצה אזור תעשייה או רוצה פוליטיקה?
שי חרמש: תעשייה מזה לא תצמח ולא תקבל קרקע בחינם עם ארנונה ספציפית לך, ולא באשקלון, אין חיה כזאת.
שי חרמש: אז אם אזור התעשייה, הקרקע ביוקר, הארנונה ביותר, השירותים ביוקר, מציעים לך קרקע בחינם, ארנונה נמוכה, עוד 7 קילומטר נסיעה, אני כלכלן מתחיל, אני חושב ש-7 קילומטר נסיעה זה יותר זול מלרדוף אחרי ארנונה ואחרי קרקע, בחייך.
ציון ברכה: יש מבנים שם?
שי חרמש: אין מבנים שם, אין מבנים בשום מקום.
עמירה דותן: חבר הכנסת חרמש, ראש המועצה ביקש את זכות הדיבור.
שי חרמש: ואני עדיין עומד על דעתי שהוועדה צריכה לעזור לפרג'ון בחלוקת ההכנסות מאשקלון, כי זו השפלה מה שעשו פה 50 שנה, ממשלות ישראל לדורותיהן.
יאיר פרג'ון: מתוך התמונה שהוצגה כאן, בעניין שטחי הארנונה, או שטחי מסחר או שטחי תעסוקה, בתוך מרחב המועצה האזורית חוף אשקלון, ישבנו על המדוכה כאן בחודשים הראשונים מאז שאני בעבודה כאן והתובנה שנפלה אצלי, מכל הקלינים הקטנים של אזורי המסחר השונים שהמועצה שלנו מתכתשת איתם כבר מעל עשור, קצת פה ביד מרדכי, קצת בניצנים וטלאי פה וטלאי שם, ואיך אמרת, אתה במשפטך?
יאיר פרג'ון: גורנישט, מכל זה לא תצא לנו תשועה.
יאיר פרג'ון: כבר נדפקנו בתחנת הכח, נדפקנו באזור המסחר בצומת סילבר ובעצם לכל מקום שזזנו, יצא המצב שלנו כמועצה, אין אזורי מסחר נכון להיום.
יאיר פרג'ון: היו לנו פגישות עבודה אינטנסיביות עם עיריית אשקלון שבסופן ישבנו אצל המנהל הכללי של משרד הפנים.
יאיר פרג'ון: משרד הפנים הקים ועדת חקירת גבולות וחלוקת הכנסות בין המועצה האזורית חוף אשקלון לעיר אשקלון.
יאיר פרג'ון: התובנה כיום היא כזאת, אצלי – אפשרות א', שתבוא ועדת הגבולות וחלוקת הכנסות ותגיד ש'לא צריך אזור מסחר בכלל באזור המועצה האזורית חוף אשקלון.
יאיר פרג'ון: אתם תקבלו הכנסות מהעיר אשקלון', ויקבע משרד הפנים את הסכום שאנחנו נקבל ואני בעד זה שלא יקום אזור מסחר באזור חוף אשקלון, מהיבט---
ראובן ריבלין: כפי שקרה בין קיסריה לבין אור עקיבא.
גדעון בר לב: השם מאוד חשוב.
גדעון בר לב: תגיד אזור תעסוקה ולא מסחר.
גדעון בר לב: אנחנו לא רוצים מסחר, לא על זה אנחנו---
יאיר פרג'ון: סליחה, גדעון, אזור תעסוקה.
יאיר פרג'ון: אני אומר את זה מהסיבות, אחת, שלמדינה אין כסף לתת הרבה מאוד השקעות לעוד אלף דונם של אזורי תעסוקה שאני הייתי רוצה לעשות יחד עם העיר אשקלון.
יאיר פרג'ון: אני מדבר על 2,500 דונם, אם ניגש לעסקה כזאת, ואני אומר, מההיבט השני, משום שגם אין כסף, ואני בעד לשמר את המרחב הסביבתי ואפשר לקבל כסף מהעיר אשקלון, בואו כל עם ישראל שיושב בציון, שירוויח מהעניין הזה.
יאיר פרג'ון: הקונספט הוא כזה היום: אפשרות א', שוועדת חקירת הגבולות וחלוקת משאבים תחליט שלא צריך להקים, ונקבל כסף.
יאיר פרג'ון: מה שאני אומר עכשיו, אני אומר את זה מבחינת האינטרס של המועצה האזורית לדור הבא.
יאיר פרג'ון: קונספט ב', במידה ולא יסכימו לחלוקת משאבים, כפי שלפחות מתבקש מבחינתנו, אנחנו מדברים על אזור שבין צומת כפר סילבר בצפון לבין צומת בת אדר כאן, בדרום, בין שני הצמתים הללו, בנחל יפתח שנמצא במערב, לאתר שטח של כ-2,000 דונם, שבו יהיה אזור מסחר משותף, שבו נעשה את המאמץ לתת פתרון גם לחקלאים שנמצאים בגוש קטיף ושיש להם זכויות לאזורי סככות, שאלה עשויים להיות מתורגמים לא לסככות חקלאיות, אלא מתורגמים לאזורי מסחר גם כן, לאזורי תעסוקה.
יאיר פרג'ון: ואז ובא לציון גואל.
יאיר פרג'ון: זה בעצם הקונספט שאני תופס בו היום ואני אוביל את המהלך הזה, ומתקיימת היום ועדת חקירת גבולות.
יאיר פרג'ון: האם זה יהיה בשלוש השנים הקרובות או חמש השנים הקרובות, כדי שגם החברים של מחסום ארז יוכלו ליהנות מאזור המסחר העתידי הזה?
יאיר פרג'ון: אנחנו סקפטיים.
יאיר פרג'ון: אנחנו יודעים שזה יכול להימשך יותר משלוש שנים.
יאיר פרג'ון: ועוד דבר, חשוב לי להגיד את זה על השולחן בכנות.
יאיר פרג'ון: היות וזה ילך להיות אזור תעסוקה משותף וחלוקת ארנונה משותף, הארנונה תהיה כמו בעיר אשקלון.
יאיר פרג'ון: אנחנו נקבל 100% ארנונה על פי צו הארנונה שלנו, הם יגבו על פי צו ארנונה שלהם ואת ההפרשים הם ייקחו.
יאיר פרג'ון: להם כדאי ולנו כדאי.
יאיר פרג'ון: זאת הסיבה שאנחנו נלך איתם, זה צמוד דופן.
יאיר פרג'ון: אם ייתנו את הדחיפה לכל הפיתוח, יש לנו את המנגנון---
ראובן ריבלין: יש פה שני נושאים שהם קשורים לכנסת, אבל הם לא קשורים לפינוי.
יאיר פרג'ון: הם לא קשורים לפינוי, מה שחשוב לי שהתושבים פה ישמעו את העניין.
ראובן ריבלין: הבנתי, היית מאוד נוקב ומאוד ברור.
יאיר פרג'ון: פשוט מאוד לדעת שגם אם אנחנו נעשה אזור תעסוקה משותף כאן, זה יהיה על פי צו הארנונה שלהם שהוא דרקוני לשיטתי---
זאב אלקין: אז אין להם מה לחפש פה.
יוסי דיין: אז היינו הולכים לאשקלון, לא היינו באים לכאן.
שי חרמש: מר דיין, הוא הסביר לך שלא כדאי.
עמירה דותן: יוסי, הוא אומר שזאת המציאות.
יאיר פרג'ון: יוסי, אני אומר לך מה האינטרס של המועצה האזורית, כדי שלא יבוא בעוד שלוש שנים, חבר הכנסת חרמש, ויבקש את התקציב לשער הנגב, ולכיש יבקש את המושבים החלשים ובאר טוביה יבקש את המושבים החזקים, וזו בדיוק העקמומיות שתהיה שם.
יאיר פרג'ון: המועצה האזורית חוף אשקלון לא הולכת להתפרק, לא רק זה, היא הולכת להתחזק.
יאיר פרג'ון: יש לה אג'נדה משלה.
יוסי דיין: לך לא יהיה אזור תעשייה, לאשקלון יהיה אזור תעשייה ,אולי תקבל ארנונה.
יאיר פרג'ון: לא, זה אזור מסחר משותף.
עמירה דותן: אני חושבת שהיושר והכנות נמצאים כרגע על השולחן.
עמירה דותן: המטרה של הישיבה הזאת ברורה לנו וחלק ממה שאנחנו רואים זו תמונת מצב שהיא לא מחמיאה, היא אולי אפילו מכעיסה, היא אפילו אולי שונה מהציפיות של חלק גדול של מי שיושב ליד השולחן, אבל היא אמיתית.
עמירה דותן: עכשיו יש שתי אפשרויות, או להמשיך לאשקלון, עם הארנונה הגבוהה עם כל מה שקשור ומה שאתם יודעים וכולי, תמונת המצב, לעומת אפשרות שנייה שעלתה כאן ליד השולחן כמה וכמה פעמים, ובמיוחד דיבר עליה בלהט רב חבר הכנסת חרמש, זה הנושא של נועם, שאנחנו עוברים עליו גם, אם אתם זוכרים, כשישבנו אז עם יושב ראש התאחדות התעשיינים, שגם הוא אמר שהוא יעשה ככל שהוא יכול כדי לעזור לכל אחד באופן אישי ולכולכם יחד כקבוצה, כדי שתלכו לנועם.
עמירה דותן: אני לא יכולה להחליט בשבילכם, אני לא יודעת אם מישהו מאיתנו יכול להחליט עבורכם, אבל זאת תמונת המצב.
עמירה דותן: מול שתי החלופות האלה, אני חושבת שאתם צריכים להחליט מה נח לכם ואנחנו נעזור לכם, כמו שאמר קודם חבר הכנסת חרמש, שאם זה נועם, אנחנו נעשה כמיטב יכולתנו, גם מבחינת לוח זמנים, גם מבחינת האפשרויות כדי שתוכלו מהר ליישב שם את העסקים שלכם, ואם זה אשקלון, האינפורמציה ידועה לכם.
ציון ברכה: אני מאשקלון.
ציון ברכה: לי היה דונם ורבע אדמה ב...
ציון ברכה: קיבלתי 40,000 דולר לדונם ואם אני רוצה לעבור לאשקלון, זה לא ייתן לי כלום, מבנה שבניתי אותו, 600 מטר מרובע, בניתי אותו עם הצוות שלי, בכוחות עצמי, קיבלתי 80,000 שקל על 600 מטר בנוי.
אורי אריאל: כמה עולה דונם באשקלון?
ציון ברכה: לא יודע, לא בדקתי.
ציון ברכה: אני קיבלתי 80,000 שקל על 600 מטר בנוי, בניתי חשמל, מערכות, מה אני אעשה עם 80,000 שקל אם אני אעבור לנועם?
ציון ברכה: איך אני אבנה?
ציון ברכה: אני בגיל 65, אני לא מסוגל לכלום.
ציון ברכה: היתה לי ועדה מיוחדת, קיבלתי מכתב השבוע, שניים פסלו אותי בגלל י"א, לא יודע מה.
ציון ברכה: השלישי נתן לי זיכוי, הוא מאשר לי שמגיע לי 800,000 שקל פיצוי עבור בנייה של כך וכך.
ציון ברכה: אני עומד בדילמה מה אני עושה, אני לא צעיר, 65, נתנו לי 80,000 שקל, לא יכול לעשות כלום, אפילו פנסיה אין לי לזה, זרקו אותנו.
ציון ברכה: וזו המדינה שלי.
עמירה דותן: אני רוצה שאנחנו נחזור רגע אחד למציאות.
עמירה דותן: השינוי במצב, שקרה לפני שלוש שנים, קרה.
עמירה דותן: גם הלכתם לשם, ואני חושבת שכולם יודעים, הלכנו לשם מאותן סיבות שהלכנו לשם, סיבות עסקיות, חכמות, אינטליגנטיות, הלכתם.
עמירה דותן: המצב השתנה.
עמירה דותן: אין יותר כח אדם זול ואין יותר את כל מה שהיה שם.
עמירה דותן: נגמר.
עמירה דותן: השאלה כרגע עכשיו מה הכי נכון כדי לחזור חזרה לחיים תקינים.
עמירה דותן: כל אחד יש לו את הפרטיות שלו ואת ההחלטות האישיות שלו, שאנחנו לא יכולים להיכנס אליהן, ולמרות שסל"ע אומרת שהוא לא רואה אתכם כקבוצה, אני בכל זאת מנסה לראות אתכם כקבוצה ולראות איך אפשר לעזור ולכן לא נעים לי אפילו לשמוע את המקרים הפרטיים, כי אני מרגישה כאילו אני נכנסת לתוך הכיס של מישהו ואני לא מרגישה עם זה מאוד מאוד נח, ולכן אני רוצה לחזור חזרה למערכת היותר רחבה.
עמירה דותן: כל אחד אחר כך יחליט לעצמו אם הוא רוצה או לא רוצה, אבל אנחנו רוצים להמשיך הלאה, את הרעיון שלכם, של היחד, גם בגלל שאתם מכירים אחד את השני, גם בגלל שזה נותן הרבה מאוד תמיכה להיות יחד ולא לבד, וגם אולי בגלל סיבות עסקיות כאלה או אחרות, שקטונתי מלהבין אותן, ואתם רוצים.
עמירה דותן: אני מאוד מכבדת את הרצון הזה.
עמירה דותן: מה הכי נכון לעשות?
עמירה דותן: אני באמת חושבת, כאדם מבחוץ לגמרי, שהפתרון שחבר הכנסת חרמש מדבר עליו, בכזה להט, שאנחנו שומעים את ראש המועצה, מר יאיר פרג'ון, מסתכל ואומר את הדברים מאוד ביושר ומאוד פתוח, האם נחכה עוד שלוש, חמש שנים?
עמירה דותן: או שנתחיל לעשות את המעשה היום?
עמירה דותן: ואני אומרת לכם, זאת המציאות.
עמירה דותן: זאת אומרת, אנחנו יכולים ליפות אותה, אנחנו יכולים לכעוס, אנחנו יכולים להכניס פה כל מיני רגשות, אבל אנחנו רוצים לצאת מפה בהחלטה או להגיד שבעוד שבוע לקבל החלטה, מה אנחנו רוצים לעשות, אנחנו רוצים לעזור לכם.
עמירה דותן: וזאת המציאות, אנחנו לא יכולים לשנות אותה.
עמירה דותן: אם אני טעיתי, אז חבריי יתקנו אותי.
ראובן ריבלין: אני רוצה להוסיף.
ראובן ריבלין: כל ישיבה אני מקבל עוד תמונה יותר רחבה ויותר מקיפה וגם פרטנית לגבי כל אחד ואחד.
ראובן ריבלין: אני לא יודע עד כמה אפשרי הדבר ואם אפשרי, צריך לעשות את זה, להעביר אתכם מקשה אחת למקום אחר.
ראובן ריבלין: אני גם חושב שנושא מחיר הקרקע הוא נושא בעייתי ביותר, אם כי מדינת ישראל היתה צריכה לחשוב על זה לפני שפינתה וגירשה אתכם, אבל כאשר אנחנו רוצים למצוא איזה שהיא דרך שבה אנחנו נוכל להביא לידי פיצוי שיחזיר את המצב לקדמותו, זאת אומרת לא יותר טוב ולא פחות טוב.
ראובן ריבלין: אי אפשר להביא את עזה בכל מקום שאתם תהיו ולאפשר לכם פועלים כפי שאתם ניהלתם את העסקים, כאשר ישבתם בצמידות לעזה, אלה הם דברים שהמדינה לא יכולה לפצות עליהם, אבל לעומת זאת אני אומר לך, ולוקח את הדוגמה של התעשיין עתיר כח האדם, שהיה מעסיק 200 אנשים והיום מעסיק 50 אנשים.
ראובן ריבלין: נגיד שהוא הולך למקום שבו הקרקע זמינה, שאין בעיה מבחינת משרד התעשייה, המסחר והתעסוקה, מינהל מקרקעי ישראל, כמו האזור שחבר הכנסת שי חרמש מדבר עליו, שנקרא אזור נועם.
ראובן ריבלין: בא אליך ציון ואומר לך 'אני לא רוצה ממך שום דבר, פרט לדבר אחד, זה המבנה'.
ראובן ריבלין: מבנה להקים בירושלים, על הר הבית, חלילה, ובאזור נועם עולה אותו דבר, זאת אומרת מטר בנייה בכל מקום עולה אותו דבר, יכול להיות שיש הבדל בהובלה, אלה הם דברים שוליים לחלוטין, אבל מטר בנייה עולה אותו דבר, הוא יצר מערכת שלמה של מבנים, עם תאורה, עם תעלות, עם כל מיני שירותים, כל מה שאתה רוצה, הוא לא רוצה שתיתן לו יותר, אבל הוא מבקש ממך שגם לא תיתן לו פחות, תבנה לו את זה.
ראובן ריבלין: תבנה לו את זה, אפשר לבנות את זה ב-40,000, ב-35,000, הוא יחזיר לך 5,000.
ראובן ריבלין: צריך 200,000 תבנה לו את זה, ואם צריך ללכת לתקן את החוק, נתקן את החוק.
ראובן ריבלין: אני אומר לך, אשכרה, חד משמעית.
ראובן ריבלין: אני אביא את כל הכנסת שהיא תתקן את החוק, משום שבאותה עת באמת חשבנו בכנסת שב-80,000 אפשר לפצות בן אדם.
ראובן ריבלין: כל מה שמבקשים ממך היום זה דבר אחד, אני לא מבקש להעביר אותם היום לפלמחים, ולא להעביר אותם לתל אביב ואפילו לא לקיסריה, אני אומר, נמצא ונאתר את המקום.
ראובן ריבלין: נגיד נועם, שהוא על דעת משרד התעשייה והמסחר, על דעת מינהל מקרקעי ישראל, המקום הטבעי ביותר וההגיוני ביותר להעביר את מגורשי ארז לשם.
ראובן ריבלין: אבל מה שהם מבקשים ממך, זה לא שום דבר, אל תעשיר אותנו, רק תן לנו בדיוק מטר-מטר.
ראובן ריבלין: שם היה תאורה, פה היה מנורה, שים מנורה, פה היה ברז, שים ברז.
גיא נתנאל: גם הכל מתועד, הם יודעים בדיוק מה היה.
ראובן ריבלין: אני מתאר לעצמי.
ראובן ריבלין: אני לא מעלה על דעתי שמישהו יוכל לשקר.
ראובן ריבלין: תלכו היום לבית המשפט המחוזי בירושלים, תראו שאי אפשר לשקר.
יוסי דיין: מתועד על ידי משרד ראש הממשלה.
שי חרמש: אין ויכוח, מידע ישנו מלא.
ראובן ריבלין: עכשיו, יכול להיות ש-40,000 זה הרבה יותר מדי, באמת, ביד נדיבה, מדינת ישראל היתה בזבזנית ופזרנית, אז נחזיר.
ראובן ריבלין: אז כל אחד מהם יחזירו, נכון?
ראובן ריבלין: אתם תחזירו, במידה ו... אתם תבנו, זה הכל.
ראובן ריבלין: אתם תבנו.
ראובן ריבלין: קחו אתם, תבנו את זה, אחר כך הם יחזירו לכם 40,000.
ראובן ריבלין: אם לעומת זאת, זה עלה 200,000, אתם תשלמו 200,000.
ראובן ריבלין: אי אפשר לבוא ולומר לאנשים קחו כסף, תאכלו.
יאיר פרג'ון: אגב, אני חייב להודות שרוב הציבור בארץ יודע שהם קיבלו מטר-מטר.
ראובן ריבלין: כך כולם חושבים.
זאב אלקין: זה תיקון חוק.
ראובן ריבלין: זה תיקון חוק, אני לא אמרתי לא.
ראובן ריבלין: אם תבוא המערכת ותאמר לי, 'אתה צודק, אבל אני לא קיבלתי ממך כסף כדי לאפשר ולתקן את העיוות על ידי החזרת המצב לקדמותו, מטר מול מטר, במקום אחר, אבל מטר מול מטר', אז אני אומר לה 'נכון, אני לא אפשרתי לך, אני אאפשר לך'.
איציק עוזר: חבר הכנסת ריבלין, כל האנשים בחוק פינוי-פיצוי, קיבלו פיצוי לפי שני מסלולים.
איציק עוזר: העסקים הרווחיים קיבלו, אתה היית חלק מהחקיקה, או לפי הרווחים שלהם, כפול מכפיל מאוד מאוד נדיב, אף אחד לא חולק על זה, או העסקים המפסידים, לפי העלות שעלה להם לבנות את המבנים כשהם מוצמדים.
ראובן ריבלין: אני אומר לך מה אמר לי ראש הממשלה.
ראובן ריבלין: אמרתי לו 'ואם זה לא יספיק?
ראובן ריבלין: ' הוא אמר 'נתקן את החוק'.
ראובן ריבלין: זה לא ראש הממשלה הנוכחי, זה בטוח.
ראובן ריבלין: זה אין על זה ויכוח, אני מדבר על ראש ממשלה שאי אפשר לדבר איתו עכשיו.
ראובן ריבלין: דרך אגב, זה רשום.
איציק עוזר: יש נקודה אחת לגבי כאלו שבוא נקרא לזה 'בעיות ברישום בספרים', כל אחד מבין מה זה אומר.
איציק עוזר: בשביל העניין הזה הוקם, ביחד עם חברת הכנסת עמירה דותן וחבר הכנסת אורון, אתה היית נוכח בדיון, אמרנו שנקים צוות בדיקה, נבדוק.
איציק עוזר: שם ניתנו תשובות ספציפית למקרים של אנשים שלא רשמו את העלויות בספרים.
ראובן ריבלין: עכשיו אני מדבר על ארז כמקשה אחת, בשביל זה באתי הבוקר.
ראובן ריבלין: יש ביניהם אנשים שהם יותר צודקים ויש אנשים שהם עוד יותר צודקים, ויש אנשים שהם פחות צודקים.
ראובן ריבלין: אני עכשיו מדבר על הרעיון.
ראובן ריבלין: הרעיון זה החזרת המצב לקדמותו, אני לוקח צילום של יום המר והנמהר ואומר 'איך היית, כל אחד מכם' ועכשיו אני אומר 'אתם הולכים לנועם?
ראובן ריבלין: אני מעביר לכם כמו שהוא, את ארז לנועם'.
ראובן ריבלין: עכשיו יכול להיות שזה עולה הרבה יותר בזול, תקבל בחזרה.
ראובן ריבלין: עולה הרבה יותר ביוקר, אתה תשלם.
ראובן ריבלין: אתה תבוא ותאמר לי, סל"ע לא מסוגלת לעשות זאת עם הכספים שהועמדו לרשותה.
ראובן ריבלין: אני אציע לחבר הכנסת אלקין לעשות הצעת חוק שאנחנו כולנו נחתום עליה ונמצא לך את המקור הכספי, איזה מקור כספי שהוא עולה ובהחלט הוא מועקה על תקציב המדינה, יחד עם זה, אנחנו צריכים להבין שמה שעשינו פה הוא היה דבר שהיה מועקה על עם ישראל ועל מדינת ישראל, ונמצא את הפתרון.
ראובן ריבלין: זה פתרון חד פעמי.
ראובן ריבלין: זה לא עניין של שנות תקציב, זה פתרון חד פעמי שצריך למצוא אותו.
ראובן ריבלין: אני לא רוצה שום דבר שיהיה להם יתרון על האסון שנפל על ראשם, שהפלנו על ראשם.
ראובן ריבלין: כל מה שאני רוצה זה להחזיר את המצב לקדמותו.
ראובן ריבלין: עכשיו אני יודע, יבוא אחד ויאמר לי 'היה לי פה בכלל גם מכרה זהב בתוכו', יאמרו לך, אז אנחנו לא נשמע לו.
ראובן ריבלין: אז בשביל זה יש את חברי הכנסת דותן ואורון, ואני סומך על שניהם שכל אחד מהם ימצא את האמת שלו.
ראובן ריבלין: יש תיעוד, יש בדיוק המצב שהיה.
ראובן ריבלין: כל מה שרוצים, להחזיר את המצב לקדמותו.
ראובן ריבלין: להערכתי, כל בית משפט, כל שמאי יכול לבוא ולומר לך את הדבר הזה.
ראובן ריבלין: הוא רצה לבנות, כאשר הוא שם משכיות זהב על כל דבר ודבר.
ראובן ריבלין: אם הוא לא לקח את המשכיות זהב, יש כאן בעיה, אבל אנחנו מדברים על דברים פשוטים במהלך עניינים רגיל וכך צריך לעשות.
זאב אלקין: אני אוסיף רק שני דברים שחבר הכנסת ריבלין דיבר עליהם, כי אני חושב שבלעדיהם לא יהיה פתרון.
זאב אלקין: אחד, המכתב הזה שלא הקראנו אותו, אבל בכל זאת פסקה אחת ממנו ראוי להקריא, של מִנהלת סל"ע.
זאב אלקין: המכתב של מִנהלת סל"ע שמסבירה למה היא לא רוצה להיות פה.
זאב אלקין: היא פה, אבל עדיין יש---
איציק עוזר: זה לא מדויק מה שאתה אומר.
זאב אלקין: אני מצטט, מה לא מדויק?
איציק עוזר: זה לא מדויק.
עמירה דותן: סליחה , מותר לו לדבר.
איציק עוזר: הוא לא יודע על מה הוא מדבר.
עמירה דותן: הוא לא יודע?
עמירה דותן: אז הנה, אז הוא מקריא.
זאב אלקין: אני אקריא את כל המכתב.
עמירה דותן: חבר הכנסת אריאל, שגם אתה תדע.
זאב אלקין: שמי שכתב אותו, תומר מוסקוביץ, משנה למנהלת מִנהלת סל"ע.
זאב אלקין: 'סיור ועדת המשנה בנושא אתר חלופי לארז.
זאב אלקין: הנהלת ועדת המשנה שברשותך (עמירה) הזמינה את מנהלת מִנהלת סל"ע ואת נציגיה לסיור שעורכת הוועדה ביום 20.7.08, באזור חוף אשקלון, בנושא אתר חלופי לארז.
זאב אלקין: כפי שאמרתי לך בשיחתנו הטלפונית, מִנהלת סל"ע אינה מטפלת בפיתוח אזורי תעשייה ועניין זה מצוי בתחום טיפולו של משרד התמ"ת.
זאב אלקין: עוד אציין (וזה המרכז בעיניי) כי מִנהלת סל"ע סבורה כי אין זה נכון משום בחינה שהיא להתייחס לתעשייני אזור התעשייה ארז כקהילה.
זאב אלקין: כל בעל מפעל בארז פעל באופן עצמאי והוא יכול לבחור באחד ממאות מגרשים מפותחים לאזורי תעשייה הקיימים בישראל.
זאב אלקין: בנסיבות אלה איננו רואים טעם בהשתתפות בסיור ונבקשך לפתור אותנו מהשתתפות בו'.
זאב אלקין: אז קודם כל הם פה, וטוב מאוד.
איציק עוזר: אנחנו עדיין חושבים ש---
זאב אלקין: רגע, אני לא סיימתי.
זאב אלקין: רק הקראתי, שלא תגיד שזה לא נכון.
זאב אלקין: בינתיים רק הקראתי משפט.
זאב אלקין: עכשיו הפסקה השלישית במכתב הזה, אני חושב שהיא אומרת הכל.
זאב אלקין: אם מִנהלת סל"ע חושבת שאין להם זכות קיום ביחד, אז לצפות שמִנהלת סל"ע, וכאן מִנהלת סל"ע גם מייצגת את מדינת ישראל, היא לא עוד משרד ממשלתי שבאופן אקראי איכשהו קשור לסוגיה הזאת, היא מטפלת בנושא של המפונים, וזה נושא אחד שדורש פתרון.
זאב אלקין: אנחנו כאן מקיימים דיון שלם על סמך הנחה שמפוני ארז צריכים להיות ביחד, כקהילה, כאזור תעשייה שהיה, וחבר הכנסת ריבלין כרגע דיבר להעתיק את המקום as is.
ראובן ריבלין: אלא אם כן הם לא רוצים.
זאב אלקין: נכון, אבל הם רוצים.
זאב אלקין: אומרת כאן המדינה, על ידי הנציגות שלה מבחינתי, שילכו ויחפשו את עצמם, 'אם על האנשים עוד הכרנו בקושי, בדוחק, אחרי הרבה מאבקים, להעתיק אותם בקהילות ועשינו סעיף מיוחד בחוק, על התעשייה אין לנו דבר כזה, ולכן מבחינתנו הם כל אחד בנפרד'.
זאב אלקין: אז עד שלא נפתור את הבעיה הזאת והמדינה לא תכיר שהם הולכים ביחד, אנחנו לא נמצא שום פתרון וכאן צריכים לשכנע את המנהלת באמצעים השונים העומדים לרשותנו לשכנוע שהיא לא צודקת בנקודה הזאת.
זאב אלקין: זאת נקודה אחת.
זאב אלקין: הנקודה השנייה, גם בהמשך לדברים של חבר הכנסת ריבלין, קשורה לסוגיה שקוראים לה בלשון המשפטנים 'ערב כינון'.
זאב אלקין: הרי מה שחבר הכנסת ריבלין דיבר עליו זה בדיוק ערב כינון – מה שהיה, מה שיהיה.
זאב אלקין: כשדיברנו על נושא מקביל דומה, העסקים של החקלאים, אמרה לנו הממשלה, 'לשלם כפיצויים ערב כינון, אני לא מוכנה, אבל לעזור לחקלאים שרוצים לחזור לפעילות חקלאית במשהו שיאפשר להם בפועל ערב כינון, אני כן מוכנה' ואז יש לנו שם ויכוח, אם זה מספיק/לא מספיק, חסר 8%, חסר 15%, אבל פחות או יותר, מבחינת הכיוון הכללי שם המדינה מודה ולא ברור לי למה המדינה לא מודה כאן.
זאב אלקין: הרי אנחנו לא מדברים כאן על פיצוי, אנחנו מדברים כאן על כך שאנשים רוצים להחזיר את מה שהיה להם, ובנושא הזה, אם מסתבר שהמספרים בחוק לא מאפשרים להם לשכפל את זה, אפילו באזור כמו אזור תעשייה נניח בנועם--
יוסי דיין: או אשקלון דרום.
זאב אלקין: לא, אשקלון דרום זה---
עמירה דותן: אין יותר אשקלון דרום, יש אשקלון.
זאב אלקין: יש אשקלון, אבל כולנו רואים שמה שאתם רוצים, אם אתם רוצים לשכפל מה שהיה בארז באשקלון, זה לא הולך.
עמירה דותן: זה הולך, אבל זה יקר.
זאב אלקין: זה לא עולה גם בתפעול אחר כך, זה ארנונות, זה הכל.
ראובן ריבלין: המועצה האזורית חוף אשקלון לא תעזור להם.
עמירה דותן: נכון, את האופציה הזאת אין יותר.
זאב אלקין: לכן או שהם צריכים לבנות תעשייה אחרת ולשנות את עצמם לחלוטין.
זאב אלקין: או שאם רוצים להישאר באותם גבולות גזרה, צריך ללכת לפתרון של חבר הכנסת חרמש.
זאב אלקין: זה ברור מהישיבה הזאת, לפחות לי ברור כשמש, ולא לצפות לאיזה שהוא פתרון קסם שיבוא.
זאב אלקין: אבל אם גם שם הפיצויים שניתנו לא מספיקים לשחזר את זה, את מה שהיה, אז זה אומר ששוב היתה טעות בחוק.
זאב אלקין: זו לא פעם ראשונה שהיתה טעות בחוק.
עמירה דותן: בסדר, אז נעשה תיקון.
זאב אלקין: יכול להיות שגם בנושא הזה היתה טעות בחוק ואז צריכים לתקן אותו, אבל אז המִנהלת צריכה להגיד---
ראובן ריבלין: אני הבנתי, למרות שהצבעתי נגד החוק ושאלתי את ראש הממשלה, בתפקידי שהיה תפקיד רם מבחינת הגובה, שאלתי אותו 'ומה יהיה אם לא יוכלו להחזיר את המצב לקדמותו?
ראובן ריבלין: ' זה כתוב בדברי הכנסת, הוא אמר 'אז נתקן את החוק'.
זאב אלקין: הנה, אז אנחנו עושים את דברו.
ראובן ריבלין: אנחנו התנגדנו.
ראובן ריבלין: גם חבר הכנסת אורי אריאל התנגד, גם אני התנגדתי, אבל יחד עם זה---
יצחק שפריר: אני כלכלן ואודה על האמת, הייתי חנון ועבדתי על פי הספרים, על פי מה שאומר החוק.
יצחק שפריר: כל הוצאה קיבלתי חשבוניות, רשמתי אותה בספרים.
יצחק שפריר: קיבלתי פיצוי עבור 2,000 מטר מרובע שהיו לי מוסכים, קיבלתי בסביבות 400,000 דולר פיצוי, והיום התעשרתי כי הדולר ירד, יש לי 500,000 דולר.
יצחק שפריר: אני גם לא חיכיתי למלוא הפיצוי, במנה הראשונה של הפיצוי, ניגשתי---
ראובן ריבלין: היו כאלה שקיבלו 400,000 שקל וקנו דולרים והם הפסידו.
יצחק שפריר: אני לא ספקולנט.
יצחק שפריר: כשקיבלתי את המנה הראשונה של הפיצוי, ניגשתי למתכננים, אמרתי 'תראו, אני רוצה, תכננו לי בבקשה, אלה התכניות שלי, אחד לאחד, כמה אני צריך, על מנת לבנות את זה בארץ'.
יצחק שפריר: המתכנן הכי זול אמר לי, 'אם אתה לא תכין 600 דולר למטר מרובע, אין לך מה להתחיל'.
יצחק שפריר: אוקי, קיבלתי את הנתון, 2,000, אני צריך מיליון ו-200,000 דולר.
יצחק שפריר: הלכתי למנהל הבנק שלי 'אדוני, אני בגיל 61 היום, כמה הלוואה אתה תיתן לי?' אמר לי 'בגילך, אתה צריך להביא לי שלושה ערבים.
יצחק שפריר: בלי שלושה ערבים אין לי בכלל מה לדבר איתך, לתת לך כסף'.
יצחק שפריר: האמת היא שאני אמרתי, אני לא אחכה לבנות באשקלון או בכל מקום, קודם כל אני צריך לדעת לאיזה הרפתקה אני נכנס.
יצחק שפריר: עם הפיצוי שאני קיבלתי, נשארה לי רק בררה אחת, עד סוף ימיי לאכול לאט לאט את הכסף ובזה לגמור את החיים שלי.
יצחק שפריר: כלומר, אין---
עמירה דותן: זה פן אחד.
עמירה דותן: והפן השני הוא שאתה לא עובד ואתה לא עסוק ואתה לא מייצר---
יצחק שפריר: אני לא מייצג את הפן הפרטי שלי, אני מדבר על הפערים בין המחירים בארץ לבין המחירים שקיבלנו, ואני לא בזה שאני אומר 'אני רוצה להיות בארלוזורוב פינת דיזינגוף', אבל אני אומר שאין לי אפילו את הבסיס ההתחלתי להיכנס להוצאה הזו.
ראובן ריבלין: ברוסיה באו הקומיסרים באחד הקולחוזים ושאלו את החקלאים, 'קומורץ, מה אתם נותנים לתרנגולות שלנו לאכול?' אמרו 'מה פירוש מה אנחנו נותנים להם לאכול?