GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ישראל מרקו: יש לנו פער בתחום מסוים של עוזרי נהגים, כי אלה חבר'ה צעירים, אבל אנחנו מנסים ליצור איזשהו פול בתוך הארגון כדי שנוכל לכסות את הפער הזה.
עתניאל שנלר: מה באשר לאנשי אבטחה?
ישראל מרקו: אנחנו עובדים מול רז"ר עורף בצה"ל.
ישראל מרקו: בכל מקרה, אנחנו לא נשענים על זה יותר מדי, כי אנחנו לא יודעים עד כמה נקבל סיוע מצה"ל.
ישראל מרקו: יצרנו לעצמנו מנגנון, גם בחוזה האבטחה שלנו, כדי לקבל מאבטחים מתוך חברות כוח האדם.
ישראל מרקו: בתיאום עם משטרת ישראל הגדרנו הכשרה יותר קצרה וקריטריונים קצת פחות מחמירים, כדי לתת מענה לסוגיית האבטחה.
עתניאל שנלר: הנוהל היפה שכתבתם ושלחתם – אני מראה את זה כדוגמה – מעורר כבוד.
עתניאל שנלר: האם בנוהל הזה נגעתם גם בנושא של חומרים מסוכנים ושינוע מסילתי?
ישראל מרקו: יש לנו כבר נוהל לשינוע חומרים מסוכנים ולכן לא הכנסנו את זה לתוך הנוהל הזה.
עתניאל שנלר: אני חושב שכדאי לצרף את זה, כדי שהכל יהיה ביחד.
ישראל מרקו: אין בעיה.
גדעון סיטרמן: האם התקנתם את כל הקבלנים המרותקים אליכם?
גדעון סיטרמן: האם הם מעודכנים מולכם?
ישראל מרקו: הוצאנו רשימה של קבלנים חיוניים לחטיבות ולאגפים הרלוונטיים אצלנו.
ישראל מרקו: יצרנו מצב שאנחנו מרתקים את המפעלים לטובת הרכבת.
גדעון סיטרמן: כולל ציוד מכני כבד שמיועד לרכבת?
ישראל מרקו: בדקנו שזה מגופים שלא מרותקים על-ידי מישהו אחר.
גדעון סיטרמן: אדוני היושב-ראש, ברשותך אני אעביר את רשות הדיבור לרשות שמטפלת בנושא ספנות ונמלים.
אמנון צור: כל הפערים שעלו בעקבות לקחי המלחמה צומצמו ותוקנו.
אמנון צור: באשר לנושא ניוד כוח אדם בין הנמלים – יש תיקון לחוק כוח אדם בשעת חירום שיאפשר לנייד עובדים, למרות שהיו לנו גם פתרונות אחרים בהגדרה של מצב מיוחד בעורף.
אמנון צור: באשר לניוד ציוד – יש תקנה חתומה בנושא.
אמנון צור: זה כלי שבאמצעותו אפשר להעביר ציוד בין הנמלים.
אמנון צור: באשר לחומרים מסוכנים – אני מדבר על אזורים לאחסון.
אמנון צור: זה בפתחו של המשרד להגנת הסביבה.
אמנון צור: המשרד מדבר על שלוש מקומות אליהם אפשר יהיה לפנות במקרה הצורך, רק עדיין לא נאמר לנו מה המקום המדויק.
אמנון צור: המקומות האפשריים הם רמת חובב, מישור רותם ורמת בקע.
אמנון צור: עדיין לא קיבלנו את המקום אליו נצטרך להעביר.
אמנון צור: מייד לאחר המלחמה הושלמו כל נוהלי החירום.
אמנון צור: תיק הנהלים הועבר לחבר הכנסת עתניאל שנלר.
אמנון צור: תורגלו מצבי חירום בתרגיל "נקודת מפנה 1" וב"נקודת מפנה 2".
אמנון צור: תרחיש הייחוס הענפי הושלם ומחכה להפצה.
אמנון צור: מדיניות המיגון – יש מענה לכך בנמלים בשני אופנים: גם מכולות מיגון וגם מבנים יבילים וכמובן גם ציוד מיגון אישי בהתאם להנחיות פיקוד העורף.
אמנון צור: באשר לאבטחה בנמלים - או שאנחנו מסתמכים על גדודי המילואים בחיפה ובאשדוד או שאנחנו נקבל דרך רז"ר עורף סיוע במאבטחים אם הגדודים האלה לא יעבדו.
אמנון צור: כל השאלות שנשאלנו בנושא חוות המיכלים אינן קשורות אלינו.
אמנון צור: זה שייך לפיקוד העורף או למשרד להגנת הסביבה.
אמנון צור: הנושא של מלאים במיכל האמוניה גם הוא אינו שייך לנו, לא אנחנו קובעים את רמות המלאי.
גדעון סיטרמן: באשר לתקנות לניוד כוח אדם וציוד – זה אחד הדברים המהותיים ששינינו וקיבלנו כחלק מההמלצות של הוועדה של עו"ד יהודה טוניק.
גדעון סיטרמן: הוא התחיל בבחינת הפעילות בנמלים, אבל הרחיב את עבודתו לכלל הפעילות הכוללת של מערכות התחבורה, כי ראינו שגם הנמלים פועלים באמצעות הרכבת.
גדעון סיטרמן: בקטע הזה היתה לאקונה מאוד חמורה, זאת בעקבות הרפורמה של ביטול רשות הנמלים והקמת חברות הנמלים.
גדעון סיטרמן: נוצרה לאקונה לגבי היכולת להעביר ציוד, כי לפני הרפורמה כל הציוד היה שייך לרשות הנמלים ואילו לאחריה כל נמל קיבל את הציוד שלו.
גדעון סיטרמן: כך גם לגבי עובדים.
גדעון סיטרמן: אני רוצה לציין מהלך שראוי לציון בכל פעם שיש דיון על כך.
גדעון סיטרמן: עובדי נמל אילת, למרות שלא היתה לנו תקנה, התארגנו בצורה וולונטרית והעלו צוותים של נמל אילת כדי לעזור לעובדי נמל אשדוד שהיו תחת לחץ עצום, מה גם שלא ידענו בדיוק מתי זה ייגמר.
גדעון סיטרמן: אני חייב לציין לשבח את הפעילות הוולונטרית של עובדי נמל אילת והקשר עם נמל אשדוד.
גדעון סיטרמן: הרבה פעמים טוענים שאין סולידריות ואנחנו שוחקים את הערבות ההדדית, אבל פה היא התגלתה במלוא יופיה.
גדעון סיטרמן: היתה עזרה הדדית בלי תנאים.
גדעון סיטרמן: עובדי אילת התנדבו והתייצבו לעבודה בנמל אשדוד.
גדעון סיטרמן: למזלנו לא היינו צריכים להשתמש בהם הרבה, כי זה היה לקראת הסוף.
גדעון סיטרמן: אני חושב שחשוב לציין שהצלחנו לנייד עובדים גם ללא תקנות.
גדעון סיטרמן: בכל מקרה, אין ספק שאנחנו צריכים להיות ערוכים למצב דומה בעתיד ולכן ביקשנו לקבל את התקנות, כולל לגבי ציוד, כי היתה מכשלה גדולה להעביר ציוד מנמל אחד לשני.
גדעון סיטרמן: זה מהלך שהתבקש והושלם.
גדעון סיטרמן: התקנות האלה קיימות ונמצאות במגירה.
אמנון צור: יש עוד שני דברים, שאני מבין שהם בטיפול המנכ"ל שלנו: הנושא של אוניית תזקיקים והנושא של ביטוח סיכוני מלחמה לאוניות.
גדעון סיטרמן: זה נושא שעלה בזמנו בוועדת הכספים כאשר אישרו את ההפרטה של בז"ן.
גדעון סיטרמן: אחת המחויבויות של משרד התשתיות ובז"ן היתה שתירכש אוניה שתירשם כאוניה ישראלית והיא תשמש אותנו בחירום.
גדעון סיטרמן: עד היום הזה זה לא קרה.
גדעון סיטרמן: גם מנהל רשות הספנות והנמלים וגם אנוכי משתדלים מאוד.
גדעון סיטרמן: אסור לוותר בעניין הזה, לדעתי הכנסת צריכה לעמוד על כך שיבצעו את ההתחייבויות של כל הגורמים בגין ההפרטה של בז"ן.
גדעון סיטרמן: זה עולה כסף, אבל לא משחקים עם כאלה דברים, בוודאי לא עם מחויבויות שניתנות לכנסת לצורך קבלת אישור של הכנסת.
מיכאל איתן: מה הרעיון?
גדעון סיטרמן: הרעיון הוא שתירכש אוניה, אבל היא תירשם בדגל ישראלי.
מיכאל איתן: מה תעשה האוניה הזאת?
גדעון סיטרמן: האוניה הזאת תעבוד ביום-יום, הרי בשגרה בז"ן משתמשת באוניות.
גדעון סיטרמן: הם התחייבו שיהיה צי ברזל, כמו שיש ל"צים", כמו שיש ל"אל-על".
עתניאל שנלר: זה כמו שבמערכת התעופה יש לממשלה מניית זהב, דבר שמאפשר לה בעת חירום לעשות שימוש בפלטפורמות פרטיות אחרי הפרטה, על מנת לא לשתק את הפעילות.
גדעון סיטרמן: בז"ן משתמשת באוניות שלא תחת דגל ישראלי.
גדעון סיטרמן: הנושא הזה עלה בוועדת הכספים של הכנסת כאשר באו לדון בעניין של הפרטת בז"ן.
מיכאל איתן: אני מבין שבז"ן שוכרת שירותים מחברות פרטיות שמבצעות בעבורה את ההובלות.
מיכאל איתן: הכוונה היא שהם יחזיקו אוניה אחת בבעלותם עם צוות ישראלי שיעבוד ויסובסד?
מיכאל איתן: בעצם בזמן מלחמה העובדים יכולים לברוח ולכן לא יעזור לך שהאוניה תהיה תחת דגל ישראלי, כי לא יהיה מי שישיט את האוניה.
גדעון סיטרמן: בעת חירום יש למנהל רשות הספנות והנמלים סמכויות להורות לאוניות תחת דגל ישראל או שרשומות בישראל לעשות פעולות כאלה ואחרות.
גדעון סיטרמן: אם אין דבר כזה לבז"ן, אנחנו נמצא במצב לא טוב.
גדעון סיטרמן: הגיעו למודל, שלקראת ההפרטה היה מקובל על בז"ן, אבל המודל עצמו לא מופעל.
גדעון סיטרמן: כרגע אני לא נכנס לוויכוח הטכני מי עושה מה, אבל אני חושב שאם מתחייבים לכנסת צריך לקיים את זה.
גדעון סיטרמן: אני מקווה.
חיים לנציצקי: במלחמה למשל, חלק גדול מהאוניות עם דגל זר לא היו מוכנות להיכנס לנמל חיפה.
חיים לנציצקי: לעומת זאת, האוניות של "צים" פקדו את נמל חיפה, דבר שעזר מאוד לפעילות בנמל אשדוד, כי לפחות 35% מהפעילות עשינו גם בנמל חיפה.
חיים לנציצקי: אך ורק אוניות של "צים" פקדו את נמל חיפה ואילו אוניות זרות לא היו מוכנות להיכנס לשם.
גדעון סיטרמן: באשר לביטוח סיכוני מלחמה - זה עקב אכילס שהחשב הכללי התבקש לטפל בו, גם מבחינת המודל.
גדעון סיטרמן: המודל שרצינו לאמץ נקרא "מודל סרילנקה".
גדעון סיטרמן: שם זה נעשה בעקבות פעילות של אי-ודאות אקלימית.
גדעון סיטרמן: יש מודל שנכנס מייד לתוקף ברגע שמוכרז מצב חירום.
גדעון סיטרמן: זה לא המצב שהיה במלחמת לבנון השנייה, אז היינו צריכים למהר לנסוע ללוידס, אבל גם אחרי המלחמה הם רכבו על הגל הזה והמשיכו להעמיס על המשק הישראלי מיליוני דולרים בגין ביטוח.
גדעון סיטרמן: לפני מספר שבועות קיבלתי דיווח שהחשב הכללי אישר סופית את המודל.
גדעון סיטרמן: אני אבדוק את זה אישית עם שוקי אורן.
גדעון סיטרמן: אמנם אנחנו לא המפוקחים, אבל כדאי שיהיה לנו מודל מגירה, כדי שלא ייווצר מצב שחברות הביטוח ינצלו הזדמנות כאשר יש כאן מצב חירום או חלילה מלחמה.
עתניאל שנלר: המודל הזה תקף גם במצב מיוחד בעורף או רק בהגדרת מלחמה?
גדעון סיטרמן: רק במצב מלחמה.
גדעון סיטרמן: רצינו קודם כל לשים רגל בדלת וייתכן שאחר נקדם את הדיונים.
גדעון סיטרמן: מכיוון שאנחנו לא יודעים להגדיר לעצמנו בצורה מובהקת מהו "מצב מיוחד", אי אפשר לצפות שאנשי הביטוח בלונדון יחליטו במקומנו.
גדעון סיטרמן: מצב מלחמה הוא משהו מדויק יותר.
גדעון סיטרמן: אני אדווח לכם על כך לאחר השיחה שלי עם שוקי אורן.
גדעון סיטרמן: הוא דיווח לי שזה סגור, אבל כדאי שנדווח על כך לוועדה בצורה מסודרת.
גדעון סיטרמן: חשוב להדגיש שזה עלה עשרות מיליוני דולרים למשק הישראלי גם לאחר המלחמה.
שוקי סגיס: בנובמבר 2007 ביצענו תרגיל רחב היקף, כולל הפעלת חמ"ל מלא ובשיתוף פעולה מלא – בפועל, לא באמצעות טלפונים או מכשירי קשר – עם פיקוד העורף, מערכות כיבוי האש, מד"א, עירייה, משרד התחבורה וחיל הים.
שוקי סגיס: תרגלנו 17 תרחישים שונים, כולל התקפות אב"כ, חילוץ מנופאים בפועל, תרגול חוזר במצב בו הצפון מותקף ונמל אשדוד נדרש לשאת בעורף.
שוקי סגיס: אחד הדברים שאני מוטרד מהם הוא עניין גדוד האבטחה.
עתניאל שנלר: אני מבקש לא להתייחס לקטע הזה.
עתניאל שנלר: אנחנו בשידור ולא הייתי מציע לדבר על הנושאים הביטחוניים בעת הזאת.
שוקי סגיס: בספטמבר הקרוב אנחנו אמורים לקבל סט ראשוני של עשרה מבנים יבילים למיגון העובדים ברציפים.
שוקי סגיס: הצטיידנו גם במיגון אישי בעבור העובדים.
שוקי סגיס: מידי חצי שנה אנחנו מבצעים את הפעלת החמ"ל.
שוקי סגיס: זה כבר בוצע פעם אחת לאחר התרגיל הראשון.
שוקי סגיס: הפעלת החמ"ל מידי פעם מיועדת כדי להשאיר את כל המערכות במתח וערוכות לקראת ביצוע.
גדעון סיטרמן: היושב-ראש שאל – ולדעתי זו נקודה חשובה - לגבי הגיבוי שיש לנמל לחשמל למנופים.
גדעון סיטרמן: איזה פתרון יש לכם לזה?
שוקי סגיס: הנושא הזה קצת בעייתי.
שוקי סגיס: אנחנו מנסים להגיע להסכמים עם חברות שיתנו לנו חשמל חלופי.
שוקי סגיס: גנרטורים לא יכולים להפעיל מנופים בצריכות מתח כל כך גבוהות.
שוקי סגיס: במקרים מאוד-מאוד קיצוניים נצטרך להפעיל מנופים ניידים.
שוקי סגיס: בכל מקרה, אנחנו מחפשים חלופה לחברת החשמל.
שוקי סגיס: אני רוצה להדגיש שגם כתבנו נהלי חירום חדשים בהתייחס לתרחיש הייחוס.
חיים לנציצקי: עדכנו את נוהל החירום בנמל חיפה.
חיים לנציצקי: בתקופת המלחמה, שהיתה סמוכה מאוד למעבר לחברות, היה נוהל חירום שעודכן רק בנושא בעלי התפקידים שצריכים להיות.
חיים לנציצקי: לגבי הנושא של חומרים מסוכנים והאמירה למפעלים להפסיק לשנע לכיוון הנמל חומרים מסוכנים, אלא באישור – צריך להבין שאנחנו מתחילים תקופת מלחמה עם כמות גבוהה מאוד של מכולות.
חיים לנציצקי: אנחנו יכולים להגיע לסדר גודל של 18,000 מכולות עם חומרים מסוכנים מסוגים שונים בנמל.
חיים לנציצקי: יש מספר חומרים מסוכנים שאמורים לפנותם, אבל עדיין מתירים שיהיו 42 מכולות של חומ"ס מהסוג הזה, כאשר יש אזור ייעודי למכולות הללו וכן אמצעי מיגון.
חיים לנציצקי: צריך לדעת שגם כאשר מחליטים לפנות לא תמיד יש אישור של פיקוד העורף לשנע חומרים מסוכנים על הכבישים באותו עיתוי, כך שהנמל צריך להיות ערוך גם לכיוון הזה.
חיים לנציצקי: באשר לכוח האדם – המסקנה שלנו מהמלחמה היא שכאשר מכריזים על מצב חירום בעצם צריך לרתק את כוח האדם ואם צריך גם לעבור למשמרות עבודה של 12 שעות ולא שלוש משמרות של שמונה שעות.
חיים לנציצקי: באופן זה יש תוספת כוח אדם של כ-30%.
חיים לנציצקי: בכל מקרה, כאשר יש מצב חירום, זה לא מצב רגיל ונורמלי של עבודה, מטבע הדברים כמות העבודה יורדת לפחות בכ-40%.
חיים לנציצקי: בנמל חיפה יש 26 מקלטים קבועים.
חיים לנציצקי: בעקבות לקחי המלחמה רכשנו 15 מקלטים יבילים נוספים אשר ניתנים לשינוע לאזורים אחרים בנמל כדי לתת גיבוי לעובדים ולמנופאים.
חיים לנציצקי: בנוסף רכשנו 200 שכפ"צים וקסדות.
חיים לנציצקי: אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה המלא עם רספ"ן ומנכ"ל התחבורה בכל תקופת המלחמה.
חיים לנציצקי: זה צריך להמשיך כך גם הלאה.
חיים לנציצקי: חלק מההנחיות שהתקבלו מרספ"ן היו בהתייעצות אתי.
חיים לנציצקי: למחרת חטיפת שני החיילים כבר סובבנו את האוניות עם החרטום קדימה, כך שאפשר היה להוציא את האוניות מהנמל במהירות.
חיים לנציצקי: במשך כשעה וחצי הוצאנו עשר אוניות מהנמל, דבר שהוא לא עניין של מה בכך.
חיים לנציצקי: ההוראה היתה בתיאום מלא ואוניות הוכנסו חזרה לנמל בשעות העבודה שתואמו עם רספ"ן ופיקוד העורף.
חיים לנציצקי: דבר שעדיין מטריד אותנו הוא שאין אתר מוסכם אליו יש לפנות חומרים מסוכנים במקרה של אירוע.
חיים לנציצקי: כבר חלפו שנתיים מאז המלחמה ואנחנו צריכים לדעת מהו האתר אליו מפנים חומרים מסוכנים ואם אותו אתר מסוגל לקבל את כמות המכולות שצריך.
עתניאל שנלר: שמעתי את זה גם לפני חצי שנה.
עתניאל שנלר: מי צריך להכריע בעניין הזה?
אמנון צור: המשרד להגנת הסביבה.
אמנון צור: דיברתי עם המשנה למנכ"ל, ד"ר יוסי ענבר, והוא אמר לי שהאתר יהיה באחד משלושת המקומות שציינתי, אבל הוא עדיין לא יכול לתת לי את זה בכתב.
עתניאל שנלר: אם כך, צריך לפנות לד"ר יוסי ענבר ולבקש ממנו את ההחלטה.
עתניאל שנלר: נאמר לכם מה הקושי של המשרד בהחלטה הזאת?
אמנון צור: הוא לא אמר לי.
אמנון צור: הוא אמר מהם שלושת המקומות, אבל הוא לא יכול היה לנקוב בשם האתר.
חיים לנציצקי: לדעתי צריך להיות יותר מאתר אחד.
חיים לנציצקי: אם יש התרחשות בדרום, חשוב שיהיה אתר בצפון, והפוך.
חיים לנציצקי: צריך להיות אתר גם בצפון וגם בדרום.
עתניאל שנלר: האתרים שהמשרד להגנת הסביבה מדבר עליהם אפשריים מבחינת תשתית תעבורתית?
עתניאל שנלר: אני מניח שאין תשתית מסילתית.
אמנון צור: לחלק מהמקומות, ברמת חובב ובמישור רותם, יש רכבת עם אפשרות לפריקה.
אבישי מיכאלי: לגבי התובלה - בדוח נקבע שהיו כשלים בנושא של אספקת הדלקים.
אבישי מיכאלי: צריך לזכור שבשעת חירום אנחנו ניזונים ממערך מיכליות הדלק אשר צה"ל מותיר לטובת המשק האזרחי.
אבישי מיכאלי: מכלל חברות הדלק הפעילות במשק הוכרזו ארבע החברות הגדולות כמפעלים חיוניים.
אבישי מיכאלי: אנחנו מרתקים את יתרת המיכליות אשר צה"ל מותיר לנו להפעלה.
אבישי מיכאלי: על-פי הדיווחים שקיבלנו במהלך המלחמה לא היתה בעיה באספקת דלק.
אבישי מיכאלי: הבעיה שנוצרה היתה כתוצאה מסגירת המסופים באזור הצפון וקווי האספקה שהתארכו.
אבישי מיכאלי: בעצם נוצר מצב שבו נהגים נאלצו לעבוד יותר משעות הנהיגה המותרות היום על-פי התקנות.
אבישי מיכאלי: כרגע אנחנו מתקינים תקנות מיוחדות לנושא הובלה בשעת חירום, כדי שנוכל להתארגן לאספקה.
אבישי מיכאלי: בעת המלחמה כל האספקה הוסטה דרומה, בעצם כל המערך הצפוני ירד לאזור אשדוד ומשם יצאו לכיוון צפון.
אלכס לנגר: זו בכלל בעיה בשעת חירום.
אלכס לנגר: כלומר, זה יקרה לא רק עם הדלק, אלא גם בכל הדברים האחרים.
עתניאל שנלר: כמה אחוזים מהצי גויס במלחמה או היה לטובת הצבא?
אבישי מיכאלי: לא גויסו מיכליות.
עתניאל שנלר: לכאורה לא היתה שום בעיה של כלי רכב?
אבישי מיכאלי: היתה בעיה של סבבים ארוכים יותר.
אבישי מיכאלי: הבעיה התעוררה ברגע שצה"ל החל לגייס את מערך המילואים שלו, אבל החברות התגברו על כך, כי במקביל היתה ירידה בביקושים לדלקים בתחומים אחרים.
אבישי מיכאלי: דרך אגב, המלחמה הזאת קצת שינתה את סדרי העדיפויות מבחינת צריכת הדלקים.
אבישי מיכאלי: בסך הכל חברות ההובלה עמדו במטלות.
אבישי מיכאלי: נושא נוסף שעלה בזמן המלחמה הוא עניין פינוי החומרים המסוכנים.
אבישי מיכאלי: לרשות משרד התחבורה, במאגר המל"ח שמתוכנן להפעלה בשעת חירום, מרותקות חברות אשר הוגדרו להובלת חומרים מסוכנים.
אבישי מיכאלי: בעצם אנחנו משחררים מיכליות מגיוס לצה"ל ומפעילים אותן בשעת חירום.
אבישי מיכאלי: בדוח נאמר שיהיה מחסור במשאיות.
אבישי מיכאלי: בהחלט, צפוי שיהיה מחסור במשאיות.