GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יהושע שמר: עשתה המדינה נכון מבחינתה, ביטלה את בתי החולים הצבאיים, אבל יצרה מסלול שירות לרופא שהיה אטרקטיבי ברמה המקצועית, ואני רוצה לעזוב את הנושא הכספי כי לא הכל כאן כסף.
יהושע שמר: הקרפ"ר הראה מסכת מדהימה של אפשרויות לפתור את בעית הקבלה.
יהושע שמר: אני רוצה להמשיך את מה שאמר כאן חבר הכנסת אלדד, שהיה אחד מסגניי, הבעיה היא שימור הרופאים ויצירת המצב שהרופאים הבכירים יהיו דמות שצעירים ירצו להתחכות לה.
יהושע שמר: מה שקרה במשך השנים, הוא שיש פיחות במסלול השירות המקצועי.
יהושע שמר: כשאני ובני דורי התגייסנו, ששת הימים, זו הייתה תקופה אחרת.
יהושע שמר: שירות בצבא – היה בו הדר, הייתה בו שליחות.
יהושע שמר: במשך השנים, הרי רופאים גם מחפשים את האטרקטיביות המקצועית - וחלק מאיתנו עשה שירות והתמחה בצה"ל, למשל יושב כאן הפרופ' אבישי גולברג מבאר שבע - ואני חושב שצריכים להחזיר את מסלול השירות הצבאי הקלאסי כחלק מההוייה הצבאית כדי שיותר ויותר ירצו להתקבל לשם.
יהושע שמר: מה שהראה כאן קרפ"ר, כי הבעיה היא לא רק קבלה.
יהושע שמר: אתמול פגשתי רופא, רס"ן שהשתחרר מהצבא, אחד הטובים.
יהושע שמר: כיום הוא עובד בבית חולים במרכז הארץ שכל מה שמציעים לו זה מסלול שירות, כולל מלגה של 60,000 דולר, ויש את הדבר שנקרא פרוייקט ה'תלפיות' של בתי חולים אזרחים, שהוא יכול לעשות עם זה מה שהוא רוצה ולהתמחות במה שהוא רוצה.
יהושע שמר: אם לרופאים בצבא לא יהיה מסלול שירות אטרקטיבי כמו שהיה לנו, לבכירים שנמצאים פה, יכול להיות שיהיו לכם עתודאים, אבל אחרי 3 שלוש שנים הם יעזבו, ואז תישארו עם אותו בור.
יהושע שמר: הבעיה היא לא רק הגיוס, יש מסכת שלמה של פעולות בהן צריך לנקוט.
זבולון אורלב: תודה רבה, אני חושב שהנקודה ברורה.
רביב מייזל: הקרפ"ר הנוכחי, הקרפ"ר הקודם וגם חבר הכנסת אלדד אמרו את מה שרציתי להגיד ולכן אני אקצר.
רביב מייזל: בעיית המחסור ברופאים, לפי וועדת מז"י שהגישה המלצות לפי דעתי בספטמבר-אוקטובר 2002, דיברה על הסצנריו הגרוע של המחסור שיחול בשנת 2011, לא במחצית העשור הבא אלא בהתחלה, ואנו כבר מרגישים את המחסור, ובייחוד בצה"ל.
רביב מייזל: אני חושב שצריכה לצאת מכאן איזושהי קריאה לממשלה להעמיד את נושא המחסור ברופאים בכלל, ובייחוד המחסור ברופאים בצה"ל בראש סדר העדיפויות הלאומי, להקצות לזה משאבים כמובן ותוכנית.
שמואל שפירא: אני לא הייתי קרפ"ר אבל הייתי סגן אלוף בחיל רפואה.
שמואל שפירא: אני חושב שיש שינוי גדול מאוד בדמוגרפיה של הסטודנטים לרפואה, והשינוי הזה בדמוגרפיה שנרמז עליו כאן על ידי אחד מחברי הכנסת (לא לגמריי פוליטיקליקורקט לפרט אותו), משפיע על כל מערך הרפואה במדינת ישראל, על מקצועות במחסור, על מקצועות בקושי, וגם על מחסור כללי ברופאים.
זבולון אורלב: גם בסוגי ההתמחות בתוך הרפואה.
זבולון אורלב: אני מכיר מחזור מסוים בבית ספר לרפואה מסויים, שאלה שהולכים להתמחות ברפואה הקלאסית, חירורגיה, גריאטריה, בקיצור כל המקצועות הקשים שצריך לעשות אחרי זה תורנויות, אלה בבעיה קשה מאוד.
זבולון אורלב: אבל כל אלה שהולכים להיות במקצועות האחרים, שמה רבים על מקומות ההתחמות.
שמואל שפירא: החברה השתנתה לגמרי, ואני חושב שזה חלק מהשינוי בחברה הישראלית.
שמואל שפירא: ומי שמשלם על זה מחיר גבוה במיוחד מדרך הטבע, זה חיל הרפואה.
שמואל שפירא: כי חיל הרפואה בהיבט הזה הוא שחקן משנה, חיל הרפואה ניזון מאוכלוסיות שבמיעוט, ולכן אני אומר שהפיתרון הוא חד וחלק, וצריך להיות פיתרון יצירתי.
שמואל שפירא: אני חושב שהרפואה הצבאית היא חלק משמעותי מאוד במיעט הרפואה הישראלי, ולכן לפתוח מסלול צבאי הוא פיתרון מאוד חשוב.
זבולון אורלב: למה בי"ס לרפואה בהדסה לא עושה מה שעושה אוניברסיטת בן גוריון?
שמואל שפירא: אני אמרתי קודם בזהירות רבה, הסטודנטים העתודאים שמתקבלים אלינו אלה הסטודנטים הנמוכים במדרג, ולא נתתי מספרים, כדי לא לפגוע בכבודם, וזה גם לא פוגע בכבודם.
שמואל שפירא: אם אתה לא ממלא את המכסה שיש לך, אז גדוד מסויים לאחר מכן אין לו רופא.
שמואל שפירא: אנחנו יודעים את זה, יש בעיות נוספות לאוניברסיטה העברית ויש בעיות נוספות לירושלים, ואין מה להיכנס אליהן עכשיו.
זבולון אורלב: סליחה שאני לוחץ אותך, מה זה קשור לבעיות הכלליות?
זבולון אורלב: זה קשור לכך שאתה יודע שאם יש מכסה של בית ספר מסויים, בהדסה, והוא לא ממלא את המכסה, כעבור כמה זמן בגדוד מסויים, שריון למשל, אין רופא.
שמואל שפירא: אין מכסה.
שמואל שפירא: אין מקומות מסומנים לעתודאים, הייתה מוסכמה.
שמואל שפירא: בעבר במקום בו למדתי היו סדר גודל של שליש כיתה עתודאים, לא הייתה מכסה.
שמואל שפירא: אין גם היום מכסה, ואני מציע לא לקבוע מכסות.
שמואל שפירא: אני מציע להביא אנשים טובים, שיעמדו בקריטריונים, ואני חושב שאפשר להביא אותם לעתודה.
שמואל שפירא: חלק מהפיתרונות נרמזו, חלק מהפיתרונות הם בתוך הצבא, ואני חושב שמסלול צבאי יביא יותר רופאים לצבא ורופאים מתאימים יותר.
יובל וייס: אני דר' יובל וייס, מנהל בי"ח הדסה עין כרם, וברצוני להגיד מילה על מה שאמר היו"ר.
יובל וייס: אני מייצג את בית החולים הדסה, ופרופ' שמואל שפירא את הפקולטה.
יובל וייס: אני חושב שהחברה השתנתה והרופאים השתנו.
יובל וייס: צריך להבין שאנשים הולכים ללמוד רפואה כדי להיות רופאים.
יובל וייס: אנחנו היום נפגשים במערכת הרפואה לאייש מקצועות שהם מקצועות תובעניים.
יובל וייס: נגעת ברפואה פנימית, כרורגיה, כרורגיה לב חזה, מקצועות שהיום פוחת הדור.
יובל וייס: הרופאים היום רוצים לעסוק חלקם במקצועות יותר רווחיים.
יובל וייס: הרי לא חסר מתמחים למחלקות עיניים, אף אוזן גרון, אותן מחלקות שלכאורה החיים בהם יותר קלים, והרווח הכספי בסיומם הוא יותר גבוה.
יובל וייס: אני רוצה להזכיר לוועדה נושא שלא נאמר.
יובל וייס: בין 10 ל-20 אחוז מבוגרי בתי הספר לרפואה בארץ, עם סיום הלימודים ומייד, עוזבים את מדינת ישראל והולכים לעבוד בעיקר בארצות הברית, כי הגמול הוא גבוה יותר.
זבולון אורלב: בריחת המוחות היא לא רק בתחומים המדעיים, אלא גם בתחום הרפואה, זה ידוע.
יובל וייס: אנחנו מקבלים את הרופאים שלמדו בהונגריה ומייצאים את הרופאים שלמדו כאן, שבוודאי יגידו כמה עולה כאן להכשיר סטודנט לרפואה.
יובל וייס: צריך להבין שמדברים על הצבא.
יובל וייס: היום הנוער רוצה דברים אחרים, אף אחד לא הולך ללמוד רפואה כדי להיות קצין רפואה ראשי, אלא הולכים ללמוד רפואה כדי להיות מנהל מחלקה או פרופסור או חוקר.
זבולון אורלב: מה אפשר לעשות כדי שבית ספר לרפואה בהדסה בכל זאת יתרום את חלקו?
יובל וייס: אני חוזר ואומר, אינני קשור במישרין לבית ספר לרפואה בהדסה, אני חושב שמה שנאמר כאן, על מסלול של פקולטה לרפואה הצבאית במסגרת אחת הפקולטות הקיימות שיכולות להכשיר רופאים ולא במסגרת פקולטה חדשה, הוא הפיתרון הנכון.
יובל וייס: : מול כל מה שאמרת כרגע, הרי כל עתודאי מתחייב לשרת, מול אלה, אותם ה-20 אחוז שאחר כך יוצאים מהארץ, הרי זה גם נותן מענה לזה.
אבשלום וילן: ראשית, אני באמת חושב שבתי הספר בארץ הם ברמה גבוהה, ומכל מה שאני שומע גם בעולם, אני רואה את ההצלחה הרופאים הישראלים שהולכים לכל המקומות.
אבשלום וילן: אין לי ספק שמבחינת הרמה, זה גם מה שאלדד אמר, שהבעיה הגדולה שבצה"ל איכות הרפואה היא גבוהה (ואני מרשה לעצמי לדבר מידע אישי דור שני- לא רק דור ראשון), והביורוקרטיה.
אבשלום וילן: ביורוקרטיה היא בעיה קשה במערכת הצבאית ופה יש הרבה מקום לשיפור.
אבשלום וילן: אני חושב שאין מנוס לפי מה שתואר פה, מכך שהועדה תתמוך בנושא של הקמת פקולטה נוספת, אשר תתמחה ברפואה הצבאית, וזה יפתור את רוב הבעיות שעלו בדיון.
אבשלום וילן: זה מאפשר את הרופאים הגדודיים, שזה לב הבעיה, ואני מזכיר שזה לא רק בשנות ה-80 התחיל.
אבשלום וילן: אני מדבר על תחילת שנות ה-70.
אבשלום וילן: עוד לא היו רופאים בכל המקומות האלה.
אבשלום וילן: כנקודה לסיום, רק כיוון שמנהיג הליכוד השתתף באיזשהו פרוייקט, התחילו להבין שצריכים רופאים גם למקומות האלה.
אבשלום וילן: אחרת כולם נראים חזקים, אבל לפעמים גם צריך לטפל בהם.
דני ביטון: הבעיה של הרופאים בצה"ל, עוסקים בה עד רמת הרמטכ"ל, ואנו לא חוסכים בכלל במשאבים בתחום זה תוך הבנה של החשיבות הרפואית.
דני ביטון: אני לא רוצה לעסוק בעבר, אני צריך ללמוד מהעבר איך למנוע את הבעיות מהמחר, או איך לפתור את הבעיות של המחר בשני טווחי זמן, האחד זה עד 2010 כי ב-2010 הבעיה הזו עתידה להיפתר (כמות החוזרים מהלימודים תהיה כמות אותה אנחנו צריכים), ולאחר מכן בטווח הזמן מ-2014 ואילך, שלפיכך המאמצים ממוקדים לשני טווחי הזמן האלה.
דני ביטון: בטווח הזמן המיידי אנחנו מקפידים מאוד שלא תהיה פגיעה בפעילות המבצעית ושכל יחידה מבצעית תזכה למענה רפואי הולם וצמוד.
דני ביטון: אותו דבר ביחס לאימונים.
דני ביטון: הסוגיה שאנחנו שוקלים אותה לגבי הרופאים באותן יחידות, כי יש לנו סדר עדיפויות של שיבוץ הרופאים במשך הקדנציה של הרופאים והפרמדיקים, ובעיה המרכזית שלנו באותן יחידות ספציפיות שאנחנו הגדרנו אותם.
דני ביטון: בדרך כלל זה הגדודים ששייכים לבה"דים.
דני ביטון: מספר גדודים באותו בה"ד במקום שבאותו בה"ד יהיו 4 רופאים כי יש 4 גדודים, אנו משאירים עד 3 רופאים.
דני ביטון: כך שיש איזשהו סדר עדיפויות שאנו עושים שיקול דעת, וצרלנו.
זבולון אורלב: צה"ל הגדול לא יכול למלא מחסור של 15 רופאים מהיום למחר באמצעים כספיים, ובאמצעי נאומי ציונות, וקשה לי להשלים עם העניין הזה שגדוד, בה"ד או לא בה"ד, אין לו את הרופא שלו.
דני ביטון: אעמוד גם על העניין הזה.
דני ביטון: אנחנו מכשירים פרמדיקים שלא היו קודם לכן בצה"ל בגדודים, והיום בכל הגדודים יש פרמדיקים, וזה נושא מאוד חשוב.
דני ביטון: באשר לאזרחים עובדי צה"ל מחליפי רופאים, הגדלנו את השיאים בצה"ל בכ-150 רופאים אזרחים עובדי צה"ל בכדי לתת מענה בכל אותם בה"דים ובכל אותם מקומות שאנו לא מצליחים להביא לשם רופא.
דני ביטון: אנחנו פרסמנו בעיתונות, שלחנו לכל רופא במדינת ישראל הביתה איגרת, מתוך ניסיון להתחים רופאים לקבע, לא משנה באיזה גיל, תוך שהשכר הוא שכר גבוה, מענק חתימה מאוד גבוה, רכב צמוד, ובקיצור יצאנו מגדרינו בכדי לתת מענה עד לשנת 2010.
דני ביטון: ואיזה פלא?
דני ביטון: לא הצלחנו להחתים אפילו לא רופא אחד כי אף אחד לא רוצה לשרת באותם גדודים שלנו בנמצאים בלבנון, שנמצאים באיו"ש ובעזה.
דני ביטון: יצאנו מגדרינו, לא חסכנו אגורה.
דני ביטון: ויצאנו עם תוכנית מרחיבה באמת.
דני ביטון: אנחנו חושבים שבין יתר הפיתרונות שעלינו לספק לגדודים הלוחמים, זה גם הפניית משאבים מהעורף לחזה, והדרך שלנו להפנות את המשאבים מהעורף לחזה עולה בקנה אחד עם הרצון שלנו להטיב עם הטיפול בעורף.
דני ביטון: 'ביקור הרופא' זו הצלחה.
דני ביטון: ביחס למה שהיה.
דני ביטון: כי ביחס למה רוצים שאני אבדוק את זה?
דני ביטון: אני יכול להסתכל על האתמול, ולהגיד שביחס לאתמול זו הצלחה.
דני ביטון: השאלה היא באיזו נקודת זמן מודדים אותה.
דני ביטון: האם כשיצאנו למרפאה הראשונה, כשאז באמת היה לחץ, או לאחר שיצאנו לכל המרפאות, כפי שאנחנו היום.
דני ביטון: והחברה למדה פחות או יותר את מאפייני הפעילות של החיילים שלנו, כי במוצאי שבת, ראה איזה פלא, שם התורים הגדולים.
דני ביטון: כי ביום ראשון בבוקר צריך להתייצב לצבא.
דני ביטון: אנחנו היום במקום די טוב.
דני ביטון: קרייה ותל השומר, אנחנו מעבירים אותן לקופות חולים.
דני ביטון: החיילים יקבלו מענה מיטבי בקופות חולים.
דני ביטון: גם אנחנו, לא רק החיילים, למה לנו להעלים?
דני ביטון: והדבר הזה, סך הכל, יאפשר להפנות משאבים לחזית.
דני ביטון: גם חלק מהרפואה הראשונית שלנו אנחנו נאזרח.
דני ביטון: מכאן אנחנו עוברים לפיתרונות לבעיה ארוכת הטווח ואיפה המדינה צריכה או יכולה להיכנס לעזור לנו.
דני ביטון: כי נכון לעכשיו, אלה דברים שאנו עושים בתוך עצמנו.
דני ביטון: הדבר המרכזי והיחיד הוא ההורדה של רף הכניסה לבתי הספר לרפואה.
דני ביטון: אני לא מדבר על הורדה מוחלטת למשהו נמוך מדי, אבל הורדה חלקית ושפוייה בכדי שנוכל להכניס את הכמות הגדולה של ה-784 אנשים אזרחים בני 18 שמצאו שהמסלול הזה הוא אטרקטיבי, שרוצים להיות בעתודה רפואית.
דני ביטון: אני אומר פה לכל הקרפ"רים, זה לזכותכם, הצבע הכהה שמבטא עלייה, סה"כ 784 אזרחים בני 18 שרוצים להיכנס למסלול, זה בגלל שהמסלול הוא אטרקטיבי, ועכשיו אנו צריכים לטפל בירוק הבהיר.
דני ביטון: ואת הירוק הבהיר אפשר לפתור בקלות, רצוי והבנה של חשיבות העניין.
דני ביטון: ובבית ספר לרפואה צבאית סיכמנו שזה יגיע לרמטכ"ל.
זבולון אורלב: אוקטובר 2009, אני מבין זאת הכוונה שיפתח?
דני ביטון: תוצאות שיבואו ב-2016, אבל אם לא נעסוק בזה היום הם לא יהיו.
דני ביטון: קיים כל המלל ומאורגן בתוכנית מסודרת.
זבולון אורלב: תודה, אני רוצה לסכם את הישיבה ולומר שסה"כ תמונת המצב שנחשפה גם בכתבת התחקיר ברשת ב' וגם במסמכים שהועברו לנו על ידי רופאים ואחיות, חומר אשר היה הבסיס להכנת המסמך של מרכז המידע והמחקר.
זבולון אורלב: נמצאת איתנו גם דר' שירלי שהיא מנהלת המרכז ואני מודה על העבודה שנעשתה.
זבולון אורלב: מלמדים שהנתונים שהוצגו לנו, שהוצגו לציבור, הם גם הנתונים שצה"ל מודע להם, ובעצם אין מחלוקת לעובדות הבסיסיות באשר למחסור בשירותי הרפואה שעיקרם זה סוגיית המחסור ברופאים.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שחרף כך שהתרשמתי שיש מאמצים כנים להתמודד עם הבעיה, לא הוצג לנו פיתרון שאנחנו יכולים לומר, זה תוך חודש או חודשיים הבעיה נפתרת.
זבולון אורלב: לפי דעתי המחוייבות הזו של שירותי רפואה לחיילים היא מחוייבות כל כך מוסרית ובסיסית, שאין לנו דרך לעבור ככה על סדר היום ולהגיד שאנחנו מסתפקים במצגות.
זבולון אורלב: אני חושב שהנושא הזה בהחלט ייבדק על ידי מבקר המדינה.
זבולון אורלב: בשיחה שהייתה לי עם האלוף מנדי אור, שהוא כאמור משנה למנכ"ל משרד מבקר המדינה וראש חטיבת הביטחון, ואנחנו יודעים שמותר לנו לומר את זה, (אתם יודעים שדו"חות מבקר המדינה הם חסויים עד שמסירים את האמברגו), שדו"ח מבקר המדינה על מערכת הביטחון הקרוב, שיו"ר ועדת המדינה מקבל אותו בעוד חודשיים, כולל משרד ראש הממשלה (לתגובות), אמור לכלול גם את הפרק בנושא זה.
זבולון אורלב: התלבטנו האם כתוצאה גם מהדיון הזה אנחנו נפריד את הפרק הזה ונפעיל את סעיף 21 כדי שייצא דו"ח מיוחד, אולם הגענו למסקנה בתום הדיון, שדו"ח מבקר המדינה יכלול את כל המרכיבים שהועלו כאן בדיון על כל פרטיהם ואין צורך לחזור.
זבולון אורלב: זה גם יחסוך הרבה מאוד זמן, כי אם היינו מבקשים הפעלת סעיף 21 זה ייקח לנו בערך עוד שנה לקבל את הדו"ח, אנחנו גם יודעים שחברי הכנסת אבשלום ואילן לא אוהבים את סעיף 21.
זבולון אורלב: על כל פנים הועדה מחליטה ורושמת לפניה שדו"ח מבקר המדינה על מערכת הביטחון בעקבות הדיווח של האלוף במילואים, יכלול את הפרק על הרפואה כולל את כל המרכיבים בנושאי הדיון שהועלו כאן.
זבולון אורלב: ואנחנו, כרגיל בדו"חות אלה, מצפים שלא רק יחשפו הליקויים, על אף שזה דבר חשוב מאוד כי מי שלא חושף ליקויים לא יודע לתקן אותם, אלא בעיקר ייבחנו גם ההמלצות של משרד מבקר המדינה לאור גם ההחלטות או הפעילוית שנוקטות הרשויות השונות.
זבולון אורלב: נושא שני הוא הסוגיה שמבקר המדינה בדו"ח הביטחון לא בודק אותה, היא שאלת לומדי הרפואה במדינת ישראל.
זבולון אורלב: לדעתי יש כאן הסכמה רחבה מאוד שסוגייה הזו מחייבת את המל"ג, וזו בקשתנו, שייערך דיון מיוחד במל"ג לאור הדיון שהתקיים כאן, שיוצגו הממציאם החמורים של המחסור הידוע מראש של הרופאים במדינת ישראל (שאחד מתוצאות הלוואי של הדבר הוא המחסור של הרופאים בצה"ל) כדי לתת פיתרון.
זבולון אורלב: אנחנו יודעים שאתם יוצאים לחופשה ב-16.7 ולכן לא תספיקו לקיים את הדיון.
זבולון אורלב: אנחנו רק מבקשים שבדיון של או של ספטמבר או אוקטובר, ואנו נמתין עד אחרי הדיון באוקטובר, לקבל את תוצאות הדיון.
זבולון אורלב: אם נתרשם שהמל"ג לא נותן פיתרון, אולי עליו אנחנו נפעיל את סעיף 21.
זבולון אורלב: אני חושב שאסור לעבור על סדר היום בסוגייה הזו בנושא של רופאים.
זבולון אורלב: : אני מציעה שהוועדה תפנה את הבקשה הזו לשרת החינוך שיושבת ראש המועצה להשכלה הגבוהה.
זבולון אורלב: אני מקבל את ההערה, כמובן הבקשה תופנה ליושבת ראש המל"ג.
זבולון אורלב: עסקנו כאן בדיני נפשות של אנשים שאנו תובעים מהם בעת הצורך לתת את נשמתם, ואם אנו תובעים מהם לתת את נשמתם אנחנו צריכים לעשות כל דבר כדי לתת להם מענה.
זבולון אורלב: אני מאמין שחייל לוחם שיודע בכל רגע בכל מקום שאם חס וחלילה יקרה לו משהו מדינת ישראל, באמצעות שירותי הרפואה הנפלאים שלה, יעמדו מאחוריו בכל מצב, הוא גם יידע להילחם טוב יותר.
זבולון אורלב: וגם אנחנו, במתן שירותי רפואה אלה, ממלאים חובה מוסרית מאין כמוה.
זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את הישיבה של ועדת ביקורת המדינה, בסוגיית זיוף תווי חנייה של נכים.
זבולון אורלב: אנחנו קיימנו ישיבה בכ"א באייר תשס"ח, 26 במאי 2008.
זבולון אורלב: בסיכום הישיבה קבענו שהוועדה רשמה לפניה בסיפוק את דבריו של שר התחבורה והבטיחות בדרכים מר שאול מופז, על מדיניות המשרד באשר לתווי חנייה לנכים וכן את הצהרתו לערוך רפורמה בנושא.
זבולון אורלב: הוועדה רשמה לפניה את דברי מנכ"ל משרד התחבורה מר גדעון סיטרמן, את עמדת היועצת המשפטית של המשרד, עורכת הדין חווה ראובני, וכן את דברי הגברת חסידה קופרברג, מנהלת האגף לשירותי מידע, באשר לתכניות משרד התחבורה אשר במרכזן הצעת חוק ממשלתית.
זבולון אורלב: הוועדה קוראת למשטרת ישראל לערוך מבצעי אכיפה, ומבקשת ליידע את הוועדה על מנת שתוכל להצטרף לאחד המבצעים.
זבולון אורלב: הוועדה פונה לשר התחבורה בבקשה לבדוק בהקדם את האפשרות להחלפת כל התווים הקיימים, היות והוועדה התרשמה שקיים פוטנציאל לצמצם בכך את נגע הזיוף.
זבולון אורלב: הוועדה מבקשת משר התחבורה לפנות לרשויות המקומיות בבקשה לאכוף את האיסור על חנייה במקומות שמורים לנכים בדרך שימוש במידע שמעמיד לרשותם משרד התחבורה.
זבולון אורלב: הוועדה תשוב ותתכנס לישיבה בנושא בשבוע השני של חודש יולי, כדי לבדוק את התקדמות הצעת החוק.
זבולון אורלב: אני מבין שהמשטרה לא פה, היא הוזמנה ועד לרגע זה לא קיבלתי שום מידע על מבצע אכיפה.
זבולון אורלב: אדוני המנכ"ל, אלה היו ההחלטות, מה התקדמנו מאז?
גדעון סיטרמן: בוקר טוב אדוני היושב ראש, תודה רבה על ההזדמנות לדווח לוועדה.
גדעון סיטרמן: נעשו כמה מהלכים בכמה מעגלי פעולה כדי לזרז את התהליך.
גדעון סיטרמן: קיימתי מפגש עם כל נציגי הארגונים השונים כדי ללבן את הבעיות הקיימות, ואיך אפשר לפתור את זה בשני תווכי זמן.
גדעון סיטרמן: הדבר הראשון במיידי כל עוד אין את שינוי החקיקה, והדבר השני, שינויי חקיקה שמתבקשים בדברים והצעות שהועלו על ידי הארגונים השונים.
גדעון סיטרמן: במקביל, פנינו למשטרה וביקשנו מהם לייצר תהליך של מבצעי אכיפה, לא מבצע אחד.
גדעון סיטרמן: יש לנו עם זה קצת בעיה, כיוון שהנושא נמצא בסדר עדיפות גבוהה במשטרה, אבל לא מספיק.
גדעון סיטרמן: בהחלט אפשר לעודד אותה לתהליך הזה, אבל כמובן נושא האכיפה מצוי בידם.
גדעון סיטרמן: פנינו ליושב ראש המרכז שלטון המקומי עדי אלדר, בבקשה להעיר את תשומת לב כל ראשי המועצות והעיריות, שניתן לקבל את כל המידע מהמשרד באמצעות החברה לאוטומציה.
גדעון סיטרמן: אני מקווה שזה יבוא לידי ביטוי.
זבולון אורלב: נעשתה פנייה בכתב?
גדעון סיטרמן: בכתב שלי לעמי אלדר.
זבולון אורלב: אני אפנה גם כן לפנות למנכ"ל מרכז השלטון המקומי לצרף את המכתב, ואבקש דיווח מה נעשה בעקבות הדבר הזה.
גדעון סיטרמן: אני מביא לך גם העתק מכתב.
גדעון סיטרמן: אם זכור לך דיווחתי שאנחנו מנסים להיות המובילים בעולם לגבי תו חנייה לנכה בינלאומי, לאהרון אברמוביץ מנהל כללי של משרד החוץ כדי שהיוזמה תיעשה באמצעות נציגות שלנו באו"ם ושיהיה ראוי.
גדעון סיטרמן: דיברתי גם עם החברים של הארגונים השונים בכנס הבא הבינלאומי שיהיה להם, כאשר ישראל תתפוס אולי פיקוד או יוזמה למהלך הזה.
גדעון סיטרמן: במקביל חוה ראובני קיבלה הערות, כזכור לך משרד המשפטים התמהמה.
זבולון אורלב: עורך דין איה דביר נמצאת פה?
קריאה: היא דיברה איתי אחר הצהריים, היא חולה.
קריאה: גדעון סיטרמן ברשותך, אבקש מחוה לדווח על המגעים שיש לי עם משרד המשפטים כדי לקדם את החוק.
קריאה: יש שימוש לרעה במצב הנוכחי, הטלתי על צוות משותף, והעלנו לנו כמה אפשרויות להנפקה.
קריאה: במצב הנוכחי מבחינת החוק, אנחנו מחויבים להנפיק לכל נכה תו שהוא מוצמד לרכב ולא מוצמד לנכה פעם אחת, ועל התו הזה יש אפשרות לרשום עד שני כלי רכב.
קריאה: אנחנו כרגע פועלים במסגרת החוק הקיים בלי התיקון, ולכן מהמספרים שלנו הסתבר שחלק גדול מהבסיס לשימוש לרעה נובע מהעובדה שחברים שהם נכים פונים בטענה של אובדן ומקבלים תו נכה, אנחנו לא בוחני לב וכליות, אין לנו אפשרות, אבל מטבע הדברים כאשר נכה בא ואומר שהתו שלו אבד, אנחנו מנפיקים לו חדש.
קריאה: מסתבר שמתוך שמונים ומשהו אלף בשנים האחרונות 14 אלף איבדו את התו, נראה לי שזה אובדן שהוא מעבר לתקן.
זבולון אורלב: מה הוא מרוויח מזה.
גדעון סיטרמן: אז הוא נוסע בשניהם.
קריאה: עושה בזה שימוש אדם שהוא לא בעל התג.
קריאה: גדעון סיטרמן מכיוון שרשומים שני מספרי הרכב, אז יש לו קבוע – אם יש לך אחד אתה יכול להשתמש צמוד לנכה.
זבולון אורלב: החוק לא מחייב אותך לתת רכב השני.
חוה ראובני: לא, הוא לא ממין הרכב השני, הרעיון הוא שיש תג אחד לשני כלי רכב.
זבולון אורלב: החוק מרשה לכם, אבל לא מחייב אתכם אם הבנתי נכון, לרשום שני כלי רכב.
חוה ראובני: כן, אבל אם הנכה מבקש ומוכיח שעומדים לשימושו האישי, אני לא יכולה להגיד לו אנחנו לא רוצים, החוק נתן לו את הזכות לבחירתו.
זבולון אורלב: החוק נתן לכם את הזכות לתת לו, לא לו.
חוה ראובני: לא, זה לא שיקול דעת.
חוה ראובני: ההגדרה היא רכב מזכה, רכב שלגביו הוכיח הנכה להנחת דעתה של רשות הרישוי כי הוא עומד לשימושו האישי דרך קבע.
חוה ראובני: תג נכה נותן את הרשות לרכב נכה.
חוה ראובני: אני לא חושבת שיש לנו שיקול דעת להגיד לא השתכנענו שבאמת אתה משתמש בשתי מכוניות לסירוגין, לכן אנחנו רושמים רק אחד תבחר.
זבולון אורלב: סליחה על בורותי, למה הוא צריך באמת שניים.
זבולון אורלב: איך הוא משתמש בשני כלי רכב?
חוה ראובני: יש מצבים שבו למשל ילד נכה שהוריו מסיעים אותו לסירוגין.
חוה ראובני: יש מצב שבו אדם יש לו רכב צמוד מהעבודה, וחוץ מזה יש את הרכב המשפחתי שרשום על שם בני המשפחה והוא רכב פרטי לכל דבר, דברים מן הסוג הזה.
זבולון אורלב: אז באיזה רכב הוא נוסע?
זבולון אורלב: אומרים לנכה אתה נוסע ברכב אחד.
חוה ראובני: אדוני היושב ראש צודק לחלוטין, ניסינו את זה לפני 8 שנים כי באה טענה שמצב של רכב אחד שרשום על שם הנכה הוא נוקשה מדי, הפתרון שנמצא מתברר שהוא רופף מדי.
חוה ראובני: אנחנו בהצעת חוק מתכוונים לחזור לרכב אחד לפי המוצע, למעט שני מקרים חריגים, זה המצב של הילד, או נכה שמתגורר בגפו, ואז שני בני משפחה מדרגה ראשונה.
חוה ראובני: למשל, קשיש ששני ילדיו מסיעים אותו, רק למקרים האלה.
חוה ראובני: אדם עובד, חי, מתפקד, תבחר, זה הרכב שישמש אותך.
גדעון סיטרמן: במקביל, הטלנו לבדוק אפשרויות להנפקת תו חדש שהוא בשלב מסוים יעשה סדר בזה שכל המוכפלים וכל הנכים שלא עלינו נפטרו וממשיכים להיות בסירקולציה של השימוש בתווים.
גדעון סיטרמן: אני ביקשתי שיבדקו כמה חלופות, עם כמה חלופות תקציביות שקשורות בזה.
גדעון סיטרמן: אנחנו היינו רוצים להנפיק במכה אחת כ-80 אלף תווים כדי לייצר קודם כל תהליך של נקיון הזיופים והמוכפלים והכפולים, וכל מה שמפריע לשימוש הסיטונאי ולא נכון לשימוש לרעה.
גדעון סיטרמן: אז יעלה כסף, אבל שווה לעשות פעם אחת סדר בעניין הזה עד לחקיקה.
זבולון אורלב: לזה התבקשתם ב-26 למאי לבוא עם תשובות.
זבולון אורלב: גדעון סיטרמן יש תשובות לגבי תמחיר מסוים, אולי מר גאנם יסביר לך איזה חלופות ישנם.
גאנם חמדה: עיקר המסקנה שלנו שרוב התווים המזויפים שהם כתוצאה מכך שאנשים מסתובבים עם שני תווים לא עם תו אחד.
גאנם חמדה: כלומר, ה-14,000 שדיבר עליהם גדעון הם עיקר הבעיה.
גאנם חמדה: אנחנו לא מוצאים יותר מדי תווים מזויפים שאנשים הלכו והעתיקו את התו הזה.
גאנם חמדה: זה ממש אחוז מאוד מזערי כנראה, אין לזה הרבה משמעויות.
זבולון אורלב: זה לא מה שידוע לוועדה.
זבולון אורלב: בוועדה ידוע שמספר התווים המזויפים הוא כפול ממספר התווים הרשמיים.
גאנם חמדה: אף אחד לא בדק את זה לעומק, אין שום אינדיקציה לעניין הזה.
גאנם חמדה: זה כל מיני הערכות שלא מבוססות.
גאנם חמדה: עיקר הזיוף הוא 14,000 שהמנכ"ל דיבר על כך וזה עיקר הבעיה.
ישראל אבן זהב: יש צילומים של תווים?
גאנם חמדה: מישהו אמר פה 80,000 תווים מזויפים.
גאנם חמדה: מישהו בדק את זה?
גאנם חמדה: מישהו יכול לבדוק את זה.
ישראל אבן זהב: של 1,000 חוקיים יש.
גאנם חמדה: וכמה מזויפים?
ישראל אבן זהב: אותו מספר אנחנו מעריכים.
גאנם חמדה: אתם מעריכים, אף אחד לא בדק את זה לעומק.
גאנם חמדה: בכל מקרה, המסקנה שלנו שאת התו הזה ניתן לזייף בקלות, לכן המסקנה שלנו היא שצריך ללכת על תו שלא ניתן לזייף, וזה בסדר.
גאנם חמדה: הקמנו ועדה שאני עומד בראשה, חסידה מאגף מערכות מידע, נציג משטרת ישראל ונציג של הנכים.
גאנם חמדה: כאשר התו שאנחנו רוצים להנפיק אותו יהיה תו רק לכלי רכב אחד בלבד, מספר כלי רכב אחד.
זבולון אורלב: מי זה נציג הנכים?
גאנם חמדה: חשבנו שיהיה בתוך העניין נציג הנכים מר חיימוביץ, עוד לא נסגר הנושא הזה.
שמואל חיימוביץ: אני לא נציג הנכים, אני נציג ממשלתי.
גאנם חמדה: התכנסנו לפגישה אחת עם משטרת ישראל, חשבנו לצרף מישהו מהנציג של הנכים.
גאנם חמדה: עדיין לא הוחלט מי יהיה הנציג.
גאנם חמדה: חשבנו שמר חיימוביץ יהיה, אבל הנושא הזה עדיין לא נסגר.
גאנם חמדה: בכל מקרה, אחרי שהוועדה הזאת תמליץ על צורת התו החדשה - - בכל מקרה,
אפרת זימן: כבר יש ועדה שעובדת.
אפרת זימן: אתה אומר שיש ועדה שהתכנסתם.
גאנם חמדה: התכנסנו פעם אחת וחשבנו לצרף נציג של הנכים.
אפרת זימן: אבל מי היה נציג שהתכנס בוועדה?
יפה סרי: בוועדה דיברו ביחד עם המטה הארצי שכדאי מאוד ומומלץ להוסיף נציג ממשרד המשפטים שיש לו נגישות לעניין הזה, וכדאי מאוד לשמוע את דעתו.
זבולון אורלב: את אומרת דבר - - -
שמואל חיימוביץ: זה בסדר, אבל זה לא מחליף את נציג הנכים.
זבולון אורלב: חבר'ה, כדאי שהמשרד ידבר באותו קול.
זבולון אורלב: דיבר מנהל אגף הרישוי עם נציג הנכים, את אומרת - - -
גאנם חמדה: אסביר את העניין.
גאנם חמדה: אנחנו התכנסנו ללא נציג הנכים, חשבנו שצריך לצרף מישהו, עוד לא חשבנו שמר חיימוביץ יהיה בתוך הוועדה.
גאנם חמדה: אם מר חיימוביץ לא רוצה להיות בתוך הוועדה - -
שמואל חיימוביץ: אני כן רוצה להיות אבל לא בתור נציג הנכים.
גאנם חמדה: בסדר, אתה יודע שיש מליון נציגים של נכים פה.
גאנם חמדה: אתה חושב שהעניין של הנכים הוא קל פה?
גאנם חמדה: אנחנו צריכים להגיע להסדר שמישהו ייצג את העניין הזה.
גאנם חמדה: אחר כך נמליץ על צורה של התו שקשה לזייף אותו, שיהיה משהו קומפקטי יותר, משהו במתכונת של התווים שמונפקים היום באיחוד האירופאי.
גאנם חמדה: זה התו פחות או יותר שאנחנו חושבים שצריך ללכת לכיוון הזה, אבל עוד לא הוחלט הנושא הזה.
גאנם חמדה: אחרי שנחליט על הצורה של התו, כמובן צריך לתקצב את זה.
גאנם חמדה: היו"ר זבולון אורלב: יש לוח זמנים לתהליך הזה?
גאנם חמדה: חשבתי שהיום תבואו ותגידו שזה כבר גמור, זאת המטרה של הישיבה היום.
גאנם חמדה: אנחנו חייבים להוציא למכרז, הנושא של התו אחרי שנחליט על הצורה שלו, צריך ללכת ולהוציא את זה למכרז לכמה חברות.
זבולון אורלב: מה התקדם מאז 26 במאי?
זבולון אורלב: ישבתם פעם אחת ואמרתם שתעשו ישיבה נוספת, אני לא מבין את זה.
זבולון אורלב: אתם פועלים כאילו --
גאנם חמדה: התכנסנו פעם אחת, התהליך הזה לא הולך להיות של יום אחד.
זבולון אורלב: אמרו לי שהיית מח"ט פעם.
זבולון אורלב: זהו לוח הזמנים שלמדת בצבא?
גאנם חמדה: התכנסנו פעם אחת.
גאנם חמדה: התהליך הזה לא הולך להיות של יום אחד.
גאנם חמדה: אני אומר לך, שהנושא הזה הוא נושא שלוקח קצת זמן.
גאנם חמדה: תאמין לי שאנחנו עושים עבודה טובה בהרבה מאוד תחומים.
זבולון אורלב: גאנם, אתם לא עושים עבודה טובה.
גאנם חמדה: אנחנו עושים עבודה טובה.
זבולון אורלב: לא, אם אתה בא אחרי חודש וחצי בנושא שהוגדר גם על ידי ועדת העבודה והרווחה, גם על ידי ועדת הביקורת, כנושא שצריך לקדם אותו.
זבולון אורלב: ויושבת ועדה, אתה רואה שהיא לא תעזוב את הנושא הזה, ובסוף היא עוד תחטוף עוד דו"ח ביקורת של מבקר המדינה על העסק הזה.
זבולון אורלב: למה צריך את כל זה, מה הבעיה.
זבולון אורלב: למה צריך לקחת חודש וחצי לעשות ישיבה אחת?
זבולון אורלב: למה אי אפשר בחודש וחצי לעשות שלוש ישיבות ולגמור את העניין הזה.
גאנם חמדה: אחרי שנגמור את העניין הזה, צריך להוציא למכרז.
גאנם חמדה: החברה שתעמוד בקריטריונים שלנו תצטרך לנפק את זה, זה לא הולך להיות מחר בבוקר.