GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יצחק אהרונוביץ': אני רוצה לציין שלא רק המשטרה התחילה לפעול לתיקון הליקויים כפי שאני אפרט כאן ויפרט חברי מהיחידה הכלכלית, אלא המשטרה התחילה לפעול עוד בטרם כתיבת הדוח הזה, בהקשר הזה אני רוצה לצטט מסעיף 58 בדוח שאומר "שמאז יולי 2007, יש ירידה במספר ההפרעות, אך לא ברור מה הסיבות לכך" אנחנו באמת בכל הצניעות סבורים שהירידה בתופעה והגברת ההרתעה ניתן לייחס אותה לפעילות האינטנסיבית של המשטרה שהתחילה כבר ביולי 2007, ביוני 2007 גיבש האגף לחקירות ומודיעין תפיסת הפעלה חדשה לטיפול בתופעה, תוך שימת דגש על מניעת ההפרעות שנגרמות מפעילות של רדיו פיראטי זאת תוך התמקדות בחקירת התחנות השידור, האולפנים הן באמצעות עבודת מודיעין יזומה מורכבת ומוקפדת כנגד כל המעורבים, מנהל האולפן, השדרנים, המפרסמים, היצרנים וכיוצא באלה, בעבר אכן הדגש הושם על הפסקת השידורים והתמקדו בנטרול המשדרים והדבר הזה אכן לא הביא להרתעה הרצויה, בשל אופי הפעילות החדשה הוחלט להטיל את המשימה על היחידה הכלכלית שלה יש הן את הניסיון והן את המשאבים והיכולת לפעול כנגד גורמים עבריינים שהפעילות שלהם מסיבה נזק כלכלי לתשתיות של המדינה, היחידה הכלכלית מרכזת לא רק את הטיפול החקירתי בתופעה אלא גם את הטיפול בהכנת כתבי אישום של תיקים שמטופלים בכל רחבי הארץ ובכך זה מביא למעשה גם להעשרת הניסיון המקצועי ולאחידות במדיניות התביעה.
יצחק אהרונוביץ': אכן מאז יוני 2007 פועלת היחידה הכלכלית לצד היחידות החקירה המחוזיות שממשיכות לטפל בתלונות שמוגשות על ידי פקחי משרד התקשורת ונותנות מענה דחוף להפרעות התעופה, אני רוצה לציין בהקשר הזה שלמרות שהסמכויות נתונות למשטרה, המשטרה ברוב המקרים תלויה באכיפה ביחידת הפיקוח היות ולהם יש את הציוד הנדרש והידע, יש היום עדיין מחסור בפקחים ביחידה, והמשטרה פועלת במסגרת המגבלות האלה בכל הנוגע לפעילות של היחידות המחוזיות.
זבולון אורלב: תסבירי לי, אם שר התחבורה קובע את המהירות המרבית המותרת, בכל זאת אתם שמים את המכמונות ואתם שמים את המצלמות, ואתם אוכפים בכלים שאתם רוכשים, למה משרד התקשורת צריך לרכוש?
זבולון אורלב: זה אתם, אתם ממונים על האכיפה, תסבירי לי את הלוגיקה של העניין.
יצחק אהרונוביץ': אנחנו מדברים כאן על ציוד הרבה יותר מורכב והתמקצעות שקיימים במשרד התקשורת, זה לא משהו שקיים במשטרה.
יצחק אהרונוביץ': מאז יולי 2007, כפי שאמרתי היחידה הכלכלית פעלה נמרצות כנגד אולפנים, כנגד מפרסמים.
זבולון אורלב: יש נתוני השואה בין שנים?
יצחק אהרונוביץ': אין לי כרגע נתונים, אבל יש לי את הנתונים של.
זבולון אורלב: כרגע זה סיפורים, אם היית אומרת שעד יוני 2007, שנה מיוני 2006 ועד יוני 2007 היו לנו x פעולות ומיוני 2007 ועד יוני 2008 יש לנו y ו- y גדול פי כמה או בכך וכך אחוז, אחרת זו פרוזה.
יצחק אהרונוביץ': אדוני היושב ראש, יש את הנתונים של היחידה הכלכלית לגבי מעצרים.
זבולון אורלב: אולי זה אותו דבר כמו שהיה קודם?
זבולון אורלב: אולי זה פחות?
יצחק אהרונוביץ': קודם הדוח טוען שלא הוגשו כתבי אישום בכלל, הדוח טוען שלא נערכו פעולות חקירה נגד יצרניים.
זבולון אורלב: כמה כתבי אישום הוגשו מיוני 2007?
יצחק אהרונוביץ': אולי ברשותך אני אסיים ואז יוכל הנציג להציג.
יצחק אהרונוביץ': במקביל לפעילות שנערכת ביחידה הכלכלית ובמחוזות קצין התיאום במטה, גבי אבידן שמקום מושבו במטה הארצי והוא פועל בכפיפות ישירה לראש חטיבת החקירות.
זבולון אורלב: זה תפקידו היחידי או שיש לו עוד תחומי אחריות?
יצחק אהרונוביץ': זה לא התחום היחידי שלו, הוא פועל ועסוק בדברים נוספים, אבל הוא האחראי על הפיקוח והבקרה ההדוקים על התיקים של רדיו פיראטי ואנחנו מזהים צמצום בתופעה במתכונת הנוכחית.
רון גפני: אני אחראי ראש מפלג החקירות ביחידה הכלכלית זרוע התשתיות, היא קיבלה את האחריות לטפל בצורה החדשה, אם אנחנו מדברים על הנתונים הקודמים, עד 2007 טופלו מעל 1,000 כ- 1,200 מקרים שבהם הלכו ותפסו משדרים, זאת אומרת שהתחנה יכולה ללכת ולהקים מספר משדרים, הולכים ומוצאים אותם באמצעות הציוד של משרד התקשורת, בעזרת פקחי משרד התקשורת, מגיעים למשדר ותופסים אותו ואז מה?
רון גפני: למי הוא שייך?
רון גפני: יש עם זה בעיה לא יודעים למי לקשר את הדברים האלה, ואז התיקים נסגרים מבלי לדעת מי האחראי לעניין והתחנה בעצם הולכת קונה משדר חדש, בדרך כלל זה משהו הרבה יותר זול ופשוט ומחזירה את השידור.
רון גפני: השיטה שאנחנו התחלנו לעבוד לפיה, אני מדבר על אחריות שקיבלנו מיולי 2007 בשיתוף פעולה, באמת עם היחידה של משרד התקשורת, השיטה עבדה הפוך.
רון גפני: בעצם כשידענו לזהות את המשדרים הלכנו לחפש מי מפעיל אותם, מי עומד מאחורי: א' הייצור שלהם, האחזקה שלהם, ופה נעשתה הרבה עבודה סמויה, עבודה הכנה כשהגענו ליום שבו החלטנו להוריד את התחנה עצמה הכל היה מבחינתנו סגור.
רון גפני: אני אתייחס מעט לנתונים ואחר כך למעשי.
רון גפני: התחנה שדיברו עליה קודם, התחנה של "קול האמת", היא תחנה שפעלה די הרבה שנים, "קול האמת" פעלה, התחנה פעלה, והיו לא מעט אירועים שבהם תפסו להם את משדרים אבל המשדרים האלה חזרו ונמצאו משדרים אחרים בתפעול, אנחנו את התחנה הזו הורדנו בדצמבר 2007, מאז האיש היה במעצר, נכון להחלטה האחרונה הוא נשפט ונדון לשמונה חודשי מאסר בפועל פלוס עוד חודש שהיה לו מתוך שלושה חודשי מאסר על תנאי, כך שהוא נשפט על תשעה חודשי מאסר ועוד קנס בסך של 100,000 שקל, האיש עצמו לא יחזור להפעיל את התחנה בטח לא במתכונת ולא הוא עצמו.
רון גפני: תחנה נוספת "קול המזרח" זה אדון בוטק, גם כן תחנה שפעלה הרבה מאוד שנים וגם במקרה הזה הורדנו את התחנה הזאת, כשאני אומר הורדה של תחנה למשל "בקול האמת" זה שלושה עשר תיקים של כל מי שהיה מעורב תחנה עצמה, זה לא רק בן עטר, זה גם מי שסייע, הטכנאי שסייע בהתקנת המשדרים, אותו אדם שהביא את המשדר וכל מי שנתן יד להציב את המשדר אצלו בבית, הולכים לאנשים ואומרים תציב את המשדר אצלך על הגג תחבר לשם את החשמל שלך, תקבל כך וכך כסף לחודש, ואם יבואו ויתפסו את המשדר תאמר שאתה לא יודע למי זה שייך, וככה זה עבד.
רון גפני: בזה טיפלנו וכל משדר כזה שנתפס ידענו להגיע למי שבעצם שם אותו על הגג, ואותו האדם הכאילו תמים וזה הגג שלו, נעצר, הובא, נחקר וגם סיפר ממי הוא מקבל כסף לשים את המשדרים.
רון גפני: בגרסאות היו הרבה פעמים "שזה צדקה, ואני רק עוזר" ועוד דברים בסגנון הזה, אבל אני יכול להבטיח לך שכל אותם אנשים שעברו אצלנו את החקירה והודו בהצבת המשדרים לא יעשו את זה שוב.
רון גפני: כך שאנחנו מקשים על מי שרוצה להמשיך ולהקים את התחנה לחפש את מי שיעזור לו.
רון גפני: בתחנה של "קול המזרח" דובר על חמישה עשר תיקים, כל התיקים שאנחנו טיפלנו בהקשר לתחנה הזאת נמצאים כבר בפרקליטות ויש כוונה להגיש כתב אישום בקרוב מאוד.
רון גפני: תחנה נוספת שאנחנו טיפלו היא תחנה שפעלה בצפון והיא נקראת "בריזה", תחנה שמי שהפעיל אותו הוא רוטשליד קסלאוי, התראיינו בתחנה הזאת הרבה מאוד זמרים מוכרים, תחנה שפעלה במשך הרבה מאוד שנים, בתחנה הזאת הכרחנו את הטיפול שלנו גם, אני יכול לדבר על 59 תיקים פליליים רק כלפי מעורבים בתחנה הזאת, כשאני מדבר על מעורבים זה לא רק הבעלים וזה אומר שגם השדרנים.
זבולון אורלב: מי שמתראיין בתכניות האלה הוא גם עובר על החוק.
רון גפני: כל מי שקשור לתחנות בצורה כזאת או אחרת, כן.
זבולון אורלב: יש בירושלים את "הקול החרדי".
משה גלילי: אני לא בטוח שמי שמתראיין עובר על החוק, מפרסם בטוח, מתראיין לא בטוח, אבל ישנה הנחיה לפחות לגבי אנשי ציבור, הנחיה של היועץ המשפטי לממשלה עוד של אליקים רובינשטיין שלא להתראיין בתחנות רדיו פיראטיות.
זבולון אורלב: איך המתראיין יודע אם התחנה היא פיראטית או לא?
רון גפני: אנשים יודעים, ואנשים יודעים שהתחנות פיראטיות מפורסמות, מדובר הרבה פעמים בתחנות שיש להן קהל רב, אני יכול לומר לך כשגם מדובר בזמרים תמימים, אז הם לא תמימים כי יש עניין לחשיפה הזאת, אותו דבר לגבי אנשים שמתראיינים, תכניס לתוך העניין גם את המפרסמים, המפרסמים עצמם לכאורה מאוד מאוד נוח להם, העלויות נמוכות בגלל שהוא לא משלם מיסים ולא שום דבר, אנחנו את כל המפרסמים האלה.
זבולון אורלב: אפשר לתת רשימה מי רדיו פיראטי ומי לא?
זבולון אורלב: מתקשרים כל מיני אנשים, היום הרדיו האזורי, כמה תחנות רדיו אזורי יש?
זבולון אורלב: אני לא זוכר את כולם בעל פה, לפעמים מתקשרים אליך ואתה נמצא ברכב, תשמע תגיב על זה ותגיב על זה, לך תדע איזו תחנה זו, כדאי שמישהו יפיץ רשמיה.
רון גפני: אנחנו לא מדברים על אנשים שמתראיינים דרך הרדיו, אנחנו מדברים על אנשים שמפרסמים באופן קבוע.
משה גלילי: באתר של הרשות השניה יש את כל רשימת התחנות החוקיות.
רון גפני: אם אתה מגיע בצורה מסודרת לתוך אולפן של רדיו פיראטי להתראיין שם.
זבולון אורלב: לא, דווקא לגבי האנשים שנותנים להם את הרייטינג לפי דעתי זה לא באופן זה, דווקא ראיונות בטלפון, יש להם תכניות אקטואליה והם רוצים.
רון גפני: אני מדבר רק על המפרסמים, רק במקרה האחרון של הרדיו הצפוני אנחנו מדברים מעל 40 מפרסמים שהיה להם מאוד נוח, כל האנשים האלה את כולם הבאנו לחקירה, לכולם נפתחו תיקים פליליים, והכוונה להגיש נגדם כתבי אישום, אנשים אמרו כן ידענו.
רון גפני: כשתחנה עובדת זה נוח להרבה מאוד אנשים, אני אומר לך שגם התחנה הזו לא תחזור, זו תחנה שלישית.
זבולון אורלב: אני אשמח להתבדות שלא תהיינה אי הבנות, אני אשמח.
רון גפני: הבעיה היא עם המשדרים, חלק מהעניין.
זבולון אורלב: כמה עולה משדר כזה של רדיו?
משה גלילי: אלפי שקלים בודדים, משדר חוקי יכול לעלות גם 50,000 דולר, אבל מה שהם קונים זה באלפי שקלים בודדים.
רון גפני: המחיר הזה גורם לכך שהם קונים, הדברים זולים הם אלה שיוצרים אחר כך את הבעיות ואת ההפרעות לתקשורת, אני לא אכנס לפן המקצועי.
זבולון אורלב: אם רדיו הוא לא חוקי, רדיו פיראטי, יקנה משדר ב- 50,000 דולר אז לכאורה לא יפריע.
משה גלילי: הוא לא יפריע לתעופה אבל הוא יפריע לאחרים.
רון גפני: אנחנו היינו צריכים לטפל גם במי שמייצר את המשדרים הפיראטיים, גם בזה טיפלנו.
זבולון אורלב: תוצרת הארץ?
רון גפני: זה תוצרת הארץ, זה הגיע למצב שבמושב נורדיה היתה משפחה שזו ההתמחות שלה והם הגיעו לרמה של פס ייצור בגלל הדרישה הגבוהה, את כל בית החרושת הזה תפסנו והורדנו, גם הבחור הזה היה עצור, הוא לא יתעסק עם זה יותר, זאת אומרת שהוא לא יתעסק בזה.
זבולון אורלב: אסור על פי החוק לייצר משדרים כאלה?
רון גפני: אסור למכור משדרים שלא עומדים בתקן.
משה גלילי: אסור להחזיק אותם אפילו אם הם מקולקלים, כך אומר החוק, בלי רישיון.
רון גפני: הבנאדם הזה הוא איזה חברה שהיה לה רישיון, אבל בטח לא למכור את זה כפריאטי, ואת זה הוא לא יעשה, אני אומר לך שיש היום בעיה בכלל להשיג את המשדרים הפיראטים האלה, והתופעה הולכת ויורדת.
רון גפני: כמובן שכל הציוד שנתפס מחולק ומושמד.
מרדכי מרדכי: אתם עורכים פעולות אכיפה גם מגזר הערבי?
רון גפני: אני רוצה לומר שהמיפוי שלנו, של במה אנחנו מטפלים, נעשה גם עם ההפרעות האלה של נמל התעופה, היקף התחנה ואנחנו נמצאים בעיצומה של עשייה, זה לא משהו שאנחנו סיימנו והלכנו, אנחנו בעיצומה של עשייה והמודל הזה ממשיך.
רון גפני: אני לא אגיד מה אנחנו הולכים לעשות, אני יכול לומר לך שהתראיינתי ברדיו "עשמאס", רדיו אזורי בצפון, בעקבות הפעילות האחרונה שלנו נגד רדיו "בריזה".
זבולון אורלב: רדיו "בריזה" שידר בערבית?
איציק חג'בי: זה רדיו שמקביל לקול ישראל בערבית, זה של המגזר הערבי, רדיו "עשמאס".
זבולון אורלב: אני שואל על רדיו "בריזה", הוא שידר בערבית.
רון גפני: לא, לא, הוא שידר מוסיקה.
זבולון אורלב: נשאלת השאלה ואנחנו מבינים שיש תופעה שידורים פיראטים במגזר הערבי, האם אתה יכול לתת לנו נתונים כמה תחנות וכמה כתבי אישום, וכמה פעלתם במגזר הערבי.
רון גפני: אני לא יכול להתייחס לנתונים שקשורים על העבר, לגבי העתיד אלו דברים שקשורים בפעילות סמויה שלנו וכאשר היא תבשיל אנחנו ניכנס.
זבולון אורלב: עוד מישהו רוצה להוסיף?
זבולון אורלב: רבותיי אם כך אני רוצה לסכם את הדיון הזה בסוגית הרדיו הפיראטי.
זבולון אורלב: על פי הדיווחים שנשמעו מהמנהל הכללי של משרד התקשורת ואנשי המשטרה הרי מאז יולי 2007 כשהנושא עבר לטיפולה של היחידה הכלכלית במשטרה יש שיפור ניכר.
נחום בלבן: אפשר להחמיא להם.
זבולון אורלב: יש שיפור משמעותי באכיפת החוק בסוגית הרדיו הפיראטי ואנחנו מברכים על כך גם את משרד התקשורת וגם את משטרת ישראל, נקווה שהמחמאות לא יביאו לכך שזה ירפה את ידכם.
זבולון אורלב: וכאמור הוועדה שוקלת לקיים דיון מיוחד בסוגית הסכנות לתעופה האזרחית שגם המאבק ברדיו הפיראטי הוא חלק מהעניין ואז גם נפרט יותר.
זבולון אורלב: אין, תודה רבה, הישיבה נעולה.
זבולון אורלב: רבותיי, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הועדה, הנושא העומד על סדר היום זה בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי סעיף 21 לחוק מבקר המדינה, על עיכובים בבינוי ובפיתוח הישוב חריש.
זבולון אורלב: ראשית כל אני רוצה להודות למרכז מידע ומחקר של הכנסת על המסמך שהוכן, אני מברך אותך וגם את ראש הצוות שמואל חזקיה.
זבולון אורלב: אני מודה שאני התוודעתי לסיפור הקפקאי של הישוב חריש רק לאחרונה בעקבות ביקור.
משה גפני: רק תכניס אותנו לעניינים, היה דוח ביקורת על חריש?
זבולון אורלב: לא, הנושא זה בקשה לחוות דעת מבקר המדינה, על פי 21, הנושא הוגדר עיכובים בבינוי ופיתוח הישוב חריש.
זבולון אורלב: אני כאמור התוודעתי לסוגיה הזאת רק לאחרונה לאחר שקיבלתי הזמנה מהגרעין התורני שנמצא בחריש לבוא לבקר, ובאותה הזדמנות הואיל ראש המועצה הממונה חריש קציר, השר לשעבר וחבר הכנסת לשעבר חברנו הרב ניסים דהן, אגב אני מעל במת הכנסת הגדרתי אותו כשר הבריאות הטוב ביותר שהיה למדינת ישראל.
ניסים דהן: תודה רבה.
זבולון אורלב: הגעתי לשם ולא האמנתי למראה עיניי, ערכתי סיור ואתה מבקר במקום שבו הוכנו תשתיות, כלומר פריצת דרכים, כבישים, ביוב, מים אפילו סימונים של מעבר חציה, אבל כמו עיר רפאים, כלומר אין בתים, יש תשתיות ל- 3,000 יחידות דיור צמודות קרקע, צמודות קרקע פרושו של דבר שזה שטח כמו של מושבה, כמו של מועצה מקומית, שכל כולה מצטמצם ברובע קטן משהו כמו 5% מהשטח, ששם יש כ- 200 או 300 יחידות דיור של דירות קטנות של שלושה חדרים שגרים בה כמה משפחות של משפחת קראג'ה משפחת הפשע שעברה מרמלה לשם, גרים שם 63 משפחות מהגרעין התורני, היתר הם אזרחים שהם רכשו שם דירות והם אזרחים טובים ונאמנים, וזה כמו ישוב רפאים, אני שאינני מומחה בבינוי מבין שהושקעו שם מאות מיליוני שקלים ובברור ראשון וגם מהמסמך שהוכן התברר שכעשר שנים עומד המקום הזה שתחילתו היה עם הרעיון של ישובי הכוכבים, למעשה כל הכוכבים האחרים קמו ומשגשגים ומשום מה הישוב הזה לא משגשג.
זבולון אורלב: על פי המסמך שהונח לפנינו לפני כשנתיים או שנה וחצי, כלומר במהלך כל השנים היו מאמצים ליישב את המקום הזה, ומשום מה זה לא הלך.
לימור לבנת: זה לא הלך משום שאנשים לא הגיעו?
זבולון אורלב: מיד נשמע, כי אנשים לא הגיעו, כי לא קרה שום דבר, זו עיר שהממשלה צריכה לדחוף אותה, היא צריכה להוציא מכרזים וצריכה לקדם את כל הפעולות כמו בכל מקום אחר, ואז לאחרונה לפני כשנה וחצי הגיעו למסקנה שהואיל ולציבור החרדי יש מצוקת דיור, ואני חושב שצריך להכיר בכך, אין בכך כופר, אולי עשו שידוך בין הצורך של הציבור החרדי להקים אולי עיר חדשה לבין המקום הזה, וילכו אלה עם אלה.
זבולון אורלב: מה יהיה עם הגרעין התורני?
זבולון אורלב: הם ימצאו גם כן את פתרונם, אני לא בא כאן, כמובן שיש לי עניין מה יקרה עם הגרעין התורני, אבל זה לא העיקר, העיקר הוא שהעיר הזו תקום, כי במקום שממשלת ישראל ומדינת ישראל חשבה שהוא מאוד חשוב, הוא חשוב ולכן הוקם המקום הזה, אגב, קציר מאוכלסת, קציר שרחוקה משם כ- 6 קילומטר בקו אווירי, בכביש זה כ- 18 קילומטר, ישוב צמוד קרקע, פורח משגשג עם 100% אכלוס, ואתה לא מבין מה קורה פה?
זבולון אורלב: פה עומדים מאות מיליונים שכובים וזרוקים ופה ישוב, לכן אמרתי שעל הדבר הזה אי אפשר לעבור לסדר היום, נקיים פה דיון ואני מודה למנהל הכללי של משרד הבינוי והשיכון שהגיע בהתראה קצרה, באמת קצרה הוא נאות להסכים ואני מודה לכל הנוכחים.
זבולון אורלב: אני מציע שראש המועצה המקומית יפתח את הדיון ויציג את הבעיה ואז אנחנו נתקדם.
ניסים דהן: ברשותך אדוני היושב ראש וכל הנוכחים כאן, חבריי וידידיי חברי הכנסת, אני רק רוצה לתקן אמירה שכבודו אמר, אחת מהעובדות שציינתם כאילו רק לפני שנה וחצי העיר הזאת יועדה לחרדים, ולא היא, כבר בתחילת התכנון המקורי דובר שאחד הפתרונות לציבור החרדי יהיה באזור חריש, אני אומר שדובר כי דובר, עבדכם הנאמן עוד לפני כעשר שנים הייתי חבר כנסת צעיר, טרי, בריא.
זבולון אורלב: התכוונתי לומר שבשנת 2006 התקבלה החלטה.
ניסים דהן: אבל הדיבורים היו לפני, המשא ומתן עם הציבור החרדי היה לאורך כל הזמן, אלא מה?
ניסים דהן: התכנית המקורית של העיר חריש לא תאמה בדיוק את צורת החיים של הציבור החרדי, הציבור החרדי לא גר בצמודי קרקע, בטח לא ב- 4,000 יחידות דיור, 4,200 משפחות שזה התכנית המקורית של חריש, מאז הציבור החרדי עמד על כך שישנו את התב"ע - תכנית בנין ערים - מצמודי קרקע לבניה רוויה, מ- 4,000 ל- 10,000 מינימום, יש את זה בכתובים, יש על זה מסמכים, יושבים כאן נציגי ועד הרבנים שניהלו את המגעים עם משרדי הממשלה השונים, והם יספרו לכם שזו היתה הדרישה המינימאליסטית שאליו היתה מיועדת ויועדה, לפחות בדיבורים העיר חריש.
ניסים דהן: נכון הוא שרק לפני שנתיים הנוגעים בדבר הבינו שמבלי לשנות את התכניות, בלי להגיע למינימום 10,000 יחידות דיור הציבור שאליו מיועדת העיר לא יגיע, הוא לא יגיע, הוא לא בנוי לצמודי קרקע, הוא לא יגור בצמודי קרקע, זה ציבור בדרך כלל משכבות הסוציו-אקונומיות לא החזקות במדינת ישראל, הוא לא מסוגל להחזיק וילה, ובודאי לא להחזיק תשתיות של אזורי וילות, הם יותר בנויים לצפיפות גדולה יותר כי זה נותן להם אפשרות למקוואות, בתי כנסת, תלמודי תורה וגני ילדים, עם 4,000 משפחות אפשר לבנות בית הכנסת במרכז ואז כולם יוכלו ללכת ברגל, כשגרות שם 10,000 משפחות אז בכל שכונה אפשר לבנות בית כנסת, בכל שכונה ניתן להקים גן ילדים.
ניסים דהן: לקח זמן רב, במשרד השיכון ודורותיו עשה מאמצעים לשווק את העיר דווקא במתכונת שתוכננה אז, מכל מיני שיקולים, תכנית בנין ערים כזאת, תכנית בנין ערים אחרת, וניסו לשווק את העיר כפי שהיא תוכננה אז, זה לא הלך עם הציבור החרדי הם אמרו זה ילך עם הצבא, אז הצבא קנה יותר על ידי פיתויים כאלה ואחרים, מתוך ה- 150 דירות שבנויות שם קנה כ- 50 דירות, ולא הצליחו למצוא קונים ליתר הדירות, בוודאי לא למאסה הקריטית.
ניסים דהן: קבלנים שזכו במכרזים עצרו את התהליך כשראו שאין ביקוש, חלקם אפילו קיבל פיצוי ממשרד השיכון והחזר כספי.
ניסים דהן: ניסו דרך הסתדרות המורים, "חבר", ניסו דרך כל מיני גופים כדי לשווק.
ניסים דהן: היו סיבות חלקן אובייקטיביות, האירועים כמו למשל האינתיפדה ואירועי 2000, שיצרו בציבור החרדי תחושה שהמקום הזה כאילו מסוכן, היו גם סיבות אמיתיות, התשתיות התישנו, הן קבורות באדמה 15 שנה, הן לא מתאימות, חלקן יצטרכו לעבור שיפוץ ואם עושים תכנית לבניה רוויה בוודאי שיצטרכו לעשות שם התאמות, כל הדברים האלה יצרו עיכובים.
ניסים דהן: אני מאוד מקווה שאחרי שכולנו למדנו מהניסיון של עצמנו, וזה לא דבר חכם ללמוד מהניסיון של עצמנו, אבל למדנו מהניסיון של עצמנו, היום אנחנו הגענו למסקנה שכדי שבמקום הזה אנחנו נוכל ליישב 150,000 יהודים, זה ניתן, זה מעשי וזה אפשרי, וזה לטובת האזור, וזה לטובת כל התושבים בסביבה כולל בני דודינו הערבים שהיום כשהם יושבים שם עם 100,000 תושבים לעומת 2,000 יהודים, או 3,000 יהודים הם מרגישים שהם אדוני הארץ, והם מרגישים שהם יכולים לבקש לעצמם, לבקש כל מיני רעיונות של אוטונומיה כזאת או אחרת כי הם 100,000 לעומת 2,000 או 3,000, ברגע שיתיישבו שם 150,000 יהודים זה ירגיע את כל הצדדים, גם את היהודים וגם את הערבים, זה יתרום לכולם לאפשרות לחיות באזור שהוא מרכז הארץ, הוא האזור שאם חס ושלום נאבד אותו, נחלק את מרכז הארץ מהגליל, אנחנו ננתק את מרכז הארץ מהגליל.
ניסים דהן: אני רק רוצה להזכיר לכם שכל אירוע קטן כביש 65 סגור בגלל ההפגנות, המשמעות היא לסגור, מדינת ישראל לפני שכביש 6 נפתח מנותקת, המרכז מנותק מהגליל.
זבולון אורלב: כביש 65 זה ואדי ערה?
ניסים דהן: כן, זה הכביש שמחבר את מרכז הארץ עם הגליל.
זבולון אורלב: רק במוצאי שבת היתה זריקת אבנים בצומת בית מוצמוץ.
ניסים דהן: כל פיפס של ממשלת ישראל, רוצים להרוס מרפסת מתוך 6,000 יחידות דיור שנבנו שלא כחוק באזור ולא על ידי יהודים, אם יהרסו שם מרפסת מדינת ישראל מנותקת שלושה ימים, והמשטרה לא מתערבת יש לה מדיניות לא לחזור על אירועי 2000.
קריאה: מספיק רוכל על הכביש.
ניסים דהן: רבותיי, כשיהיו שם 150,000 יהודים התמונה תשתנה.
ניסים דהן: אני הצעתי מאז שנכנסתי לתפקידי, למשרד השיכון, דרך אגב הם התחילו את התהליך לפני שהגעתי, התהליך של הפיכת המקום מעיר של 4,000 משפחות ל- 22,000, 23,000 משפחות, זה התחיל הרבה לפני שאני הגעתי, אני מאוד מקווה שהתהליך הזה ימשיך, אני רק יכול לתת לו תאוצה, יש לי אי הסכמות כאלה ואחרות כראש מועצה עם משרד השיכון כמו למשל האם אנחנו יכולים וראוי לצאת לשיווק היום, או שמשרד השיכון ימשיך היום את התכניות ויוציא את תכנית בנין ערים כי רק הוא מסוגל, או לתת את זה לידים פרטיות והמשמעות לדעתי, ככה אני חושב ואפשר לחלוק עלי, להוציא לידיים פרטיות שהם יוציאו את תכנית בנין ערים, המשמעות היא לקבור את העסק לעוד 10 שנים.
ניסים דהן: משרד השיכון הוא המשרד היחיד שיש לו את ההרשאה, לדעתי, הוא היחיד שמסוגל היום לזרז את העניינים, להוציא תכנית בנין ערים מפורטת ל- 22,000 יחידות דיור, היום אחרי שקיבלנו ועדה מיוחדת, אחרי שאחד מהמחסומים הגדולים ביותר שהוסר, שממנו חששנו מאוד, שאותו מצפה אילן שמשרד ראש הממשלה והחטיבה להתיישבות תכננה אותו לתוך חריש, אני מודיע לכם פה ואני הודעתי את זה מעל כל במה ובכל פורום, אם התכנית הזו היתה מתקבלת היו קוברים את העיר חריש, אז היו שם עוד 300 משפחות נחמדות, מלח הארץ, אבל בזה קברו את חריש, אני שמח שהשכל גבר והוציאו אותם משם, השאירו אותם במקומם, היום העיר חריש יכולה להתפתח, יש לה את מירב הקרקעות, ישנו עוד חלק מהקרקעות שעדיין אינם ברשות העיר חריש שצריך לשים ועדת גבולות, גם את זה ניתן לעבור.
זבולון אורלב: הבעיה כרגע היא שינוי בתכנית בנין ערים?
לימור לבנת: כמה זמן זה יקח אם להערכתם אם הם לא יוציאו את זה לגורמים פרטיים אלא ישאירו בידי המשרד?
ניסים דהן: שנתיים.
לימור לבנת: רק שנתיים, רק אישור תכנית בנין ערים אם יישאר בידי המשרד זה ייקח שנתיים, אומרים שנתיים זה גם יכול לקחת שלוש ארבע.
ניסים דהן: אני מקווה שלא.
לימור לבנת: עלול, עלול, מתוך ניסיונו בבירוקרטיה זה יכול לקחת יותר.
ניסים דהן: זה לא מעשי, לא יהיה ביקוש, אולי יהיו 300 משפחות.
לימור לבנת: בכל מקרה צריך לשנות את תכנית בנין ערים, זה ברור, אז שינוי תכנית בנין ערים במקרה הטוב אם זה יישאר בידי המשרד, על פי ניסיונך, ולא יצא לידיים פרטיות ייקח שנתיים במקרה הטוב.
זבולון אורלב: ברגע שהקימו ועדה מיוחדת, בביקור בלשכתך עם זכרוני לא מטעני, אמרת שהמצב יותר מסובך כי בינתיים משרד השיכון גם ביטל את תכנית בנין ערים הקיימת, כלומר כרגע נמצאים במצב שאין תכנית בנין ערים.
ניסים דהן: לא בדיוק, תכנית בנין ערים קיימת, ברגע שמתכננים תכנית בנין ערים חדשה ממילא לא משווקים עם תכנית בנין ערים הקיימת.
זבולון אורלב: כלומר תכנית בנין ערים קיימת.
ניסים דהן: היא בתוקף ,אין על זה ביטול, אבל ברגע שאנחנו הצהרנו שאנחנו הולכים ל תכנית בנין ערים אחרת, לא משווקים על פי תכנית בנין ערים הקיימת, גם משרד השיכון לא רוצה לשווק לפי תכנית בנין ערים הקיימת, כי הוא יוצא מתוך נקודת הנחה שתכנית בנין ערים תשתנה, אז מה הוא ישווק?
ניסים דהן: הוא ישווק דבר ואחר כך?
זבולון אורלב: הוא יכול לשווק למשל 300 יחידות דיור לפי תכנית בנין ערים הקיימת שלפחות לעבות את היישוב בינתיים עד שיהיה.
לימור לבנת: אבל זה לא יפתור את הבעיה של היישוב.
ניסים דהן: המשמעות הזאת היא משמעות מסוכנת, כי לשווק היום לפי תכנית בנין ערים הישנה כשהפרוגרמה השתנתה, לא רק שהפרוגרמה השתנתה, גם התכנית אב שבימים אלה עמלים עליה במשרד המהנדסים, אחד המשרדים הגדולים ביותר שמשרד השיכון שכר את שירותיו, לקחת את תכנית בנין ערים הישנה ולבצע אותה, יש משמעות שנקבור את השאר, זה כמעט ודאי שנקבור את השאר, אפשר לשווק 300 באותה מסגרת כוללת, לזרז, אפשר אם כל כך נחוצות 300 יחידות דיור, אפשר לזרז את תכנית האב הכוללת, ואז לצבוע משבצת מתוך התכנית האב הכוללת ואותה אפשר לזרז אם רוצים, אבל אני לא הייתי מציע ללכת על תכנית בנין ערים הישנה כאילו שאין תכנית אב חדשה, כי המשמעות היא לקבור את העסק.
לימור לבנת: יש לי שאלת הבהרה לרב ניסים דהן, ברשותך, אני מבינה שיש כרגע בחריש 1,100 משפחות?
ניסים דהן: 1,100 נפשות, כ- 250 משפחות.
לימור לבנת: מתוכן אתה יכול לבצע חלוקה.
ניסים דהן: 70 גרעין תורני, 23 משפחות ערביות והשאר ציבור כללי, קווקאזיות, עולים חדשים מסוציו-אקונומי הנמוך ביותר במדינת ישראל.
לימור לבנת: והמשפחות של משפחת קראג'ה, משפחת הפשע, שהיה מישהו שברוב חכמתו העביר אותן מרמלה לגליל לישוב חדש.
ניסים דהן: יש טיוטת חוזה, עובדתית השר לבטחון פנים דאז אביגדור קהלני.
זבולון אורלב: כוונותיו היו טובות, אבל היו אמורים להוציא אותן כי היה מדובר על תקופה קצרה, ותקופה קצרה במדינת ישראל נמשכת עד היום.
ניסים דהן: גם להן יש פתרון, הן לא רוצות להישאר שם, ברגע שתהייה התיישבות מאסיבית של יהודים מקומם לא יהיה שם, יש פתרון מאוד פשוט, יש טיוטת חוזה שאמורה להיחתם איתם, החוזה הוא לא שם, שטח בג'ת שמינהל מקרקעי ישראל היה צריך להקצות להן.
לימור לבנת: הן באו לבד?
זבולון אורלב: הן הגיעו תחילה לפרדס חנה.
קריאה: הם באו לבד, נכון שאביגדור קהלני הוציא אותם מרמלה ונתנו להם הרבה כסף, מבלי לומר להם לאן, אבל ברור לחלוטין שהם הגיעו לאזור.
לימור לבנת: הן השתלטו על השטח באופן בלתי חוקי.
זבולון אורלב: אני חושב שגם בדברי הפתיחה שלי, גם המסמך של המרכז למידע ומחקר וגם דברי הפתיחה של הרב ניסים דהן ציירו באופן כללי את הבעיה, ואני מציע להעביר עכשיו את רשות הדיבור למנהל הכללי של משרד הבינוי והשיכון מר חיים פיאלקוף, איך אתם רואים את הפתרון?
זבולון אורלב: אני מציע שמעתה ואליך לפחות נתרכז בפתרון הבעיה, איך אנחנו רואים את העתיד של הישוב חריש.
חיים פיאלקוף: תודה רבה, ראשית אני רוצה להציג אנשים מהמשרד שנוכחים כאן שעושים את המלאכה באופן שוטף, שלומית מור מנהלת מחוז חיפה, סופיה אלדור מנהלת אגף תכנון ובינוי ערים במשרד הראשי, צביה אפרתי שהיא מנהלת אגף פרוגרמות במשרד ואחראית גם על מוסדות ציבור וגם על נושא פיתוח, שרה צימרמן מנהלת אגף נכסים ודיור והיא בין היתר מוותקי המשרד על המכרזים ועל השיווק, וערן ראובני שהוא מנהל מינהל מקרקעי ישראל מחוז חיפה.
חיים פיאלקוף: כולם בכירים, כולם עם ידע וניסיון ולכולם כאן מטרה משותפת של קידום המקום.
חיים פיאלקוף: אני רוצה לתת לכם עדכון ותמונת מצב, אנחנו נותנים כאן מתן מענה לחריש לאוכלוסיה בעלת צביון דתי, חוות דעת של היועץ המשפטי עוד משנת 1991, אנחנו לא משווקים אף פעם למגזר החרדי במכרזים אנחנו משווקים לאוכלוסיה בעלת צביון דתי, אנחנו לא מבחינים בין קבוצה לקבוצה, זה חשוב גם במכרזים שנשווק שהמכרזים יהיו לאוכלוסיה בעלת צביון דתי.
לימור לבנת: זה היעד של המשרד.
חיים פיאלקוף: נכון זה היעד, אנחנו רואים, לדעתי אין החלטת ממשלה.
זבולון אורלב: שמואל חזקיה, כשכתוב במסמך שלכם שהוחלט ב- 2006 ליעד לאוכלוסיה החרדית, איזו החלטה זו.
פלורה קוך: זו החלטה שהתקבלה במסגרת מספר משרדים, זו לא החלטת ממשלה.
זבולון אורלב: מה הסטטוס שלה?
ניסים דהן: ועדת שרים וכלכלה.
זבולון אורלב: ועדת שרים וכלכלה זו החלטת ממשלה.
חיים פיאלקוף: אני לא חושב שיש החלטה שרים.
לימור לבנת: שאלתי את השאלה הזאת כי רציתי לדעת האם במסגרת ההחלטה הזו, או הרציונל שלה, או היעד שלה לא היה .
זבולון אורלב: מה שאת אומרת זו החלטה מוקדמת.
לימור לבנת: לכן שאלתי את השאלה, אני רואה כאן.
לימור לבנת: הוא יוצא מתוך נקודת הנחה שהישוב קיים, עכשיו צריכים לראות למי לתת פתרונות דיור.
חיים פיאלקוף: הרעיון לייעד את המקום לאוכלוסיה דתית או חרדית נבעה מתוך רצון להביא לאכלוס מהיר וגם לתת מענה לצרכי המגזר הזה שכרגע לא מוצאים מענה.
חיים פיאלקוף: יש ניתוח שהמשרד עשה לגבי היקף הצרכים של המגזר החרדי, על זה צריך להוסיף קבוצות נוספות, הצרכים הם גדולים גם בשל בגידול והמלאי הקרקעי שיש לנו גם בערים קיימות וגם בערים חדשות, ביתר, מודיעין, עילית, אלעד וכדומה אינם נותנים מענה מלא והביקושים עד 2025, זה כמעט כמו מחר.
חיים פיאלקוף: לצורך התמצאות אתם יכולים לראות את מיקום חריש, מיקום מאוד מרכזי אחרי פתיחת כביש 6 ליד צומת עירון, אפשר להגיע לחריש.