GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
איתי אהרונסון: מהבחינה הזאת אנחנו גם לוחצים אבל גם מבינים את הדינמיקות ואת הצורך לייצר כאן בסופו של דבר הסכמה רחבה בתוך האגודה ובתוך הישוב על מנת שהדבר יאושר.
איתי אהרונסון: הלחץ הוא חזק מאוד.
דורון בן-שלומי: אני חייב לומר שתעלומת גני טל בעיניי לא פתורה.
דורון בן-שלומי: אני בתפקידי 10 חודשים ומאז אני שומע שבוע הבא.
דורון בן-שלומי: אני שומע שכל צד אומר שהצד השני תוקע ומתעקש על קוצו של יוד.
דורון בן-שלומי: אני לא בא לכאן לשפוט, אבל אני אומר שהדבר הזה שלא נגמר הוא הבעייתי.
דורון בן-שלומי: אני משער שהוא גורם תסכול לכולם ולא רק למישהו אחד, אבל זוהי דוגמה למשהו שלא נגמר.
עמירה דותן: אולי נקבע ישיבה לשבוע הבא בנושא הזה - תכף נראה אולי יש עוד ישובים מהסוג הזה – ונביא את האנשים כי אולי כאן נצטרך לעשות משהו.
איתי אהרונסון: אני לא בטוח שזה יהיה טוב לדינמיקה.
עמירה דותן: בנייר שלפי דעתי הוא שלכם וניתן לנו על ידכם בתחילת המושב הקודם כתוב שהתחלת בתי המגורים ביולי 2008.
יצחק עוזר: זה תלוי בהסכם.
יצחק עוזר: את מסתכלת על נייר העבודה שלנו שמדמה מצב שחותמים על הסכם, אבל הבעיה שלא חותמים על ההסכם.
עמירה דותן: השאלה היא איפה אומרים לאנשים עד כאן.
עמירה דותן: אם אני צריכה להיות זאת שאומרת עד כאן, אני מוכנה להיות זאת שאומרת עד כאן אבל המצב שדורון מספר ואתם מספרים, מה שנקרא סאגה מתמשכת, לדעתי לא טוב למתיישבים ולא טוב לשום כיוון.
איתי אהרונסון: אני חושש שאם ייקבע כאן דיון בעניין של גני טל, המסר שעלול להתקבל בטעות אצל אנשי גני טל ואנשי חפץ חיים הוא שאותם דברים שהצבנו להם קו אדום, יכול להיות שהקו האדום הזה הוא לא קו אדום, דבר שיגרום לעוד מריחה.
איתי אהרונסון: זאת הדינמיקה שעובדת כל הזמן.
איתי אהרונסון: ככל שיותר אנשים יאמרו להם עד כאן, זה טוב, אבל ישיבה שתיקבע כאן עלולה לייצר משהו אחר.
עמירה דותן: מה אתם מציעים לוועדה שיקדם את הנושא?
איתי אהרונסון: ככל שבידי חברי הכנסת היכולת לרדת לפרטים ולהבין את הקווים האדומים שהציבה הממשלה ולומר לאנשים, גם של חפץ חיים וגם של גני טל, שלמדנו את החומר והבנו את הקווים האדומים.
עמירה דותן: לשם כך אנחנו רוצים לקיים עוד ישיבה.
איתי אהרונסון: אנחנו כל כך קרובים לקצה, שאם תיקבע עכשיו ישיבה, אם משהו עשוי להסתיים בעוד יומיים, הוא לא יסתיים.
עמירה דותן: אני מקבלת את ההמלצה שלך.
עמירה דותן: מה כן צריך לעשות?
עמירה דותן: מה לא לעשות, הבנתי, אבל מה כן לעשות?
איתי אהרונסון: יכול להיות שבאופן לא פורמלי ולא כישיבה שקבועה כאן, אם חברי הכנסת רוצים להתערב בזה.
איתי אהרונסון: ישיבה שתיקבע כאן, הדינמיקה שלה תהיה שיש לנו עכשיו עוד הזדמנות לנסות ולהשיג משהו.
עמירה דותן: היום יום רביעי, ביום שני תהיה ישיבה, אין שום דינמיקה.
איתי אהרונסון: אנחנו דורשים תשובות היום.
איתי אהרונסון: אנחנו צריכים לקבל היום בכתב מגני טל.
עמירה דותן: אם הכל יסתדר עד יום שני, בסדר.
איתי אהרונסון: התחושה בציבור, ואצל ציבור המפונים בפרט, היא שכאשר הוועדה לענייני ביקורת המדינה מקיימת אצלה דיון, זה כדי ללחוץ על הממשלה.
איתי אהרונסון: אנחנו נמצאים במקום בו לא צריך ללחוץ על הממשלה בהקשר הזה.
איתי אהרונסון: יש בעיה לאנשים לבוא ולהבין שזהו זה, הסל שלהם מלא עד כאן ועכשיו צריך לצאת מהשוק ולחזור הביתה.
עמירה דותן: יכול להיות שזה מה שהם צריכים לשמוע בישיבה מחברי הכנסת.
איתי אהרונסון: רוח הדברים שיוצאת בדרך כלל – גם אם זאת הכוונה במקרה הזה - מהוועדה לענייני ביקורת המדינה, באופן כללי, בדרך כלל היא כביקורת על פעולות הממשלה.
איתי אהרונסון: במקרה הזה עלול עוד פעם להיווצר הרושם הזה, ואז אם אנחנו צופים לקבל היום בכתובים את מה שהיה אתמול בערב באסיפה, עוד פעם זה יידחה.
עמירה דותן: מה עם חפץ חיים?
איתי אהרונסון: צריך לשאול את האיש שלנו שלא נמצא כאן, מה היום בו הם אמורים לתת לו את התשובה לפי לוח הזמנים שהוא הציב להם.
איתי אהרונסון: גם כאן, אני חושש מאותו דבר.
איתי אהרונסון: אני אומר באופן לא פורמלי, יכול להיות שכן יש מקום, אבל באופן פורמלי, זאת תהיה הרוח שתנשב.
עמירה דותן: אני לא יודעת לעבוד לא פורמלי.
עמירה דותן: אנחנו ועדה מסודרת.
עמירה דותן: אני כבר עייפה מלשמוע את אותם טיעונים כל כך הרבה זמן.
עמירה דותן: אני מסתכלת עליך, אבל זה לא אתה.
עמירה דותן: באמת, יש גבול.
עמירה דותן: אולי אנשים צריכים להבין שיש גבול.
עמירה דותן: לא איכפת לי שהאיתות יבוא מכאן, שדווקא אם לא מסתדר שום דבר, שוב, גם בחפץ חיים וגם למתיישבים, עד יום שני, ביום שני הם יושבים כאן וגומרים.
איתי אהרונסון: אני אמרתי את דבריי.
עמירה דותן: אני חושבת שהגיע הזמן לזה.
עמירה דותן: זה כבר בלתי אפשרי.
עמירה דותן: אם עד יום שני הכל מסתדר, מצוין.
צביה שמעון: ההסכם עבר אתמול.
עמירה דותן: עבר לגמרי?
עמירה דותן: בלי הערות?
איתי אהרונסון: עם הסתייגויות.
צביה שמעון: עם שתי הסתייגויות.
עמירה דותן: אז אנחנו נשארים עם ההסתייגות או בלי ההסתייגות של חפץ חיים.
צביה שמעון: עכשיו צריך להתחיל לעבוד עליהן.
עמירה דותן: זאת אומרת, אנחנו בצד של המשוואה שהוא עוד לא פתור.
צביה שמעון: נראה לי שאנחנו נציב שם אולטימטום.
עמירה דותן: אני שמחה שאני שומעת את זה ממך.
עמירה דותן: גם אני הייתי בהרגשה שצריך להציב אולטימטום ולסגור את העניין.
עמירה דותן: מה לוח הזמנים שלדעתך אנחנו יכולים לומר אותו?
עמירה דותן: אני חשבתי שאם הדברים לא מסתדרים עד יום שני בשבוע הבא, נקיים עוד פעם ישיבה ועל כל הדברים שלא מסתדרים, נעשה סריקה באותה ישיבה.
צביה שמעון: אני מתכוונת שארז ילך אליהם לפגישה ויבדוק איפה הדברים עומדים.
צביה שמעון: אם זה סיפור שלוקח זמן, TAKE IT OR LEAVE IT ונגמר הסיפור.
עמירה דותן: מקובל עליך?
עמירה דותן: אם כן, סגרנו.
עמירה דותן: ברור לכולם הסיכום?
איתי אהרונסון: צריך אולי להזמין רק את חפץ חיים ולא ליצור תחושה בגני טל.
עמירה דותן: ודאי שלא.
עמירה דותן: אתם תעבדו עם מי שאתם רוצים.
עמירה דותן: הוועדה עובדת עם כולם.
עמירה דותן: אנחנו בעד שיח של כולם.
עמירה דותן: זה שאחד אומר והשני לא שומע, זאת בעיה.
צביה שמעון: אם חפץ חיים עבר, חבל לפתוח את כל הסיפור.
עמירה דותן: אתם תודיעו לנו עד יום שני ולפי זה נקיים את הישיבה.
עמירה דותן: אני מקווה שיש לנו עוד מעט מאוד דברים כאלה, אבל אולי יש.
איתי אהרונסון: הכנו מסמך.
איתי אהרונסון: שיטת העבודה שלנו בכלל בהסכמי ההעתקה היא כזאת שעל מנת ליישר את כולם על אותו בסיס, אנחנו לא מתחילים עם ההסכם אלא אנחנו מתחילים עם מסמך עקרונות כאשר מסמך העקרונות מתמצת בעצם את עיקרי ההסכם בדברים המהותיים.
איתי אהרונסון: בדרך כלל זה מסמך של שניים-שלושה עמודים.
איתי אהרונסון: כמו בכל המקומות אחרים, גם ביסודות הכנו מסמך כזה.
איתי אהרונסון: בעבר הכנו גם איזשהו מסמך ראשון שעבר בוועדה המיוחדת, אבל אחר כך, במסגרת המשאים והמתנים, הועלו דרישות נוספות.
דורון בן-שלומי: חייבים לומר שגם ראש המועצה וגם הקהילה בסך הכל משדרים שהעסק מתקדם.
דורון בן-שלומי: זאת אומרת, יש שם את סוגיית החקלאים הלא פעילים כאשר המחלוקת ידועה ולא רואים איך מגשרים עליה אם כי הוצעו כל מיני פתרונות במשרד החקלאות.
דורון בן-שלומי: בגדול אני אומר שיש פה עניין של מימוש רוח הדברים שהייתה בסיכומים וכך עכשיו זה עומד.
דורון בן-שלומי: נכון שחוק יישובי הקבע קבע ארבעה חודשים ליסודות, עד שהמדינה צריכה לתת לא את נייר העקרונות אלא את ההסכם, שזה אומר עוד חודשיים.
דורון בן-שלומי: חוק קידום יישובי הקבע נכנס לתוקפו ב-3 באפריל, לפני חודשיים, כך שנקבע לוח זמנים.
דורון בן-שלומי: אני חושב שחבל יהיה לחכות ארבעה חודשים כדי להיות עם איזשהו הסכם.
דורון בן-שלומי: אני לא יכול להיכנס בין עורכי הדין ומתי הם הגיעו לסיכומים.
דורון בן-שלומי: יש דברים בהם אני יותר מעורב ולכן אני יודע איפה זה עומד, אבל כאן אני לא יודע איפה זה עומד בדיוק בין עורכי הדין השונים.
דורון בן-שלומי: אני רק אומר שהתחושה לפחות היא שהעקרונות ברורים ועכשיו צריך להעלות אותם על הכתב.
איתי אהרונסון: העקרונות עלו על הכתב ועברו לעורכי הדין.
דורון בן-שלומי: הם לא נגמרו.
איתי אהרונסון: לפני שבועיים זה עבר ולא שמענו כל הסתייגות.
איתי אהרונסון: כאן זה עומד.
דורון בן-שלומי: אבל הם לא אישרו.
איתי אהרונסון: הם לא אישרו וגם לא לא אישרו.
איתי אהרונסון: אנחנו מחכים להתייחסות.
דורון בן-שלומי: כך אמרתי.
דורון בן-שלומי: העקרונות האלה שבסוף זה פינג פונג בין עורכי הדין, אני באמת לא יודע איפה זה.
צביה שמעון: זה לא בין עורכי הדין.
צביה שמעון: עכשיו זה במינהל כדי שישיב.
איתי אהרונסון: אנחנו מחכים שעורכי הדין יאשרו לנו להעביר את זה למינהל, כך שאנחנו רואים את הדברים אותו הדבר.
עמירה דותן: עורכי הדין של המפונים?
עמירה דותן: מי אלה עורכי הדין?
דורון בן-שלומי: בדרך כלל אלה לא עורכי הדין עצמם אלא התושבים שצריכים.
עמירה דותן: הכדור עכשיו בעצם אצל מירון?
איתי אהרונסון: למעשה אצל המפונים.
צביה שמעון: כמה זמן זה אצלו?
עמירה דותן: הבנתי ששבועיים.
כרמל מיכאלי: לא, היו מספר חילופי טיוטות.
כרמל מיכאלי: אני חייב לציין שבהסכם הזה תמיד הגבנו מהר.
כרמל מיכאלי: ברמה של יום-יומיים אני הגבתי לכל טיוטה.
כרמל מיכאלי: אני מאמין שכרגע זה אצלם ואנחנו נקבל תשובה חיובית להעביר את זה למינהל בטווח של ימים.
כרמל מיכאלי: זאת הערכתי.
דורון בן-שלומי: זה לא רק יסודות אלא אלה המקומות שהעקרונות ברורים וצריך לממש אותם.
דורון בן-שלומי: יש מקומות שעל העקרונות עצמם יש מחלוקות.
עמירה דותן: במימוש, אצל מי הכדור?
עמירה דותן: אני מבינה שהכדור כרגע אצל המתיישבים ועורכי הדין שלהם.
דורון בן-שלומי: זה לא מדויק, כי זה כל יומיים משתנה.
דורון בן-שלומי: בסוף כל צד אומר שמה שכתוב כאן, לא מממש את מה שסוכם.
צביה שמעון: כאשר זה מגיע לניסוח, צצות מיליון בעיות וזה אומר שלא לזה הוא התכוון, ואם אומרים כך, זה לא יוצא כך.
דורון בן-שלומי: אני מסכים.
דורון בן-שלומי: לכן בדיוק באה ההצעה לקבוע את התאריך.
דורון בן-שלומי: אני אומר שהתאריך הקבוע בחוק הוא עוד חודשיים ואני חושב שלא טוב שנחכה להסכם עוד חודשיים, לאותו הסכם משולש שיהיה.
צביה שמעון: אנחנו במאה אחוזים אתך.
עמירה דותן: מה אתם מציעים?
עמירה דותן: איך הוועדה יכולה ללחוץ כדי שלא נגיע לאותם ארבעה חודשים?
צביה שמעון: לפי דעתי זה בלתי אפשרי.
צביה שמעון: עורכי הדין ביניהם, אם מישהו חושב שהקליינט שלו נפגע, יתקנו ויחזירו לנו.
עמירה דותן: בזמנו ניסיתי לשבת ישוב ישוב ולראות מה קורה בו.
עמירה דותן: חשבנו שהתקדמנו.
עמירה דותן: הייתה הפגרה וראינו שהדברים די מתקדמים.
עמירה דותן: אחר כך גם הייתה פגישה עם ראש-הממשלה, הייתה פגישה עם רענן, התחלתם לעבוד עבודה יותר אמיתית בינך לבין דורון ולפי ישובים, אבל גם זה נפסק.
עמירה דותן: אני רוצה להחזיר את זה בחזרה לוועדת המשנה הזאת.
עמירה דותן: זאת אפשרות אבל להערכתי אנחנו מכבידים על עצמנו בדברים שיכולים להיעשות בלעדינו.
עמירה דותן: אני מוכנה לשבת כל יום וכל היום עד שיצא עשן ונוכל לדעת איפה אנחנו עומדים בנושא הזה, אבל אני רוצה שהדברים יהיו על השולחן בצורה אמיתית כדי שנוכל לקדם אותם בצורה המיטבית.
עמירה דותן: אם כאן המפתח הוא מינהל מקרקעי ישראל, נדבר אתו.
עמירה דותן: אם המפתח הוא המתיישבים, נדבר אתם.
דורון בן-שלומי: המפתח לא שם.
עמירה דותן: אם כן, אנחנו בחליפת עורכי הדין?
איתי אהרונסון: להערכתנו זה עניין של עד שבוע עד שנקבל התייחסות שהיא תהיה חיובית.
עמירה דותן: כלומר, להערכתך נושא עורכי הדין ייפתר השבוע.
איתי אהרונסון: זה לא עורכי דין אלא תמיד אלה הם הקליינטים.
עמירה דותן: ברור לגמרי.
עמירה דותן: לדאבוננו העניין של הכל שפיט הפך את הצורך בתרגום של שפת בני אדם ההדיוטות, כלומר, אני, לשפה משפטית, כך שיותר ויותר אנחנו תלויים בכך.
איתי אהרונסון: אנחנו מעריכים שמדובר בימים והכדור יעבור למינהל מקרקעי ישראל.
עמירה דותן: אנחנו מדברים על שבוע הבא ביום רביעי, אז נרצה לקבל מכם הודעה שזה נגמר.
עמירה דותן: מה הצעד הבא?
עמירה דותן: מינהל מקרקעי ישראל?
איתי אהרונסון: אז אנחנו מעבירים את העקרונות, ברגע שהם יאושרו, למינהל מקרקעי ישראל לאישור.
עמירה דותן: אז אנחנו בודקים במינהל כמה זמן לוקח להם לסגור את הנושא הזה.
עמירה דותן: כלומר, אנחנו רשמנו לנו ליום רביעי הבא לבדוק לגבי יסודות.
איתי אהרונסון: אני מציע כך כי ראש המועצה צריך להגיע.
עמירה דותן: שומריה.
איתי אהרונסון: יש תהליכים שבונים ואין בעיות לבד ממשהו שלא קשור לשולחן כאן שזה מימוש הקרקעות החקלאיות שצריך להיסגר.
איתי אהרונסון: הוא כן קשור כאן באיזשהו מקום, אבל אי אפשר לדון בו.
עמירה דותן: אם כן, את שומריה אנחנו יכולים להוריד מאותה רשימת יישובי קבע שהוועדה הזאת צריכה לטפל בהם.
איתי אהרונסון: מבחינת הישוב עצמו יש שם בעיית חקלאות.
עמירה דותן: עין צורים.
עמירה דותן: בפעם האחרונה שהוועדה שמעה על עין צורים הייתה כאשר יושב-ראש הוועדה יזם פגישה לבין עין צורים לבין המתיישבים.
צביה שמעון: בעין צורים הייתה שומה של המדינה והייתה שומה של הישוב.
צביה שמעון: הם ביקשו שיהיה שמאי בורר והשמאי הממשלתי מינה שמאי בורר, אבל אומר אשר אברג'יל שייתנו לו לנסות להעביר את זה למשהו אחר בכלל, להחלטה שהייתה קיימת לפני כן, ויכול להיות שנעשה את זה במסגרת הזאת.
צביה שמעון: המפונים יודעים על כך.
צביה שמעון: אני אמרתי לאשר אברג'יל שהוא ידבר עם השר, אני נותנת לו כמה ימים ויותר אני לא מחכה לו אלא אחרת אני קוראת לישוב ואומרת להם שזה מה שאמר השמאי הבורר שמונה, תחליטו מה שאתם רוצים ותאמרו לי.
צביה שמעון: בהסכמה של כולם נתנו לאשר אברג'יל לנסות.
איתי אהרונסון: הרצון שלהם הוא לנסות ולפרוץ באיזה מתווה שיביא להגדלה של הפיצוי עבור מטעי האפרסמון.
איתי אהרונסון: על פי החלטה של מועצת מקרקעי ישראל שכבר לא בתוקף, שבשעתו ביקשנו להיכנס לנתיב הזה ולא אישרו לנו, הם מנסים עכשיו בדרכים שלהם אולי כן לקבל אישור.
איתי אהרונסון: אנחנו מצדנו הודענו שהמתווה הזה הוא מתווה שניסינו ולא הצלחנו ואנחנו לא מציעים אותו.
איתי אהרונסון: השומה שבסופו של דבר הוצגה היא שומה טובה.
עמירה דותן: כמה זמן?
צביה שמעון: לפי דעתי אם אשר לא היה מבקש לנסות, זה היה עובר.
עמירה דותן: הוא ביקש ונתתם לו.
צביה שמעון: לא יודעת.
צביה שמעון: עוד כמה ימים.
צביה שמעון: עד שבוע הבא.
עמירה דותן: שוב אותו יום רביעי בשבוע הבא?
עמירה דותן: סליחה, אני הולכת להצביע נגד גאידמק ומיד אני חוזרת.
צביה שמעון: הגיע ראש המועצה.
עמירה דותן: בנושא עין צורים אמרנו שהיה שמאי בורר מוסכם שלאחר שנתן את שמאותו יש ניסיון כרגע ללכת למתווה שלא צלח ואולי יצלח.
צביה שמעון: אולי יש חדשות.
צביה שמעון: אמרנו שהיה בורר, לא אמרנו מוסכם, של השמאי הממשלתי שמינה שמאית שלישית.
אברג'יל: לגבי מה?
איתי אהרונסון: מטע אפרסמון.
אברג'יל: יש לנו כמה סוגיות.
עמירה דותן: מאחר שאנחנו לא בשלב החידונים אלא בשלב המעשים, בוא תתחיל מהתחלה.
עמירה דותן: אני לא חושבת שהיית פעם בוועדה שלנו, אבל אנחנו רוצים לשים את הדברים על השולחן כדי לעזור לאנשים להתקדם.
אברג'יל: כבר הייתי כמה פעמים בישיבות הוועדה.
צביה שמעון: מה זאת אומרת עבודות שמתבקשות?
אברג'יל: פיתוח המגרשים.
צביה שמעון: עוד לא הסכמנו.
אברג'יל: קראתם לי לכאן כדי שאומר את דבריי.
אברג'יל: על מנת שזה יקרה, צריכים להגיע להסדר עם בעלי הקרקע לשחרר את הקרקע ואז אפשר יהיה להתקדם.
אברג'יל: שני השלבים האלה תקועים.
אברג'יל: השלב של התכנון התחיל להתקדם כאשר לפני חודש-חודש וחצי התחילו לבצע את פעולות התכנון והשלב של שחרור הקרקע הוא שלב תקוע ולדעתי הוא תקוע עמוק, ולשם שינוי הפעם לא באשמת מינהלת סל"ע אלא באשמת גורמים נוספים ממשלתיים.
עמירה דותן: כלומר, לדבריך לא היה בורר בנושא הזה.
אברג'יל: לא.
אברג'יל: לא היה בורר.
אברג'יל: ממש לא.
אברג'יל: השמאי הממשלתי קיבל את שתי השמאויות והוא החליט לגבי שומה א'.
אברג'יל: היו לו שלוש אפשרויות: לאמץ את א', את ב' או לעשות באמצע והוא אימץ את השמאות שבוצעה על ידי המינהל.
איתי אהרונסון: זה ההלך במדינת ישראל.
איתי אהרונסון: ההליך הוא שהשמאות בנושא קרקעות של המינהל נעשית מטעם שמאי של המינהל שכפוף לשמאי הממשלתי הראשי, ניתן להגיש השגה על כך וההשגה עולה לשמאי הממשלתי הראשי והוא יכול להחליט כך או כך.
עמירה דותן: אם כן, הוא לא קיבל אותה.
עמירה דותן: זאת ההחלטה.
עמירה דותן: מה עושים עם ההחלטה הזאת?
עמירה דותן: אני מבינה שזה נוהל שהמדינה נוהגת לפיו, זאת ההחלטה של האיש שהוא מחליט במדינה על הדברים האלה.
אברג'יל: כאשר מגיעים לבית המשפט ושני צדדים אוחזים כל אחד בצדו, השופט אומר להם שילכו לחדר צדדי ויעשו פעולת גישור.
עמירה דותן: אני מבינה מאיתי שהשופט במקרה הזה הוא אותו שמאי ממשלתי שהוא על פי נהלי המדינה קובע את הדברים האלה.
עמירה דותן: אפשר כמובן לומר שהוא לא שווה וללכת לבית המשפט.
עמירה דותן: אם אני מבינה את איתי, בעצם את האופציות של מה המדינה נותנת מבחינת ערעורים וערעורים על ערעורים, בעצם יש היום החלטה של האדם המוסמך בנושא הזה וזאת השמאות שלו.
עמירה דותן: השמאות כנראה לא מוצאת חן בעיני חלק מהאנשים והשאלה מה עושים.
עמירה דותן: האם יושבים על הגדר, האם עוברים לישוב אחר, מה עושים?
עמירה דותן: אני שואלת אתכם כי באמת אני לא יודעת מה עושים, אבל להמשיך את המצב הנוכחי של יהיה טוב ושום דבר לא קורה, לא מקובל עלי.
צביה שמעון: בשיחה האחרונה שהייתה לנו אשר, אתה אמרת שתדבר עם השר ותחזור אלי, ואני עדיין מחכה לתשובה שלך.
אברג'יל: דיברתי עם השר כמה פעמים ולא קיבלתי תשובה ברורה.
אברג'יל: לעניות דעתי הישועה לא תבוא משם.
צביה שמעון: אם כן, עכשיו חזרת אלי.
צביה שמעון: צריך לקרוא לאנשי עין צורים ולשאול אותם.
אברג'יל: השאלה היא אם הפסיקה של השמאי הממשלתי היא המילה האחרונה.
עמירה דותן: לא צריך אותי כדי לתרגם את זה, אבל זה מה שבעצם קיים בשטח.
עמירה דותן: מאחר שלאף אחד אין אומץ לומר את הדברים בקול רם, אני אומרת אותם בקול רם.
עמירה דותן: עכשיו אנחנו במציאות וצריך לראות מה עושים אתה.
אברג'יל: אני מעריך שבהליך הזה של שמאויות במדינת ישראל לאורך השנים היו כמה וכמה פתרונות.
עמירה דותן: תאמר לנו איך.
אברג'יל: אני חושב שצריך לעשות פעולת גישור בין שתי השמאויות.
אברג'יל: המרחקים הם לא גדולים אלא הם קטנים.
אברג'יל: בהיקפים עליהם מדובר, המרחקים לא גדולים.
עמירה דותן: אנחנו יכולים להמשיך לברבר בנושא הזה עוד הרבה זמן.
עמירה דותן: אני מבינה שזה לא צלח.
עמירה דותן: אם תאמרו לי שיש תקדימים של מקרים דומים בהם ננקטו פעולות אחרות, אני אשמח לדעת עליהן כמה שיותר מהר כדי לפעול באותה מידה גם כאן.
עמירה דותן: אני חושבת שהגיע הזמן להסתכל במראה ולומר שהדבר הזה לא מוצא חן בעיני אבל הוא קיים ולכן אני צריכה לעשות אתו משהו.
עמירה דותן: אותו הדבר כאן.
עמירה דותן: לא מוצאת חן בעיני השמאות הזאת, אבל היא ישנה והשאלה עכשיו מה עושים אתה.
אברג'יל: אינני מייצג לא את עמדת סל"ע ולא את עמדת בעלי הקרקע.
עמירה דותן: גם אני לא.
עמירה דותן: לכן אני רוצה לדעת מה עושים כאן.
אברג'יל: המועצה היא קטליזטור בעניין הזה.
עמירה דותן: אני רוצה לעזור לך לממש את הזרז הזה.
דורון בן-שלומי: אפשר לשמוע את התושבים?
עמירה דותן: אנחנו מכירים את זה.
עמירה דותן: השאלה שלי איך אנחנו נעזור להגיע מהר לבית.
אהרן ברבי: השאלה שלי היא מתי אני אבנה.
אהרן ברבי: בגילי אני לא יודע אם אני אזכה לבנות בית.
עמירה דותן: ודאי שתזכה.
אהרן ברבי: זה לא מעניין אותנו אם יש מטע או אין מטע.
אהרן ברבי: לי לא איכפת.
אהרן ברבי: אני רוצה בית.
אהרן ברבי: המינהלת הייתה צריכה לומר שהיא לא יכולה לשלם עבור המטה ושנחפש מקום אחר.
אהרן ברבי: עכשיו אני בלי עבודה ובלי בית.
עמירה דותן: לא נעים לי אפילו להפסיק את דבריך, אבל אני באמת רוצה שהדיון הזה יביא אותך לבית שלך כמה שיותר מהר ולכן אני רוצה להיות מעט יותר גסה ופחות לשמוע, כי אני יודעת, אני חיה את הנושא מאז התחלתי את התפקיד הזה.
עמירה דותן: אנחנו רואים את המראה הזאת בה אומרים לנו שזאת השמאות והשאלה מה עושים.
עמירה דותן: אומרת צביה שמעוני שיש לה פתרון.
אהרן ברבי: במקרה כאשר יצאנו מעין צורים לקחנו מישהו והוא אמר לנו שאפילו על השטחים שבנינו קרווילות לא שילמו להם.
אהרן ברבי: במצב כזה, איך אתם רוצים להתקדם?
אהרן ברבי: אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.
אהרן ברבי: אני לא יודע מי משקר ומי לא, אבל העובדה היא שאני לא בבית, אני בלי עבודה ואני בלי כלום.
עמירה דותן: בואו נראה איך אנחנו יוצאים מהפלונטר הזה.
צביה שמעון: צריך לקרוא לאנשי עין צורים ולומר להם שזאת העסקה ושיאמרו מה הם רוצים.
צביה שמעון: יש מקום אחר בעין צורים?
צביה שמעון: אנחנו הצענו כמה מקומות, אבל או אלה לא הסכימו או אלה לא הסכימו.
2396: הבעיה היא לא מקום אחר בעין צורים.
2396: בעין צורים המיקום התכנוני – דנו בוועדת היגוי בשבוע שעבר ובוועדה המחוזית, ופרט לבקשה של אשר יש לנו הסכמות – רוב השטח שאנחנו מדברים בו, עוד עשינו אותו בכתם מגורים כבר לפני שנתיים ושם הם הולכים לשבת.
2396: אנחנו יודעים כל הזמן איפה הם הולכים לשבת.
2396: בקטע התכנוני גם כן היו עיכובים של חודשים כי המפונים כל פעם באו עם דרישות כאלה ואחרות ועשו הסכמות וחזרו בהם.
2396: עכשיו הגענו להסכמות תכנוניות, פרט לנושא עם המועצה שהוא ייפתר בדרך זו או אחרת.
2396: ועדת ההיגוי של הוועדה המחוזית, בה יושבים משרדי הממשלה, נתנה או-קיי לרוץ קדימה ולהביא תוכנית להפקדה.
2396: כרגע הבעיה היא הכסף.
צביה שמעון: ואם ייפתח הנושא הכספי, מתי אתה מביא תוכנית להפקדה?
2396: חודש-חודש וחצי.
גדי צור: היינו כבר יכולים לגמור את התוכנית עשר פעמים, אבל פעם אחת זה בגלל התושבים, פעם אחת בגלל הקיבוץ.
גדי צור: גם הקיבוץ לא נתן לנו להתחיל לתכנן עד שלא יהיה משהו ביד.
גדי צור: אני רואה שגם היום זה קורה.
עמירה דותן: כאשר אתם מדברים על הכסף, זאת אותה שמאות על המטע.
2396: בקטע התכנוני היו לנו מעל 25 ישיבות תיאום עם הקיבוץ ועם המפונים והזזנו ימינה ושמאלה.
2396: יש הסכמות מלאות, יש לנו הסכמה של אפרתי ושולה בן-צבי למתווה.
2396: עשינו שם משהו מאוד לטובתם.
2396: התוכנית כרגע מקובלת כפי שאנחנו יודעים על כל הגורמים, פרט לשטח של המועצה שנחפש לו איזשהו פתרון.
2396: לטעמנו אם אין עיכובים בסדר גודל של חודש-חודש וחצי, באופן טכני אנחנו בדיון על הפקדה במחוזית.
צביה שמעון: אני מוכרחה לומר לגבי הקיבוץ שמדובר על רצועה של אדמה שאנחנו לוקחים ולא את הכל אנחנו צריכים והקיבוץ אמר שאין לו מה לעשות עם היתרה אלא אנחנו צריכים לקחת או את הכל או שהם לא עושים אתנו עסק כי הם לא צריכים את מה שנשאר.
צביה שמעון: אני מוכרחה לומר לטובת המפונים שהם הסכימו גם לקחת חלק מהאדמה הזאת ולשלם לפחות חלק מהכסף על חשבון האדמה החקלאית שלהם וזה לזכותם ייאמר, שמהעמדות הראשונות שלהם הם התפשרו בהרבה דברים, וגם אנחנו עם מינהל מקרקעי ישראל ועם משרד האוצר סגרנו את זה.
צביה שמעון: לכן כבר באנו לקראת הקיבוץ.
עמירה דותן: כלומר, היום המפתח הוא הקיבוץ.
צביה שמעון: אנחנו משלמים על רצועה לא קטנה שאנחנו לא ממש צריכים אותה, אבל הם אומרים או הכל או כלום ואנחנו החלטנו לקחת את האדמה הזאת.
דורון בן-שלומי: אם מזכירים את הקיבוץ, צריך להגיד - לפחות מה שאני יודע - שנכון להיום עוד ההסכם הזמני שלהם לא חתום.
דורון בן-שלומי: מה שהבטיחו להם בהסכם הזמני כולל מטע, עוד לא גמו ר.
איתי אהרונסון: זה לא קשור.
איתי אהרונסון: זה לא מעכב.
דורון בן-שלומי: אבל זאת עובדה נכונה.
איתי אהרונסון: מה זה שמנה?
דורון בן-שלומי: כאשר יש משא ומתן, יש שני צדדים.
דורון בן-שלומי: אם צד אחד לא מאמין בצד השני, כי מה שהבטיחו לו פעם אחת לא מימשו, אז ברור שבפעם השנייה הוא יהיה הרבה יותר קשה.
דורון בן-שלומי: זה לא מעכב טכנית אבל זה מעכב מהותית.
אברג'יל: אם רוצים להציג את התמונה – דורון, אני לא מייצג כאן את הצד המשקי של הקיבוץ אלא אני רוצה להיכנס לצד הקהילתי המוניציפאלי – בוא נציג אותה כמות שהיא.
אברג'יל: התמונה היא שיש פה 120 דונם ונכנסו לשם 140 בתי אב ועד היום לקיבוץ – כבר עוד מעט 3 שנים – אין הסכם חתום אתכם והם לא יודעים מתי הם מקבלים את הכסף הראשון, ואתה יודע שאת כל העניין הזה הם נהגו בעניין הזה לפנים ולפני משורת הדין, דבר שלא עשו במקומות אחרים.
אברג'יל: אתה יודע שגם השומה שניתנה כרגע לשטחים האלה, בלי להתייחס לשטחים עליהם דיברה צביה שמעוני, הערך ששולם עבור המבנים הזמניים, הקרקע עבור המבנים, כמעט ב-30-40 אחוזים יותר ממה שאתם מציעים להם כרגע על מבני הקבע.
איתי אהרונסון: בוא נשים את הדברים במיקום המדויק שלהם.
איתי אהרונסון: יש פה המון פרטים בקשר לקרקע הזמנית שאם המטרה עכשיו היא עוד פעם לבוא ולשאול את עצמנו מי אשם ולנצל את הבמה הזאת כדי להטיח האשמות, יש המון פרטים שאני יכול לבוא ולהניח אותם על השולחן ואז הדיון הזה ילך לכיוון הזה אבל נראה לי שלא לזה התכוונה הוועדה כאשר כינסה אותנו.
אהרן ברבי: צריך שמישהו יחליט, שיאמר שזה כך וזהו.
אהרן ברבי: אם היו זורקים אותך מהבית, לא היית מדבר בקלות כזאת.
צביה שמעון: לעין צורים יש הרבה מה להפסיד.
איתי אהרונסון: כרגע אנחנו מחכים כבר תקופה ארוכה לתשובה מהקיבוץ והתשובה עדיין לא ניתנה לגבי הסכום שהם יהיו מוכנים לקבל עבור המת"ש וזה עומד הרבה מאוד זמן על הנקודה הזאת.
איתי אהרונסון: יכול להיות שבנקודה הזאת זה גם ייפול למרות שאנחנו מקווים שזה לא ייפול.
אהרן ברבי: כמה זמן זה עוד ייקח?
אהרן ברבי: תאמרו לנו שעוד שנה יהיה לנו בית, עוד שנתיים, עוד עשר שנים, אבל שנדע.
איתי אהרונסון: אני יכול לומר לך את מה שאני אומר להרבה אנשים אחרים.
איתי אהרונסון: אתם תמיד צריכים לזכור שבסופו של דבר ההתיישבות שלכם נעשית בהסכמה.
איתי אהרונסון: ברגע שאתם בחרתם שההסכמה הזאת תהיה במקום בו יש גם קיבוץ, אין מנוס ואי אפשר להאשים את הממשלה ואת ראש הממשלה שיפתור את הבעיות שהן בתחום של הקיבוץ.
איתי אהרונסון: יש פה שלושה צדדים.
אהרן ברבי: הממשלה הוציאה אותי מהבית, שתיתן לי בית.
אהרן ברבי: אני לא רוצה פיצויים ולא כלום אלא שייתנו לי בית.
עמירה דותן: הנקודה שהעלה ראש המועצה בעניין של אותם חובות – אני יכולה להשתמש במילה הזאת – של הישוב הזמני, נושא שדורון שם על השולחן וראש המועצה הרחיב, שבעצם גורם להרגשה של אותם אנשים שצריכים להצביע עבור השומה הזאת או השומה האחרת, ההתקדמות הזאת או ההתקדמות האחרת, ושם להם כמו מקל בגלגלים.
איתי אהרונסון: בהקשר של האתר הדברים יש שני דברים.
איתי אהרונסון: האחד, מה שבשעתו נעשה שהיו דיבורים עקרוניים כאלה ואחרים ובסופו של דבר כן נחתם מסמך.
איתי אהרונסון: זה לא נכון שלא נחתם מסמך בנושא של האתר הזמני.
עמירה דותן: אבל אין כסף.
עמירה דותן: הבנתי שלא העבירו כסף.
איתי אהרונסון: לא, לפי אותו מסמך לא צריך לשלם כסף.
איתי אהרונסון: הכסף משולם בשלב מאוד מאוחר, בשלב השיווקים של המגרשים.
עמירה דותן: מבחינה זאת הממשלה עומדת בהסכם.
איתי אהרונסון: אני אומר את הדברים בצורה מדויקת וקצרה.
איתי אהרונסון: בשעתו נחתם מסמך קצר מאוד של עמוד שחתומים עליו הרבה מאוד גורמים, גם הממשלה.
איתי אהרונסון: זה לא הסכם אלא מסמך קצר מאוד של עמוד כאשר בכל העשייה והפעילות נוסח בניסוחים כאלה כאשר לחלק מהדברים ברור למה הכוונה ובחלק מהדברים לא הייתה ברורה הכוונה, והייתה דרישה, בעיקר מצד הקיבוץ, את זיכרון הדברים או את המסמך המאוד תמציתי הזה להפוך להסכם מפורט.
איתי אהרונסון: התנהל משא ומתן להפוך את המסמך הזה להסכם מפורט.
איתי אהרונסון: טיוטה של הסכם מפורט קיימת כבר למעלה משנה כאשר למעשה כל סעיפיה הוסכמו.
איתי אהרונסון: שלושה צדדים מצד הממשלה לנייר הזה, גם משרד השיכון, גם מינהל מקרקעי ישראל, גם מינהלת סל"ע, כל אחד תורם שם את תרומתו.
איתי אהרונסון: יש פער כרגע מאוד גדול אך ורק בנקודה אחת והיא מה יהיה זכאי לקבל הקיבוץ במידה ויהיה צורך להמשיך ולשכן את המפונים מעבר לארבע שנים.
עמירה דותן: אי אפשר להפריד את זה ולומר בואו נגמור את הקטע הזה ונאפשר?
איתי אהרונסון: זה לא תלוי אחד בשני.
איתי אהרונסון: הדברים לא תלויים אחד בשני.
איתי אהרונסון: זה לא שלא מקבלים כסף.
איתי אהרונסון: על פי הסיכום, ועל זה אין מחלוקת, הכסף אמור להתקבל ביום שבו האתר יפונה והמגרשים ישווקו, אז הקיבוץ יהיה זכאי לקבל בגין התשתיות איזושהי השתתפות.
איתי אהרונסון: זאת מהותה הסכמה.
איתי אהרונסון: אנחנו מדברים עכשיו על כסף דחוי.
איתי אהרונסון: זה לא שנחסך כסף.
אברג'יל: למה חשוב להם ההסכם?
אברג'יל: כמו הרבה מאוד קיבוצים, הם לוקחים את ההסכם לבנק על מנת לסגור את הבעיות שלהם.
אברג'יל: הם לא יכולים היום לקחת את הנייר הזה לבנק.
אברג'יל: או שהם לא צריכים לקבל כסף, אבל עם זה הם לא יכולים לפתור את הבעיות שלהם.
אהרן ברבי: הם גם חשבו שהדבר יהיה מהר, אבל זה לא קורה.
איתי אהרונסון: גם כאן אנחנו יודעים איך זה עובד עם הבנקים.