GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
30694: אחת, אני מבקש מהועדה למצוא את הדרך יחד עם ועדת חוץ ובטחון, באופן דיסקרטי, לעקוב אחר סוגיית המיגון האקטיבי.
זבולון אורלב: יש ועדת משנה לבטחון ועדת ביקורת המדינה ויש שני דו"חות של מבקר המדינה בסוגייה.
30694: אני עוסק בזה באופן אישי, לומד, מגיע, שומע, מבין את הקשיים, אבל בעיקר שם לב למה שאני מבין, וזה, נקרא לזה במרכאות הפוליטיקות, עוצמות האנרגיה וחוסר האמון בין אנשים בכירים ביותר.
30694: שאנחנו סומכים על כל אחד בנפרד איפה שהוא נמצא, וביחד הם מסבים לי עצבנות מסוימת לגבי איכות קבלת ההחלטות.
30694: אני מבקש לעקוב אחר החלטת הממשלה בנושא החזר למי שהחל מתקופה מסוימת, בוודאי אחרי הבטחת ראש הממשלה יקבל החזר על בניית ממ"ד על פי הקריטריונים.
30694: והדבר האחרון, המכללה, במרץ מתחילה הבנייה על ארבעה מבנים.
30694: עדיין יש מבנים לא ממוגנים.
זבולון אורלב: הבטחת שר הבטחון על ארבעה מיליון קוימה כבר או לא, במכללת ספיר?
30694: נדמה לי שלא פתרנו את הבעיה החשבית, אבל שמונה עשר מיליון הועברו.
30694: חסרים עדיין שלושים וחמישה מיליון שקלים.
30694: רבע מהכיתות במכללה שלנו הן אינן ממוגנות ולא משתמשים בהן.
30694: יש לנו פה מאבק.
30694: ראה המסר של תושבי שדרות ושלנו, אנחנו רוצים לחיות במקום, רוצים ללמוד, רוצים לעשות חקלאות עד הגבול, רוצים להביא עוד מתיישבים.
30694: בלתי סביר שלאורך זמן יהיו מוסדות ציבור שאי אפשר יהיה להשתמש בהם.
30694: כי זאת ההנחיה, אני מקבל אותה בהכנעה.
זבולון אורלב: אני נאבק עבור מכללת ספיר ואני גם נאבק עבור ישיבת ההסדר, אלה שני מוסדות גדולים.
זבולון אורלב: אגב למרבה התפארת של מדינת ישראל מתברר שישיבת ההסדר בשדרות היא ישיבת ההסדר הגדולה ביותר שיש לנו, מתוך כארבעים ישיבות הסדר.
זבולון אורלב: כלומר הקסאמים לא הרתיעו.
זבולון אורלב: ולכן דרוש המשך הסיוע כדי לגמור שם את העניין.
זבולון אורלב: בינתיים רק בית המדרש הוא בתוך איזה מקלט, בית המדרש הקבוע עדיין לא הושלם, חדר האוכל עדיין לא ממוגן.
זבולון אורלב: עובדים על זה אבל צריך לגמור ולסייע.
זבולון אורלב: ראש הישיבה הרב פנדל מתקשר חדשות לבקרים, אנחנו כתנועה עוזרים, בטח העירייה עוזרת, כולם עוזרים, אבל עדיין צריך לזכור, יש שם מאות תלמידים.
זבולון אורלב: ולכן יש פה מאבק משותף של מוסדות החינוך שהם עוגן מאוד חשוב ליכולת של האיזור לחיות חיים טובים.
זבולון אורלב: מה קרה באותו יום?
פנחס עמר: היינו כל המשפחה בהכנות לקראת שבת, זה היה ארבע וחצי בצהריים, נפל קסאם בקורה של הגג רעפים, לקח לי מספר שניות להתעשת ולהבין כי באותה שנייה אשתי היתה בדיוק איזה מטר מהקסאם.
פנחס עמר: גם ככה יש לי ילדה בת שלוש עשרה שהיא בחרדות מאוד גבוהות, היא בטיפול פסיכיאטרי כבר הרבה זמן.
פנחס עמר: והדבר האחרון שציפינו באמת שזה עוד ייפול לי בבית.
פנחס עמר: כתוצאה מנפילת הקסאם כל הבית נהרס כמובן, לא נשאר לי שום דבר, לא מטבח, לא ריצוף, לא חשמל, לא כלום.
פנחס עמר: אנחנו כבר חודשיים מחוץ לבית.
פנחס עמר: מאז אותו מקרה, עוד הרבה לפני כן אבל המקרה עוד יותר התחדד, מאז אותו מקרה אנחנו חיים בחרדות, כל טריקת דלת מפחידה אותנו.
פנחס עמר: אני בן ארבעים ושמונה, עד היום תודה לאל כדור אקמול לא לקחתי ולא ידעתי מה זה כדור אקמול.
פנחס עמר: היום אני מסתובב עם כדורי הרגעה.
פנחס עמר: לצערי.
זבולון אורלב: מה עיסוקך?
פנחס עמר: אני במקצועי סופר סת"ם.
זבולון אורלב: ואתה יכול במצבך להמשיך בעבודה שלך?
פנחס עמר: אתה כאדם דתי יודע כמה שסופר סת"ם צריך להיות מרוכז.
פנחס עמר: נכון להיום לא, אני לא מסוגל לכתוב, קשה לי מאוד.
פנחס עמר: לא יודע מה זה לישון בלילה, מדי פעם אני לוקח כדורי שינה בשביל להרדם.
זבולון אורלב: בבית שלך היה חדר ממוגן?
פנחס עמר: אין לי חדר ממוגן, אין לי שום דבר.
פנחס עמר: לפי גם כן דברי פיקוד העורף היה שם פשוט נס גדול כי מספר סנטימטר וזה היה חודר לבית, זה כמו אוטובוס תופת, לא הבית ולא המשפחה.
זבולון אורלב: איפה הילדים לומדים היום, ממשיכים בשדרות?
פנחס עמר: יש לי שני ילדים גדולים, אחד בצבא, אחת אחרי צבא, שהיא סטודנטית, ויש לי ילדה קטנה שהיא לומדת כרגע באשקלון.
פנחס עמר: העברנו אותה לאשקלון, עם חרדות מאוד גדולות, הפסיכיאטרית שמטפלת בה אומרת שהיא בחרדות על הסף הכי גבוה שיש.
זבולון אורלב: מה התכניות לעתיד?
זבולון אורלב: לשקם את הבית, לחזור?
פנחס עמר: לשקם את הבית בוודאי.
פנחס עמר: אני רוצה לציין שיש לי גם כן ילדה עם פיגור, שלומדת בבית ספר מיוחד, שגם כן חיה בחרדות.
פנחס עמר: הם לא רוצים בשום פנים ואופן לחזור לבית אלא אם כן יש חדר ממוגן.
זבולון אורלב: מס רכוש מטפל כרגע בבית?
פנחס עמר: אנחנו עדיין בחילוקי דעות לגבי העניין התקציבי.
פנחס עמר: אני אתן לך סתם דוגמא פשוטה על ויכוח שהיה לי איתם, איפה שהטיל חדר זה בתוך חומה, שש עשרה מטר, גובה מטר עשרים, סדק אותה מקצה לקצה, תן לה מכה ברגל היא קורסת.
פנחס עמר: אמרו לי נפצה אותך, אמרתי מה, ניתן לך קיר?
פנחס עמר: אבל רק ארבעה מטר.
פנחס עמר: אמרתי יפה, ומה נעשה עם השנים עשר מטר הנותרים, אמרו לי תצבע, זה מראית עין.
פנחס עמר: אמרתי תודה רבה.
פנחס עמר: זה אחד הויכוחים שלי עם מס רכוש למשל.
פנחס עמר: שלא לדבר גם כן על הריצוף, חשמל, אתה פשוט בהרגשה מאוימת, כאילו הקסאם אתה כיוונת אותו אליך לבית.
פנחס עמר: גם ככה חיים בחרדות, הולכים תמיד עם הראש כשהוא למעלה שמה חס וחלילה יבוא איזה שהוא קסאם וצבע אדום באותו רגע לא עובד, או אתה נוסע באוטו, אין לך רדיו, אתה מפחד, חלון פתוח.
זבולון אורלב: פנחס, אתה מרגיש שיש הבדל בין תושבים בשדרות שיש להם ממ"ד צמוד בבית לבין תושבים שאין להם מבחינת הרגשת הבטחון, היום יום, הקיום עם הילדים?
פנחס עמר: בהחלט.
פנחס עמר: משפחות שאני מכיר באופן אישי שאין להן ממ"ד קודם כל שהם לא ישנים בלילה מחשש כי יש גם קסאמים באמצע הלילה, בשתיים בלילה, שלוש בלילה, אז לא ישנים בלילה מפחד.
פנחס עמר: דבר שני הם מצמצמים את עצמם לחדר, זה דירה של מאה חמישים או מאתיים מטר, מצמצמים את עצמם לחדר, כל משפחה שש,שבע נפשות, בתוך חדר אחד שהוא שלוש על ארבע, משהו כזה, מחשש מהדברים האלה.
פנחס עמר: למשל השכנה שלי, משפחת ששון, חייל ששוחרר, לקח את הכסף דמי שחרור ובנה מעין פחון, בתוך הבית, כמו חדר ממוגן כזה בעצמו.
פנחס עמר: ושם כל המשפחה יש להם מזרונים על הרצפה, שתבין.
פנחס עמר: ויש להם בית די גדול.
זבולון אורלב: איפה אתה גר היום?
פנחס עמר: בכפר הנופש באשקלון.
זבולון אורלב: תגיד לי, מה בעצם הבקשה שלך?
זבולון אורלב: מה הבקשה שלך מממשלת ישראל?
פנחס עמר: תראה, להגיד לכם להיכנס לעזה זה לא רלוונטי, אבל דבר מינימלי, ואני מבקש את זה לא בחסד אלא בזכות כתושב מדינת ישראל.
פנחס עמר: מגיע לי את ההגנה המינימלית אני חושב, כאזרח, כמו כל אחד שלא משנה איפה הוא גר, וזה חדר שיגונן עלי על הילדים כשאני שומע בשתיים בלילה או בשתיים בצהריים, יש לי פינה של מספר שניות לרוץ ולהגן על בני משפחתי.
אסנת נעים: לאבי יש אולם אירועים בשדרות ואני מנהלת לו את האולם בשדרות, היכלי יסמין.
זבולון אורלב: על שם מי היסמין?
אסנת נעים: הנכדה הבכורה שלנו.
אסנת נעים: וכמו שאתם רואים האולם שלנו מושבת לגמרי, זאת אומרת אין שום פעילות.
אסנת נעים: כמו שאתמול סיפרתי לכולם, שאלו אותי האולם שלך עובד, אמרתי תשמעו, אני הפכתי מאולם אירועים למחלקת קייטרינג רק לאזכרות, שזה דיון לעצמו התמותה בשדרות של המבוגרים, היא ברמה שזה בדיקה כשלעצמה.
זבולון אורלב: את מרגישה שיש תמותה של זקנים גבוהה יותר מאשר הנורמלי?
אסנת נעים: בהחלט.
אסנת נעים: לא רק של המבוגרים, יש לנו גם צעירים.
אסנת נעים: אני רואה את זה על אבא שלי.
אסנת נעים: אבא שלי הוא איש צמחוני, ספורטאי, איש בריא, לא עישן, לא שתה בחייו.
אסנת נעים: בשנה האחרונה הוא קיבל בבת אחת סכרת שפגעה לו בכבד.
זבולון אורלב: את קושרת את זה למצב החרדה, למצב ההרגשה?
אסנת נעים: ועוד איך.
אסנת נעים: אפילו הרופא אמר, האיש הוא צמחוני, האיש לא שתה, לא עישן בחייו, איש ספורטאי, איש שמח, איש שלא היתה לו בעיה של כספים כל החיים שלו.
אסנת נעים: פתאום בשנתיים האחרונות הבנאדם קרס, התמוטט.
אסנת נעים: אני רואה את זה על אבא שלי, אני רואה את זה על אחרים, אני רואה על השכנים שלי, אני רואה על אנשים, המבוגרים שלנו.
אסנת נעים: אני רוצה להגיד לך, יש שכונה בשדרות שלמה, אם תלך, במשך חודש ימים כל שבוע מת לנו אחד.
אסנת נעים: ואתה אומר תשמע, זה אנשים שיכלו לחיות עוד עשר שנים, חמש עשרה שנה לפחות.
זבולון אורלב: אני אגב אבקש ממשרד הבריאות באמת נתונים על התמותה בשדרות יחסית לשאר הארץ וגם בהשוואה של תקופות שונות.
אסנת נעים: עכשיו האולם שלי הוא לא ממוגן.
אסנת נעים: אני אומרת אם היו ממגנים לי את האולם אז אנשים היו באים, בסולידריות, אולי תושבי תל אביב המקסימים ותושבי ירושלים שיורדים אלינו כל יום שישי, לקנות אצלנו, להזדהות, אולי היו עושים אצלי את האירועים גם.
אסנת נעים: אולי מבחינה מצפונית הייתי גם מרשה להם לעשות אצלי את האירוע, כי אם נופל אצלי קסאם על האולם ונפצעים אנשים או נהרגים לי, או אם אני אחשוב שאמא איבדה את הבן שלה בגלל ששכנעתי אותה לבוא אלי ואני הילדים שלי בריאים, אני לא חושבת שמצפונית אני אחיה עם זה.
אסנת נעים: אבל אם היו ממגנים לי את האולם, לפחות חצי אולם, אז חצי אולם היה עובר לחצי השני.
אסנת נעים: אני אומרת זה היה המינימום כדי להרים אותי קצת טיפה למעלה.
אסנת נעים: אבל לא מממגנים אותי, לא מפצים אותי.
זבולון אורלב: דיברת עם מישהו על העניין של מיגון?
אסנת נעים: פניתי לעורף, איך אתם מרשים לאולם אירועים להישאר פתוח?
אסנת נעים: זאת אומרת איך המדינה, הרי בחוק רשום איפה שיש כנסים, ועדות, הכל אמור להיות סגור.
אסנת נעים: למה אתה לא סוגר אותי.
אסנת נעים: מה הוא אמר לי?
אסנת נעים: הוא אמר לי ככה, תבואי אלי יום לפני, אני אודיע לך אם לסגור או לא לסגור את האולם.
אסנת נעים: אתה מבין, בנאדם שיש לו אירוע, וקנה בגדים והכין ושלח הזמנות, אני אגיד לו תקשיב, תבוא אלי יום לפני, אני אגיד לך אם אני מקיימת לך את האירוע או לא.
אסנת נעים: והרי קניתי סחורה והבאתי מלצרים.
אסנת נעים: זה טכניקה.
אסנת נעים: הרי אם הוא סוגר אותי צריך לשלם לי פיצויים, נכון, מה פתאום שיסגור אותי.
אסנת נעים: הרי גם ככה דם ילדי שדרות, תושבי שדרות הוא דם הפקר.
אסנת נעים: אני רואה את זה היום, אני לא רוצה להעליב אף אחד פה, אני יושבת פה, אין נציג אחד מהממשלה, נציג זוטר.
אסנת נעים: את שי חרמש הייתם שולחים, שיגיד לי אסנת תשמעי, אנחנו פה, אנחנו מזדהים איתך.
אסנת נעים: אני באתי, אני הייתי מבוצרת בבית המשפט העליון שלשום עד אחד בלילה.
אסנת נעים: קדחתי מחום, עם דלקת ריאות, עם דלקת גרון.
אסנת נעים: אני יכולה לשפוך לכם פה את התיק תראו כמה כדורים אני שותה.
אסנת נעים: הגעתי לפה בשלג, לא ישנו אתמול בלילה, כל הלילה היינו מטלויזיה לטלויזיה כדי לספר לכל עם ישראל באיזה מצב אנחנו נמצאים.
אסנת נעים: אני מגיעה היום ואין נציג אחד.
אסנת נעים: אבל אני לא מתפלאה.
אסנת נעים: אתם יודעים למה אני לא מתפלאה?
אסנת נעים: מבקר המדינה, אם ראש הממשלה שלי מגיע לשדרות, לא כמוכם ביום שישי מגיע באור יום, בלילה, מתחבא, בורח, ואז אני אומרת רגע, מה, ראש הממשלה לא יכול לבוא אלי, לדבר איתי, לשמוע אותי, זה ראש הממשלה שלי.
אסנת נעים: אז אתה אומר לי עכשיו שהממשלה בכלל אכפת לה אם הילד שלי ממוגן, העסק שלי ממוגן, הגנים שלנו ממוגנים, אכפת להם בכלל שדמנו דם הפקר.
אסנת נעים: אני רוצה לומר לך, אני כבר התעייפתי.
אסנת נעים: המיגון, אתם מדברים על המיגון, באיזה שנה אמרת, ב-2009 נמוגן, אני מוכנה להתחייב שאני לא אמוגן לא ב-2010 ועוד ילדים רבים ייקטעו להם הרגליים ועוד אמהות ישבו וירחמו על הילדים שלהם וזה לא ייגמר, כי זה לא מזיז למדינה שלנו שום דבר.
אסנת נעים: גם מערכת משפט כבר אין לנו.
אסנת נעים: אני אומרת לך, אני עולה גם מחר לבג"צ.
אסנת נעים: היינו לפני שלושה ימים בבג"צ, ראש הרכב הבג"צ, אומר למר סופר תגיד, אולי שר האוצר יכול לשבת מחר לעיין בחומר שהכנתם לו, הוא מבקש ממנו רשות, אולי הוא יכול לשבת על הניירת שלי מחר.
אסנת נעים: אתה אומר לי מה ההבדל בין בית ממוגן ללא ממוגן, בית ממוגן, אז אנחנו כולנו ביחד, בתוך החדר, עשרים נפשות, ישנים ביחד, אין לנו חיי אישות, אין לנו חיי משפחה, אוכלים כמו חורניים, כולם עם הסנדויצים.
אסנת נעים: אתם יודעים, זה מזכיר לי כמו במלחמת המפרץ, מיגנו את החדר, נכנסנו לחדר, קנינו אספקה, אוכל.
אסנת נעים: ביום ראשון של המלחמה כבר סיימנו את כל האוכל, האספקה, פתחנו את השימורים.
אסנת נעים: ככה זה קורה לנו.
אסנת נעים: מלחמת המפרץ חוזרת הטראומה הזאת אצלנו יום יום שעה שעה.
אסנת נעים: ואני אומרת לך בתור אמא, כל יום שאני עולה לישון אני פונה לבורא עולם ואני אומרת לו שני דברים אל תעשה לי, אחד אל תיתן לי שינה קשה.
אסנת נעים: שאני אשמע את הקסאם, שאני אשמע את השחר אדום, שאני אספיק לקחת את הילדים שלי.
אסנת נעים: ודבר שני ריבונו של עולם אל תעיר אותי בבוקר שאני אקח את הילדים שלי מההריסות מתים.
אסנת נעים: אבל אם כל אחד היה חושב מה שאני חושבת על הילדים שלי, שאני לא רוצה לקום בבוקר, להוציא את הילדים שלי מתים מההריסות, היו ממגנים לנו, היו מוצאים את החמישים מיליון.
אסנת נעים: ותאמין לי אני סומכת על הממשלה, הם היו מוצאים יפה מאוד את הכסף הזה לתת לנו.
זבולון אורלב: אני חושב שהדברים שלך והדברים של פנחס היו חשובים מאוד שנאמרו כאן , כי אם אנחנו הפוליטיקאים אומרים שאנחנו בתחושה שהממשלה פשוט מפקירה את תושבי שדרות ואנחנו חושבים שהיא נוהגת בחוסר אחריות מוחלט, וחושבים שהיא מועלת באחריותה הבסיסית לתת הגנה לתושבי מדינת ישראל אז אומרים תשמע, זה פוליטיקאים.
זבולון אורלב: אבל כשאתם באים ומדברים מנהמת לבכם, אני מאוד מאוד מקווה שגם הישיבה הזאת, אני לא יודע אם היא תפתור את כל הבעיות, אבל אני יכול לומר לך רק דבר אחד, היא תתרום לפתרון הבעיה.
זבולון אורלב: ונקווה שהתרומה תהיה תרומה משמעותית, כי אנחנו לא נעזוב את העניין הזה, ונשתמש בכל הכלים, שאני לא רוצה להזכיר אותם כבר עכשיו, אבל יש גם לועדה הזאת וגם למבקר המדינה, יש לנו כלים ללחוץ מאוד, מאוד ללחוץ את הרשות המבצעת כדי שהיא תמלא את חובתה, ולכן אנחנו את שלנו נשתדל מאוד לעשות.
זבולון אורלב: באשר לכך שמשרד ראש הממשלה לא הופיע, אני הקראתי בראשית הישיבה מכתב תמוהה מאוד של עוזר מנכ"ל משרד ראש הממשלה, אני חושב שהוא שגא לחלוטין, כנראה המנכ"ל לא קרא את הדו"ח, דו"ח מבקר המדינה מדבר במפורש, מתייחס למשרד ראש הממשלה, משרד ראש הממשלה צריך להגיב לדו"ח הזה ואיננו פטור מתגובה.
זבולון אורלב: ואמרתי אני אשקול כיצד לנהוג בעניין הזה.
זבולון אורלב: אני מציע כרגע שעכשיו אנחנו נאפשר סוף סוף לפיקוד העורף, שמייצג פה את המדינה.
זבולון אורלב: האלוף גולן, וכפי שאתה מבין מהדברים כאן המשימה שלך היא לא משימה פשוטה.
זבולון אורלב: אני גם מבין שמבחינה סטטוטורית יש כרגע הכרזה של מצב מיוחד בעורף, נכון, בשדרות, ובעצם אתה מפקד שדרות, או פיקוד העורף שולט בשדרות אם אני מבין.
30743: פיקוד העורף לא שולט בשדרות, הגזרה היא גזרת פיקוד הדרום.
30743: מצב מיוחד בעורף הוכרז ברדיוס של שבעה קילומטר סביב גבול רצועת עזה.
30743: אנחנו למעשה הקמנו לכל העוטף מפקדה מיוחדת.
זבולון אורלב: אנחנו הזמנו את פיקוד דרום גם כן לישיבה הזאת, אמר לנו פיקוד דרום לא, האחריות היא אחריות של פיקוד העורף.
30743: צריך לדייק בדברים האלה.
30743: האחריות היא אחריות פיקוד הדרום.
30743: אנחנו, בכל מה שקשור בטיפול בתושבים ובאוכלוסיה, מי שלמעשה נטל על עצמו את המשימה הזאת זה פיקוד העורף.
30743: ופה פיקוד הדרום צודק בדבר אחד, שאנחנו לדעתי יותר מוסמכים ויותר בקיאים מאשר פיקוד הדרום בכל מה שקשור.
מיכאל איתן: אבל השאלה נשארה אותה שאלה, אתה אומר טיפול בתושבים ובאוכלוסיה, למה אתה מתכוון?
מיכאל איתן: זו אותה שאלה ששאל היושב ראש, מה זה, מה המשמעות?
מיכאל איתן: אתם אחראים לחינוך, למזון, לכבישים, לדרכים, למה, מה זה?
30743: קודם כל לשמחתי התושבים, על כל המצוקות הקשות מאוד, כפי שגם עלו פה מהתושבים עצמם, דואגים לצרכיהם בעצמם, הם לא זקוקים פה לתמיכה של המדינה.
30743: יש שירותים קבועים של סעד רפואי, סעד נפשי, סיוע בטיפול בנזקים וכן הלאה, שמוסדות המדינה מטפלים בנושאים האלה, בין המוסדות המטפלים בנושאים האלה זה גם פיקוד העורף, אנחנו מפעילים למשל מרכז חירום בעיריית שדרות, יש חייל קבוע שיושב במוקד 106, וכן הלאה וכן הלאה.
מיכאל איתן: אבל יש כאן עניין משפטי.
מיכאל איתן: אומר יושב ראש הוועדה שהתקבלה החלטה פורמלית שהאיזור הזה של שבעה קילומטר הוא איזור עם הגדרה חדשה שנקראת מצב מיוחד בעורף.
מיכאל איתן: כנראה, אני לא מכיר את החוק, אבל בחוק איפה שכתוב שיוכרז מצב מיוחד בעורף, האם יש או אין העברת סמכויות ומה המשמעות?
מיכאל איתן: תסביר לנו, זו סתם אמירה, מה קורה מבחינת האחריות ואיזה תחומים נוספים שאינם קיימים בימים כתיקונם אתם מטפלים בהם ואתם אחראים גם לביצועם.
30743: חבר הכנסת איתן, מצב מיוחד בעורף מאפשר לפיקוד הצבאי ,מה שהוא לא יכול לעשות בשגרה בכלל במדינת ישראל, ביחס לאזרחי מדינת ישראל, לפקוד על אזרחים ועל רשויות אזרחיות על מנת לבצע פעולות כאלה ואחרות במסגרת הסמכויות שניתנו לו לשעת חירום.
30743: כמו למשל להנחות את התושבים לרדת למקלטים.
30743: אני לא יכול לבוא היום לתל אביב ולהגיד לאנשים תרדו למקלטים.
30743: אין דבר כזה.
מיכאל איתן: מה אתה יכול להגיד לעירייה לעשות למשל?
30743: למשל להנחות את העירייה למגן מוסדות כאלה וכאלה, או לסגור את בתי הספר.
30743: היום אין לימודים.
מיכאל איתן: אתה יכול להכריז הכרזה כזאת והיא מחייבת את העירייה.
30743: בודאי.
30743: יותר מזה, עיריית שדרות היום כשהיא חשה מתי רמת האיום עולה אז היא פונה אלינו ושואלת האם מחר אתם מאשרים שיהיו או לא יהיו לימודים.
30743: אנחנו, הגורם הצבאי, מתוקף מאותו חוק.
30743: למשל במצב הכוננות האחרון, שהיה במחצית ינואר.
מיכאל איתן: אתם יכולים למשל לסגור בתי עסק ולהגיד אתה בעסק הזה לא יכול לקבל ציבור עכשיו בגלל בעיות בטחוניות?
30743: נכון מאוד.
30743: זו הסמכות שמוקנת לי מתוקף החוק.
מיכאל איתן: סמכות מרחיקת לכת.
עופר שושן: אני מפקד עורף שדרות ועוטף עזה.
עופר שושן: אני נמצא שם יום יום עשרים וארבע שעות.
עופר שושן: בנוסף למצב מיוחד צריך להבין שהריבון זה פיקוד דרום.
עופר שושן: פיקוד דרום הוא הריבון בשטח כרגע.
עופר שושן: פיקוד העורף הוא הפיקוד שאחראי מבחינה מקצועית על כל הנושא של מיגון והנושא של התראה.
עופר שושן: לגבי מצב מיוחד בעורף שמוכרז עד השלושים במרץ 2008 אנחנו מדברים על נושא של הנחיות התגוננות, שזה הסמכת שלנו.
עופר שושן: הנושא הנוסף זה הנושא של הנחיות למפעלי חומרים מסוכנים.
עופר שושן: כל הנושא של להוריד מלאים, כדי לא לסכן את האוכלוסיה, או לעשות איזה מיגון במקטעים, זה דבר שבאחריותנו לעשות אותו.
מיכאל איתן: אבל אם אני מצטרף את שני הדברים, מפקד פיקוד העורף כאשר הוא ממליץ לעיריית שדרות ואומר לה אל תקיימו לימודים מחר הוא פועל מכוחו של אלוף פיקוד דרום, מהכוח השלטוני של פיקוד דרום שקיבל אותו מכוח החוק.
זבולון אורלב: מאידך אני רוצה להקריא לך את המכתב שכתבה לי המזכירה של הפיקוד העליון של צה"ל.
זבולון אורלב: אני הזמנתי גם את פיקוד דרום וגם את פיקוד העורף.
זבולון אורלב: כתבה לי אתי מכני, רב סרן, עוזרת מפקד מזכירות הפיקוד העליון.
זבולון אורלב: היא כותבת לי ככה: לגופו של עניין, מעבר למועד הדיון, נושא המצוי עדיין בטיפול, נבקש לציין כי הנושא מצוי באחריות פיקוד העורף ולא פיקוד דרום.
זבולון אורלב: מאחר וכך נבקש כי לדיון יוזמנו נציגי פיקוד העורף ולא פיקוד דרום.
זבולון אורלב: חבר הכנסת איתן, הסוגייה המרכזית שאנחנו הגדרנו אותה היא סוגיית המיגון.
זבולון אורלב: ולכן בעניין הזה הסכמנו, מתוך גם ידע אישי, שהמוביל של הדבר הזה זה פיקוד העורף.
30743: אני רק רוצה להבהיר כאן שאני לא מייצג את ממשלת ישראל ואת מוסדותיה של מדינת ישראל.
30743: אני מייצג את פיקוד העורף.
30743: אני אבקש לפתוח קודם כל בעדכון לגבי הנתונים, וזה ביחס לשאלות שהעלה חבר הכנסת אלדד.
30743: קודם כל ב-2006 נחתו בכל עוטף עזה אלף ארבע מאות שמונים ושמונה קסאמים.
30743: ב-2007 תשע מאות תשעים ושניים, מועד ההתחלה צויין פה כבר ב-2001.
30743: כמובן שזו תופעה רב שנתית והתנאים לאוכלוסיה בהקשר הזה הם קשים ביותר.
30743: אנחנו מודעים לזה היטב.
30743: באמת לא פשוט הדבר.
30743: מבחינת השיגורים עצמם הם נפרשים לאורך כל שעות היממה, כאשר השיאים הם בדרך כלל בשעות הבוקר, וזה הזמן שבו בדרך כלל תלמידים יוצאים לבתי הספר והילדים לגני הילדים, הצעירים יותר.
30743: ובשעות הערב המוקדמות, בין השעות חמש לבין השעה שמונה בערב, אלה השעות שבהן בדרך כלל יש את מירב השיגורים.
30743: השעות היחידות שבהן כמעט ואין שיגורים הן שעות הלילה הקטנות, ולכן האיום הוא באמת איום לאורך כל שעות היממה.
30743: ב-2007 מתוך המאות הרבות שהזכרתי שדרות זכתה למאתיים שלושים ותשעה קסאמים, כאשר לאחר שדרות היישובים המובילים הם נרעם, זיקים, גבים ומפלסים.
30743: אלה זכו למירב המנה של השיגורים, וברור שגם ביישובים האלה המצב הוא יותר קשה.
30743: זה קודם כל מבחינת הנתונים.
זבולון אורלב: יש איזה הסבר למה דווקא היישובים האלה?
זבולון אורלב: הלא יש יישובים יותר סמוכים.
30743: העניין הוא פשוט, זה גם עניין של גודל היישוב, קל מאוד לפגוע בשדרות, יותר קשה לפגוע ביישוב קטן יותר.
30743: זה ברור גם איפה יש ריכוזי אוכלוסיה ובתי קומות.
30743: הצפיפות של האוכלוסין בשדרות עולה על כל יישוב אחר, זה ברור לך.
30743: קיבוצים שסמוכים לשדרות זוכים למנה משלהם, ניר עם וגבים.
מיכאל איתן: כמה באשקלון וסביבותיה?
30743: אשקלון זה כמות קטנה, סך הכל נדמה לי זה שנים עשר קסאמים על פני שלוש שנים.
מיכאל איתן: מי שמשלים עם שנים עשר ישלים גם עם אלף מאתיים, זה רק עניין של זמן.
30743: זה המצב נכון לרגע זה.
30743: מבחינת הנתונים, אנחנו מנסים תקופה ארוכה להגיע למצב שבו יש שיטה, כלומר אסור לנו להיות במצב שמי שצועק חזק יותר ומי שבמקרה הגיע לגורם כזה או אחר זוכה למנת המיגון הראוייה ומי שלא, לא.
30743: וניסינו לקבוע בנושאים האלה סדרי עדיפויות ברורים, ואני אציין אותם פה בקצרה.
30743: הדבר החשוב ביותר, ונדמה לי שגם כלל התושבים יעידו על כך, זה קודם כל היכולת לקבל התראה.
30743: דרך אגב, זה לא רק מהניסיון הישראלי, גם מהניסיון שאנחנו למדים עליו, החל ממלחמת העולם השנייה, כולל בבליץ על לונדון ושאר ערי אנגליה, התראה זה הדבר החשוב ביותר.
30743: אנשים יכולים לתפוס מחסה.
30743: אם זה נוחת עליהם ללא התראה הנזקים עלולים להיות נוראיים.
30743: ולכן התראה זה הדבר החשוב ביותר, וזה דבר אחד שאנחנו משקיעים בו.
30743: הדבר השני זה מיגון המרחב הציבורי, כאשר בתוך המרחב הציבורי הסיבה שבה אנחנו שמים את המרחב הזה בראש סדר העדיפויות, במקום גבוה בסדר העדיפויות, הוא תוחלת הנזק.
30743: עלו פה דברים, שוב, מאוד מרגשים וכואבים, אבל ברור שקסאם בתוך בית וקסאם בתוך כיתה עם ארבעים תלמידים זה דבר אחר לגמרי.
30743: ואני לא רוצה להבדיל פה בין דם לדם חלילה, אני לא רוצה שלא יפורש לא נכון, אבל ברור שתוחלת הנזק ביחס למוסדות ציבור היא בלתי נסבלת.
זבולון אורלב: מה עוד שהם חייבים ללכת לשם בתוקף חוק, הוא לא התנדב ללכת לשם אלא המדינה מחייבת את התלמיד ללכת.
30743: ולכן בראש סדר העדיפויות כמובן זה מוסדות החינוך.
30743: נדמה לי שלכולנו הילדים יקרים יותר מכל וזה גם זוכה להשקעה משמעותית.
30743: ארגון המרחב הציבורי הפתוח זה דבר חשוב בצורה בלתי רגילה.
30743: צריך לזכור שכל שנים עשר ההרוגים מירי הקסאמים אף לא אחד מהם נהרג בתוך מבנה.
30743: כולם נהרגו בשטחים פתוחים או בפתחם של מבנים אבל אף אחד לא נהרג בתוך מבנה.
30743: ולכן פיזרנו בתוך שדרות עשרות רבות של מחסות.
זבולון אורלב: העניין הזה שכרגע אתה אומר זה לא בגלל שהוכח שהמבנים עמידים.
30743: לא, אין לזה קשר לעמידות.
זבולון אורלב: אז צריך לומר את זה.
זבולון אורלב: השומע הפשוט מסיק את המסקנה מהדברים שלך שכאילו הבתים מגנים מפני פגיעות קסאמים.
זבולון אורלב: זה מה שמשתמע מהדברים שלך.
זבולון אורלב: לפי דעתי חובתך לומר שהפרשנות הזאת היא לא נכונה.
מיכאל איתן: אבל זה משהו באמצע, כי אפשר להגיד שגם שמבנים נפגעים לא בהכרח, יש שם איזה כושר בלימה.
מיכאל איתן: לא כל המבנים הם לא כאלה שהם כן משמשים להגנה.
מיכאל איתן: אז יש לזה משמעות.
מיכאל איתן: וזה אמירה לשני הכיוונים וחשוב שהיא תאמר.
זבולון אורלב: הנתונים מדברים בעד עצמם.
זבולון אורלב: עכשיו כל נפילה על בית בשדרות אני טורח להגיע ולבקר אישית, זה דבר נורא.
זבולון אורלב: קסאם שפוגע בבית, בתקרת רביץ כזאת, וחודר וגורם להרס נוראי, והמרחק בין פציעה לבין מוות הוא באמת כחוט השערה.
זבולון אורלב: אבל אנחנו יודעים להגיד מנסיוננו שהאבידות היו בשטחים הפתוחים.
זבולון אורלב: ולכן כדי לתת תחושת בטחון לתושבים במעגל החיים הטבעי שלהם, כשהולכים למכולת, כשהולכים לעבודה, כשיוצאים לתחנת האוטובוס, פיזרנו בעיר שדרות לא מעט מחסות ציבוריים, וזה ניצב במקום גבוה בסדר העדיפודיות שלנו.
זבולון אורלב: ובסדר העדיפות השלישי, בנוגע למרחב הציבורי, זה מיגון מוסדות ציבור אחרים שאינם מוסדות חינוך, וזה יכול להיות בתי כנסת וזה יכול להיות כל מוסד אחר, משרדי ממשלה, כל אתר אחר שבו נאספים הרבה מאוד אנשים.
זבולון אורלב: נושא שלא הזכרנו אותו פה, הנושא של מרכיבי בטחון ביישובים.
זבולון אורלב: צריך לזכור שהאיום מרצועת עזה הוא לא רק האיום תלול המסלול, ונזק של חדירת חוליית מחבלים לתוך יישוב העלול להיות איום ונורא, מן מסע הרג כזה בתוך יישוב.
זבולון אורלב: יש לנו ניסיון עצוב בהקשרים האלה מיישובי יהודה ושומרון וגם מיישובי גוש קטיף ובכלל חבל עזה מהעבר.
זבולון אורלב: ולכן גם בזה חשוב להמשיך ולהשקיע.
זבולון אורלב: ובסופו של דבר כמובן זה מיגון המרחבים הדירתיים.
זבולון אורלב: אני רוצה להדגיש בהקשר הזה שקשה ללון בבית שבו אין בכלל מיגון.
זבולון אורלב: מפקד המחוז הדרומי של פיקוד העורף הוא תושב רעים, ויש לנו פה באמת ברמה האישית ביותר והקרובה ביותר, הוא אומר תשמע, אני לא חש בנוח כשאני ישן בבית לא ממוגן בטווח הקסאמים.
זבולון אורלב: והעניין הזה הוא בפירוש מציק ומוכר.
זבולון אורלב: חשוב לומר, עד היום הושקעו בפרוייקטים השונים של מיגון בעוטף עזה למעלה מחצי מיליארד ₪.
זבולון אורלב: זאת אומרת זה לא שלא נעשה שום דבר.
זבולון אורלב: מאז 2001, אבל באמת שנות ההשקעה הגדולות זה 2005 ואילך.
זבולון אורלב: זה למעשה מירב הכסף.
זבולון אורלב: כשאתה שומע שבמשך שמונה שנים הושקע חצי מיליארד, אתה מחלק את זה לשמונה?
30743: אני לשם הדיון חושב שנכון לחלק את זה בעיקר לשלוש השנים האחרונות, וכמובן לקחת בחשבון את מה שעדיין עתיד להיות מושקע, כולל ההחלטה האחרונה של ועדת השרים.
30743: אבל ניתן להתרשם, השקעה בתחום ההתראה היא השקעה של ארבעה עשר וחצי מיליון שקל עד כה, כמובן עם פערים שאנחנו עדיין רוצים להשלים.
30743: אין פה תחום שאין עדיין בו פערים.
30743: בבתי הספר, על תקציב משרד הבטחון הושקעו עד כה מאה חמישים ותשעה מיליון ₪, ועוד יש תקציב שלם של משרד החינוך, אני לא נכנס אליו כי אני חושב שראוי שמשרד החינוך ידבר עליו.
30743: התחום של גני ילדים, מאה ארבעים וארבעה מיליון ₪.
זבולון אורלב: גני ילדים כולל גם מעונות יום?
זבולון אורלב: אני זוכר שזה עלה בישיבה במאי.
30743: כן.
30743: ניתן לראות פה כל דבר ודבר כמה הושקע עד כה, תחנות הסעה, מוסדות ציבור.
זבולון אורלב: יש כאלה מוסדות חינוך כמו שהוזכר, למשל מכללת ספיר וישיבת ההסדר, שבהם מאות ואלפי אנשים.
זבולון אורלב: איפה הם נמצאים פה?
30743: הם לא בראש סדר העדיפויות ואני אסביר למה.
30743: אנחנו העדפנו להשקיע בראש ובראשונה בגני הילדים ובבתי הספר היסודיים כי ברור שילדים קטנים היכולת שלהם לרוץ ולהגיע למרחב מוגן היא יכולת נמוכה.
זבולון אורלב: אני מסכים איתך במאת האחוזים.
זבולון אורלב: אבל אני שואל אותך, תחנות הסעה ממוגנות בסדרי העדיפויות?
זבולון אורלב: איפה עומדים מוסדות, מכללת ספיר כמה סטודנטים ברגע נתון יש, אלפיים לפחות?
30743: נדמה לי שמונת אלפים תלמידים.
זבולון אורלב: ברגע נתון אני אומר לך יש שלושת אלפים.
זבולון אורלב: השמונת אלפים מתחלקים לאורך השבוע והיום.
זבולון אורלב: ברגע נתון, על תחום יחסית מאוד קטן, אם היית במכללת ספיר.
זבולון אורלב: ישיבת ההסדר נדמה לי זה שני דונם, משהו כזה, נמצאים ארבע מאות, חמש מאות איש, משהו כזה.
זבולון אורלב: אגב תוך כדי הישיבה שלח לי ראש הישיבה הרב פנדל SMS, כנראה יצרתי רושם ששם הכל מסודר, אז הוא אומר לי לא אדוני, אנחנו לא ממוגנים, חסר לנו עוד ארבעה מיליון.
זבולון אורלב: ואמר אלון שוסטר שגם למכללת ספיר.