GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רוני מורנו: כשנכנסתי לתפקידי המטרה היתה להביא את אגף השיקום למאה ה-21.
רוני מורנו: בדקנו את תמונת העולם של איך אנחנו עובדים ואיך אנחנו מתפקדים היום, בנינו את הייעוד, את המטרות, החזון והערכים.
רוני מורנו: תכננו את כל התהליך האסטרטגי בבניה של ארבעה צוותי עבודה ובסוף הגענו לתוכנית עבודה חד שנתית ורב שנתית.
רוני מורנו: ארבעת צוותי המשימה עסקו במדיניות ותורת שיקום רב תחומי ומערך ועדות רפואיות, זה נושא שעלה גם בדו"ח מבקר המדינה ונמצא בתהליך עבודה, תפיסת הניהול, מנגנוני תכנון מדידה ובקרה, להרחיב את כל נושא,
זבולון אורלב: איך אתה רואה את לוח הזמנים למדיניות ותורת שיקום, אתה אומר נמצא בתהליך עבודה.
רוני מורנו: מדיניות ותורת שיקום רב תחומי, אנחנו נמצאים בתהליך של כתיבת החומר שכבר עבדנו עליו במשך כמעט שנה וחצי וכרגע אנחנו מתוכננים לפי לוחות הזמנים שנתנו, לסיים ב-2009, יכול להיות שאנחנו נקדים את הזמן.
רוני מורנו: ביקשו מאיתנו לוחות זמנים ולא רציתי לתת לוחות זמנים שאני לא בטוח שאני אעמוד בהם, אני מעריך שלקראת סוף השנה ותחילת שנת 2009 אנחנו נסיים את העבודה בכל מה שקשור למדיניות ותורת שיקום רב תחומי.
זבולון אורלב: לדעתי בתפיסת ניהול נכונה אדם צריך להגביל את עצמו בזמן, אתה לא יכול למשוך את זה.
רוני מורנו: אני הגבלתי את עצמי בזמן.
זבולון אורלב: אמרת תחילת 2009.
רוני מורנו: תפיסת ניהול מנגנוני התכנון, מדידה ובקרה, זה דברים שכבר בחלק מהם אנחנו עוסקים.
רוני מורנו: מדיניות תפיסת שירות ומערכות שירות, דברים שכבר מתחילים לקרום עור וגידים בכל מה שקשור לטכנולוגיה חדשה, לאינטרנט, עבודה עם נכים באינטרנט, ניהול ידע וארגון מקצועי רב תחומי זה דברים שכבר התחלנו להפעיל.
זבולון אורלב: צוותי המשימה זה מקרב עובדי האגף?
רוני מורנו: עשינו ארבעה צוותים, כל ראש צוות היה מישהו מעובדי האגף, חילקנו את הצוותים לכל המחוזות, עשינו ועדת היגוי עליונה שאני ישבתי בראשה, הבאנו אנשים מבחוץ, ראשי אגפים מביטוח לאומי, שלושה ראשי אגפים מהמשרד, מנהל בית חולים "שיבא", פרופ' מהאוניברסיטה בבאר שבע והצוותים עבדו מולנו והציגו לנו סטטוסים של העבודה במהלך עשרה חודשים, עד שאישרנו את העבודה.
רוני מורנו: חלק מהעבודה התחלנו ליישם.
זבולון אורלב: המטופלים לא השתתפו בצוותי המשימה.
רוני מורנו: בתפיסת השירות היו נציגים שהשתתפו.
רוני מורנו: כשאנחנו אומרים נכים מדובר על 55,086 נכים שאנחנו מטפלים בהם.
רוני מורנו: יש עוד 40,438 נכים שאנחנו מטפלים בהם, אבל אנחנו לא מטפלים בהם בהמשך.
רוני מורנו: כל הקטע של ועדות רפואיות, הקליטה שלהם באגף, חלק מהטיפול הרפואי הראשוני הם מקבלים אצלי אבל הם לא מופיעים אצלי בטיפול השוטף כי הם עושים את פתיחת התיק, נכנסים לתהליך רפואי, מסיימים אותו ויוצאים החוצה.
רוני מורנו: יש 3,217 איש שנמצאים בתביעות מולנו, בהגשת תביעה, בבירור של תביעה ומתחיל תהליך של ועדה רפואית.
זבולון אורלב: בטיפול השוטף יש 24,696.
רוני מורנו: משנת 1996 אין דבר כזה מתחת ל-20% שנמצאים באגף כנכי צה"ל לכל דבר וענין.
רוני מורנו: בחלוקה למחוזות המחוז הכי גדול שלנו הוא מחוז חיפה עם 27%, המחוז השני בגודלו הוא מחוז דן עם 21%, מחוז תל אביב, רחובות, ירושלים, באר שבע וטבריה.
רוני מורנו: התפלגות הנכים לפי סוגי השירות, חובה, מילואים, משטרה, שב"ס, מוסד, יש פה את החלוקה שלהם.
רוני מורנו: אלה הפגיעות העיקריות של הנכים.
רוני מורנו: אלה הגילאים.
רוני מורנו: 33% מ-50 עד 59.
רוני מורנו: מגיל 50 ועד גיל 70 ומעלה זה יותר מ-50% מהנכים שלנו.
רוני מורנו: ממוצע גיל הנכים שלנו הוא 55.
רוני מורנו: אלה מספר מקבלי התגמולים לשנת 2007, סך הכל 7,357.
זבולון אורלב: מאיזה אחוזים מקבלים תגמולים?
רחל נתן: תגמול בסיסי מ-20%, אבל זה לא תגמול בסיסי.
זבולון אורלב: גם הישנים מ-20%?
רוני מורנו: הישנים מ-10%.
מתן וילנאי: צריך להסביר שכל נכה מקבל את התגמול לפי החוק.
מתן וילנאי: אלה תשלומים שמעבר לזה.
רוני מורנו: נצרך למשל הוא על פי חוק, אבל מאותו רגע שהנכה הוכר כמי שאינו בר שיקום, אין לו תעסוקה הוא נצרך, ודרגת נכותו היא מעל 50%.
רוני מורנו: הוא מקבל תגמול מיוחד שמשולב עם התגמול הבסיסי.
רוני מורנו: תקנות טיפול רפואי, זה חופשת מחלה עד שנה.
רוני מורנו: למשל פצוע ממלחמת לבנון השניה שנמצא בתהליך טיפול מתמשך של עד שנה אז הוא מקבל תט"ר.
רוני מורנו: יש כאלה גם מעל שנה, אם תהליך הטיפול הרפואי שלו מתמשך מעל שנה הוא מקבל מעל שנה.
רוני מורנו: חפ"ר זה חוסר פרנסה, זה כמו דמי אבטלה, עד שנה, אלה אנשים שנכנסים למעגל של מציאת מקום תעסוקה, זה התשלום שאנחנו נותנים עד שנה.
זבולון אורלב: מה זה חוסר פרנסה, נכה לצורך הענין של מאה אחוזים, נשוי עם שני ילדים, מישהו אמר לי שהוא מקבל סדר גודל של 14,00-15,000 שקל בחודש.
זבולון אורלב: הוא מחוסר פרנסה, זאת הפרנסה שלו.
רחל נתן: זה לא הפרנסה שלו, זה התגמול שמגיע לו על פי חוק.
זבולון אורלב: אז באיזה מקרה הוא מקבל חפ"ר?
רחל נתן: כשהוא מועמד לתהליך שיקום, מועמד לעבודה, ללימודים.
זבולון אורלב: כלומר החפ"ר זה לאותו משתקם שבסופו של דבר הוא לא יהיה חסר פרנסה.
זבולון אורלב: הוא יצא לעבוד וזה עד שהוא מוצא פרנסה.
זבולון אורלב: מה זה מתבגר?
רוני מורנו: זה תגמול שמקבל מי שמגיע לגיל 50 ומעלה, אם הוא עובד זאת השלמה להכנסה שלו יחד עם תגמול שנקרא תגמול מתבגר.
זבולון אורלב: דמי קיום אני מבין, מה זה תג"מים?
רחל נתן: מתבגר זה מי שפרש מעבודה לפני גיל פרישה מלא.
זבולון אורלב: מה הערך הכספי של ה-7,000 האלה?
זבולון אורלב: כמה כסף זה?
ישראל שרון: כולל תגמול בסיסי כמיליארד שקל בשנה.
מתן וילנאי: איזה אחוז זה מכלל התקציב שלכם?
זבולון אורלב: כשליש מהכסף של כל התגמולים מקבלים 7,500 איש.
דן דולפין: שליש מתקציב אגף השיקום הולך לתגמולים לסוגיהם.
זבולון אורלב: אני שאלתי כמה עולים ה-7,000 עם התגמול הבסיסי.
רוני מורנו: לגבי ה-7,000 אני לא יודע לתת לך את המספר, יבדקו ויתנו לך את המספר.
רוני מורנו: אני יכול לתת לך את המספר של כל התגמולים כולל ה-7,000, וזה מה שישראל אמר.
רוני מורנו: 54,000 נכים פלוס ה-7,000.
זבולון אורלב: כל זה מיליארד שקלים.
ישראל שרון: 7,000 מתוך 55 אלף משקף את שיעור המובטלים, אלה שלא עובדים, יחסית לאוכלוסיה הרגילה שהם לא נכים זה לא קטסטרופאלי כי פה מדובר על נכים קשים כולל מאה אחוז.
זבולון אורלב: אני לא הבנתי ככה, אני הבנתי שאם הוא נכה מאה אחוז ואין שום סיכוי שהוא ישתלב בעבודה אז הוא חי מהתגמול החודשי שלו.
רוני מורנו: זה הנצרך.
רוני מורנו: זה השמה בעבודה לשנים 2005-2006-2007, לפי מחוזות.
זבולון אורלב: חוקי העבודה ביחס לנפגעי תאונות עבודה או ביחס לנכים מלידה מסדירים את הסוגיה של זכויות העובד לשכר מינימום מופחת, יחסי עובד מעביד ועוד כל מיני, זה חל גם על הנכים האלה?
פזית אליהו: לא, ההסדר שבחוק הנכים זה הסדר נפרד ספציפי.
זבולון אורלב: חוק הנכים של צה"ל.
פזית אליהו: נכי צה"ל ומערכת הבטחון בכלל.
פזית אליהו: נגיד אם יש חייל במילואים שנפגע והוא השתכר סכום מסויים, ונגיד והוא נפגע במלחמת לבנון השניה, אז יש כמה סוגים של תגמולים ותלוי איזה תגמול הוא מקבל.
פזית אליהו: אם הוא מקבל את התגמול טיפול רפואי שזה התגמול שניתן בשלב הראשוני כשהוא נמצא עדיין בטיפולים רפואיים, אז התגמול הזה משקף את הפסד ההכנסה שלו בפועל.
פזית אליהו: כמה שהוא הרוויח קודם זה מה שהוא יקבל.
זבולון אורלב: לאחר סיום הטיפולים הרפואיים נקבעה לו נכות קבועה של 40%, יכולת העבודה שלו עכשיו לצורך הענין הזה היא יכולת עבודה מופחתת, הוא לא יכול לעבוד מאה אחוזים, הוא יכול לעבוד רק 40%.
פזית אליהו: יש פה שני הסדרים.
פזית אליהו: יש את חוק המילואים, חוק הקצבאות לחיילי מילואים שנותן איזה שהיא השלמה למשכורת, שזה חוק שהוא באחריות הצבא.
זבולון אורלב: אני שואל מבחינת חוקי ההגנה עליו, מבחינת הקביעות, הזכויות הסוציאליות, האם חוקי ההגנה של חוקי העבודה למיניהם חלים גם עליו או שיש לו חוקי הגנה נפרדים.
פזית אליהו: יש את חוק החיילים המשוחררים, שיש שם כל מיני סעיפים שאוסרים על פיטורי נכים.
רוני מורנו: אלה המספרים של שיקום באמצעות לימודים.
רוני מורנו: תהליך הכרת זכאות נכים.
רוני מורנו: אנחנו מדברים על חוק הנכים, איבוד הכושר לפעול פעולה, בין גופנית ובין שכלית או פיחותו של כושר זה, שבאו לחייל בתקופת שירותו ועקב שירותו, כתוצאה מאחד מאלה, חבלה, מחלה או החמרה במחלה.
רוני מורנו: זה החוק.
רוני מורנו: זה התהליך.
רוני מורנו: מאותו רגע שאנחנו מקבלים את התביעה שלו יש בדיקה ומיון ראשוני על ידי קצין תגמולים, איסוף החומר הרפואי והעובדתי לצורך בירור התביעה.
רוני מורנו: אפשר להפריד בין תביעות.
רוני מורנו: למשל תביעות כתוצאה מלחמה, כל התהליך הראשוני קצר מאוד.
רוני מורנו: הבעיה עם התהליך הראשוני היא בעיקר בנושא המחלות, בעיקר עם אנשי קבע שכשהם פורשים הם מגישים תביעות, וצריך לברר מאיפה, מתי, באיזה שנים, באיזה יחידה, איפה דוחות הפציעה וכל הדברים האלה ואחרי שנבדקים כל הדברים מתקבלת ההחלטה לגבי הכרה.
רוני מורנו: אם יש החלטה לגבי הכרה יש ועדה רפואית לקביעת דרגת נכות ואם יש החלטה לגבי דחייה אז כמובן שהנכה יכול לערער הלאה.
זבולון אורלב: דו"ח ורדי ביקש שתהיינה החלטות לקביעת פרקי זמן לקבלת ההחלטות.
רוני מורנו: אני אגיע לזה.
מתן וילנאי: אני ביקשתי שתבוא לכאן מכיוון שמים הפניות אליך ומהפניות אלי כסגן שר, אפשר להתרשם שכאילו זה לא עובד.
מתן וילנאי: רציתי שתתרשם מההיקף ומהאנשים ומהמורכבות, כי רק הדיון שעלה פה בדקות האחרונות, המילה הקובעת פה זה עקב, כי כל אדם יכול לבוא עם כל תלונה והשאלה הראשונה היא עקב שירות או לא עקב שרות, זה הדיון הראשון שצריך להיערך כדי לראות אם הוא נהנה מהחוק הזה או לא.
מתן וילנאי: במציאות של החברה הישראלית של שנת 2008-2009, הצורך והיכולת והתחושה של הגשת תלונות שונה לחלוטין מלפני 10-20-30 שנה.
מתן וילנאי: אני פרשתי אחרי 36 שנה מהצבא ללא שום סעיף מכל סוג שהוא ונפצעתי יותר מפעם אחת בשדה הקרב.
מתן וילנאי: היום כבר באים בדרישות ובטענות ודורשים עקב כזה ואחר ורק מההתרשמות מהאנשים שעוסקים בזה, זה לא פשוט, זה מאוד מורכב.
מתן וילנאי: יש פער עצום בין התחושה לעיתים מה קורה כאן לבין העבודה האמיתית ועכשיו אתה רואה מי האנשים שעושים את זה, ראשי המחוזות לא נמצאים כאן פרט לשני ראשי מחוזות, אין שום משרד במדינה שפועלים באותו מחוז.
מתן וילנאי: רציתי שתתרשם מההיקף, מהמורכבות שלו ומהאנשים שמתמודדים עם זה, זה הדבר העיקרי.
מתן וילנאי: אני חושב שהצורה שרוני מנהל את האגף והצורה שהאנשים פה פועלים היא לא אגף שגרתי בממשלת ישראל.
מתן וילנאי: זה חריג לטובה ולכן רציתי שתבוא ותראה את זה ותשאלנה אחרי זה הרבה שאלות ולרוני יש שורה של תשובות שאנחנו מחוייבים לתת ליושב הוועדה וצריך לתת אותן, זה גם סיפור לא פשוט, זה לוקח את הזמן שלו, זה דברים מאוד מתסכלים.
מתן וילנאי: יש הרבה פונים סדרתיים שכל תשובה שלא תיתן להם לא תהיה מקובלת עליהם, ותעקם את החוק ותכופף את הכל רק כדי שהוא יקבל את התשובה שהוא רוצה.
מתן וילנאי: והם לעיתים מציפים אותנו ללא שום פרופורציה להיקף העבודה האמיתי, ואת הדבר הזה צריך לזכור.
מתן וילנאי: האנשים שעושים את זה עושים עבודה יוצאת דופן וזה הדבר שרציתי שתתרשם ממנו.
מתן וילנאי: ראית גם במרגוזה את העבודה שעושים שם, לדעתי יוצאת מן הכלל, והדבר המרכזי, הקליינטים שלנו הם בדרך כלל אנשים צעירים, חזקים שעקב שירות בבת אחת עולמם השתנה וכך הם גם מגיבים ולכן גם ברור שיש תגובות קשות מכל בחינה שהיא וצריך גם עם זה להתמודד.
מתן וילנאי: האנשים שנמצאים פה צריכים לבור את המוץ מהתבן, להבין מה הדבר האמיתי ומה הדבר שצריך לדעת איך להתנהג איתו ומהבחינה הזאת מי שיושב פה עושה עבודה בלתי רגילה ורציתי שתתרשם מהם.
מתן וילנאי: אני מתנצל שאני עוזב, תודה רבה לכם.
רוני מורנו: אנחנו מטפלים גם בנפגעי פעולות איבה בחו"ל.
זבולון אורלב: רק אלה שהיו בשירות המדינה.
זבולון אורלב: אם עובד מדינה נפגע בארץ אז הוא לא, ואם הוא נפגע בחוץ לארץ,
פזית אליהו: זה מכוח החלטת ממשלה מיוחדת מ-1982.
רוני מורנו: שרותי רפואה.
רוני מורנו: אנחנו נותנים טיפול טוב, כמובן באמצעות בתי החולים בארץ ובתי חולים בעולם.
רוני מורנו: אישפוזים בבתי חולים, טיפולים אמבולטוריים בארץ ובחוץ לארץ.
רוני מורנו: הבאת מומחים לארץ, יש מומחים שמגיעים מגרמניה לבניית תותבות עיניים לעיוורים.
רוני מורנו: , מחליפים להם פעם בשנה.
רוני מורנו: שירותי שיקום, הקישור בין בתי החולים לצבא, זה נושא שעבר שינוי מהותי במלחמה האחרונה, טיפול בפצועים המאושפזים.
זבולון אורלב: כשהוא שוכב בבית חולים הוא לא באחריות צה"ל?
רוני מורנו: במלחמה האחרונה נכנסנו לתוך בתי החולים וקלטנו את כל הפצועים קשה, שחררנו את הצבא מלטפל בהם כי אנחנו יודעים לטפל בהם וגם במשפחות שלהם ובסביבה התומכת.
רוני מורנו: בשגרה כשיש אירוע של פצוע גם פה אנחנו מתערבים.
רוני מורנו: בשלבים הראשונים עד שהצבא משחרר אותו הצבא מטפל בו על ידי ר"מ 2.
רוני מורנו: כל הטיפולים הפסיכולוגיים, חונכים, מועדוני שיקום, דיור מוגן, הוסטלים.
רוני מורנו: יש לנו דיור מוגן והוסטלים בעיקר לחולי נפש.
רוני מורנו: תעסוקה נתמכת, נכים מתנדבים, יש לנו הרבה נכים שמתנדבים בצבא, אנחנו עושים איבחונים מקצועיים לטובת לימודים ותעסוקה, שירותים לאוכלוסיות מיוחדות, ועדות היגוי מקצועיות בכל מיני תחומים וכל נושא ההדרכה שהוא חלק אינטגרלי מתהליך השיקום.
זבולון אורלב: כמה עובדים סוציאליים יש באגף?
אילן רשף: יש לנו 55 עובדי שיקום, עובדים סוציאליים.
רוני מורנו: יש לנו 2,900 נכים שהם פוסט טראומתיים שזקוקים מאוד לעובדות השיקום ועוד 3,000 חולי נפש.
רוני מורנו: זאת בעיה.
רחל נתן: הם לא בהכרח חייבים להיות עם אחוזי נכות גבוהים, אבל תשומת הלב שהם צריכים היא מאוד גבוהה.
אילן רשף: היחס היום בין עובד שיקום למספר מטופלים הוא אדיר, למעלה מאלף, 1,050-1,080 לעובד שיקום.
זבולון אורלב: עובד שיקום לא יכול לטפל באלף.
רוני מורנו: אי אפשר לעשות יחס כזה.
רוני מורנו: כשמיפינו, עם סדרי עדיפויות,אנחנו הגענו לסדר גודל של כמעט 400, וגם זה המון.
רוני מורנו: כל נושא ה-PTSD, לוקי הפוסט טראומה, יש לנו יחידה שהיא יחידה צבאית שאנחנו מממנים אותה שמטפלת בכל נושא הפוסט טראומה לפחות בשלבים הראשונים וזה עולם תוכן שלם של עבודה.
רוני מורנו: יש לנו מחקר גדול שעשינו בנושא הפוסט טראומה שאנחנו מקווים שתוך שנה וחצי אנחנו מסיימים אותו, שיודע לתת לנו פק"ל לטיפול בפוסט טראומתיים, איך ניגשים אליו, איך קולטים אותו, מה זה התערבות, באיזה לוחות זמנים מאותו רגע שהוא נפגע מטראומה אנחנו יודעים לטפל בו מהר, זה דברים שעכשיו תרגלנו במלחמת לבנון השניה, לפחות שלושה גדודים בשלושה חודשים אחרי המלחמה ישבו יום שלם, עשו התערבות על כל הסגל והחיילים וכל מי שנחשף שם הצליחו לדלות אותו החוצה וכבר להתחיל לתת לו טיפולים רפואיים ראשוניים.
רוני מורנו: חלק מהם קיבל טיפול ראשוני וחזר לחיים שלו וחלק נמצאים עד היום בטיפול.
זבולון אורלב: מה עשו החיילים מתקופתנו אחרי קרבות.
דן דולפין: הם היו מסכנים.
דן דולפין: אנשים שפתאום מתעוררים באמצע הלילה, צועקים, מרביצים, אנחנו רואים את זה כל יום.
שלמה ז'לוטי: יש כאלה שאנחנו מכירים אותם ממלחמת יום הכיפורים.
שלמה ז'לוטי: שהיום הם מתעוררים.
זבולון אורלב: אני מכיר מיום הכיפורים רק כאלה שהיו בשבי.
דן דולפין: לאוו דווקא, הפניה הממוצעת היא בערך שבע שנים אחרי הפגיעה.
דן דולפין: אז מתחילים להבין מה קורה.
רוני מורנו: זה שירותים, תגמולים והטבות, שישראל אחראי עליהם, שיקום כלכלי, הטבות, דמי הבראה, ביגוד, רכב שיקומי לנכים, נכים שהרכב משמש אותם לשיקום העצמאי שלהם.
זבולון אורלב: כל זה לא בחזון שלך, כל השקף הזה לא בחזון שלך.
שלמה ז'לוטי: זה כן בחזון, זה להביא את הנכה לשיקום מיטבי.
שלמה ז'לוטי: אם אנחנו רוכשים לו בית, אם אנחנו נותנים לו אוטו, אם אנחנו נותנים לו עבודה, זה שיקום.
שלמה ז'לוטי: על כל המשמעות שלו.
רוני מורנו: אנחנו מגיעים עכשיו לחלק של הוועדות הרפואיות, נושא שביקשתם שנתייחס אליו.
רוני מורנו: הוועדות הרפואיות פועלות מתוקף חוק.
רוני מורנו: הם מהוות שער כניסה לאגף והתהליך הוא, אני אגיע תיכף ללוחות זמנים, ארוך, בעיקר לדברים שהם לא חד משמעיים.
רוני מורנו: אם מדובר בפגיעה שהיא חבלה במסגרת צבאית או במסגרת מילואים, הדברים מאוד פשוטים.
רוני מורנו: יש דו"ח פציעה, יש מסמך רפואי והקליטה היא מהירה ומאותו רגע שיש קליטה מהירה יש ועדה תוך 45 יום.
אורי זנדבנק: מרגע שהתיק מוכן תוך 45 יום, זה היעד שלנו, אנחנו עומדים בו ב-80-90%.
זבולון אורלב: תוך 45 יום הוא מוזמן לוועדה רפואית.
אורי זנדבנק: כן.
דן דולפין: אבל הוא מקבל טיפול רפואי מלא מרגע ההכרה ועד הוועדה.
זבולון אורלב: 45 יום זה זמן סביר אבל השאלה כמה זמן לוקח להכין תיק.
רוני מורנו: להכין תיק של חבלה אין שום בעיה, להכין תיק של פגיעה מבצעית אין שום בעיה, הבעיה היא כשצריך להכין תיק של איש קבע או שוטר משירות בתי הסוהר, שבא לך עם תיק, אתה לא יודע איפה זה קרה, מתי זה קרה.
רוני מורנו: למשל כשהוא אומר שיש לו סכרת.
זבולון אורלב: כמה זמן לוקח להכין תיק.
זבולון אורלב: צריך לקבוע זמן.
נחום פרנקל: זה כמו לשאול כמה זמן לוקח לתפור חליפה ליתום.
נחום פרנקל: אי אפשר לומר.
ירדנה דורון: באגף השיקום לא נקבעו לוחות זמנים.
נחום פרנקל: זה לא מדוייק, בתקנות נקבע שיש עד תשעה חודשים.
ירדנה דורון: זה להכרה.
זבולון אורלב: אני מדבר עכשיו על הכנת התיק.
זבולון אורלב: בא אדם משירות בתי הסוהר ואומר, יש לי סכרת וזה עקב השירות.
אורי זנדבנק: אני אציג את זה.
אורי זנדבנק: אנחנו לא מדברים כרגע על שלב ההכרה שהוא יכול להיות קצר או ארוך.
אורי זנדבנק: נכה שחושב שמגיע לו להיות נכה צה"ל, שנפגע עקב שירות, פונה לקצין התגמולים.
אורי זנדבנק: הוועדות הרפואיות אחראיות עד לשלב מרגע שהנכה הוכר.
אורי זנדבנק: מהרגע שהנכה הוכר צריך להבדיל בין שני סוגים, כאלה שבאים פעם ראשונה, מרגע שקצין התגמולים מעביר את התיק לוועדה אנחנו צריכים להפריד בין שני מקרים, יש מקרים שהם הכרה ראשונה ואלה נטולי השפעה, עברו את קצין התגמולים ומועברים ישירות לוועדות הרפואיות, הכנת התיק נעשית, כמעט ואין הכנה כי קצין התגמולים כדי להכיר הוא מתבסס גם על דוחות רפואיים, יש חוות דעת וזאת הקבוצה שהכי קל לבדוק כי על אלה אין השפעות של מחוזות, אני לא רוצה להיכנס לכל המבנה הארגוני שעכשיו הוא משתנה והיווה בעיה עצומה וראש האגף עכשיו שינה כתוצאה מבג"צ של נכה צה"ל שהיה וגם לשיפור.
אורי זנדבנק: אני מדבר על אלה שהתיק מגיע לוועדות.
אורי זנדבנק: גם שם צריך להסתכל אם נדרשות עוד בדיקות, צילומים, כי לא תמיד קצין התגמולים מבקש בדיקות שוועדה דורשת אותם כי אם האירוע היה אירוע קרבי וזה ברור שאין שם ספקות אז הרבה יותר קל לו להכיר והוא מכיר.
אורי זנדבנק: ולמרות זאת התיק מגיע לוועדה ודורש איזה שהיא הכנה.
אורי זנדבנק: אנחנו מחלקים את זה לקבוצות של כאלה שלא נדרשת שום הכנה וקבוצה שדורשת הכנה מסויימת.
אורי זנדבנק: אנחנו בדקנו את הקבוצה הזאת.
אורי זנדבנק: כמה לוקח להכניס מרגע שכל ההכנות הסתיימו, כדי שלא נצטרך להאשים מישהו, הכל מוכן, כמה זמן לוקח להכניס לוועדות.
אורי זנדבנק: שם צריך לזכור שאנחנו מעסיקים קבוצות של רופאים עצמאיים שעובדים בתנאים כספיים די ירודים יחסית לשוק הפרטי, ולכן יש לנו הרבה פנסיונרים, אנשים שזמנם יותר פנוי ואנחנו חייבים לספק להם עבודה שוטפת כי אנחנו בתחרות כל הזמן עם הביטוח הלאומי.
אורי זנדבנק: אני בטוח שכולכם חשופים לגלי האתר שמדברים על כך שבחיל הרפואה אין רופאים, בקופות החולים אין רופאים וגם אצלנו אין רופאים.
אורי זנדבנק: יש בעיה, אין רופאים בישראל, לא חשבו על זה קודם והיום זה בעיה להעסיק מומחים ולהושיב אותם על הגדר ולהגיד להם תבואו מתי שאני צריך אתכם.
אורי זנדבנק: אנחנו חייבים לתת לנכה איזה שהוא זמן להתכונן, אני לא יכול להגיד לו תבוא מחר לוועדה, רק אם הוא מסכים, אם הוא אומר שהוא צריך שבועיים שלושה ארבעה, צריך להתייעץ, זה לא הולך מהיום להיום ולכן אנחנו קבענו יעד של 45 יום שזה יעד שתיק שהוא מוכן יכנס לוועדה.
אורי זנדבנק: זה אומר שנצטרך לאסוף הרכבים שלפעמים הם הרכבים מאוד מסובכים, כדי לקצר את הוועדות אנחנו מנסים להרכיב ועדה שיהיו בה מספיק מומחים שיוכלו להקיף את כל מכלול הפגיעות.
אורי זנדבנק: לתאם כאלה ועדות שההרכב שלהן יכלול מספר מומחים שונים, יש כאן בעיה טכנית, זה לא דבר שאפשר כל יום להציב בכל מקום ובכל שעה כי צריך לחבר את האנשים בהרכבים.
אורי זנדבנק: זה הרבה שילובים.
אורי זנדבנק: ולכן אנחנו חשבנו, וזה היה היעד שלנו, ש-45 יום הוא זמן סביר של התיקים האלה שהם מוכנים וגם תיקים כאלה שנבדקו ושלחו לעוד בדיקות.
אורי זנדבנק: אנחנו עדיין לא עומדים ביעד הזה, אנחנו עכשיו חוקרים את הסיבות, אנחנו עושים כינוסים ומנסים לבדוק מה הסיבות כי אנחנו מגיעים ל-80-90% רק ליעד הזה ותמיד יעד צריך להיות יותר ממה שאפשר להגיע אליו כי אחרת מפסידים את התשוקה ואת הרצון לעמוד בו.
אורי זנדבנק: ההסברים לזה הם שונים ואנחנו עושים כל מאמץ לקצר.
אורי זנדבנק: בביקורת נמצאו תיקים שנמשכו חודשים רבים ואפילו כאלה שנמשכו שנים, אין לזה הצדקה במקום פרטי, במקום שאין מערכת ממוחשבת כמו שצריך ואנחנו הולכים עם תיק קרטון שהוא הולך מפעולה לפעולה ואם הוא תפוס בבית משפט לשנתיים אי אפשר לבצע ועדה.