GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסף דיין: היות ואת נפגשת עם ראש הממשלה השבוע סביב הנושאים האלה, והיום עם הגוש, אני רוצה שתבדקי שאנחנו כלולים בתוך העסקה של עסקים.
יוסף דיין: כי הגוש מנסה לנטרל אותנו כלא מפונים בתוך המערך הזה.
יוסף דיין: אני חושב שאם תגישי חזרה את הצעת החוק שהתחלת איתה אז, זה יהיה הדבר הנכון שצריך לעשות, כי שם יש את כל הבעיות שלנו ב"ארז".
עמירה דותן: אם הבנתי נכון, הגיעו לכאן אנשים שהיו רוצים לטעון או להציג את הקשיים שלהם מול מינהלת סל"ע, המינהלת נמצאת כאן וחבל לנו לבזבז את הדיון בלי לשמוע אותם.
עמירה דותן: אז ישראלה, מאחר ואני לא מכירה את האנשים, אם לא קשה לכם להציג את עצמכם, בבקשה, מי רוצה להתחיל.
יהושע ערד: היו לנו שם שתי חברות שפעלו, אחת בתחום הנכסי והשנייה בתחום העסקי, מפעל שמייצר מוצרי גומי למתכת ועבד בעיקר לארצות הברית.
יהושע ערד: ואני הלכתי בלי עורך דין, הלכתי לבד.
יהושע ערד: ומינהלת סל"ע ניצלה את זה יופי.
יהושע ערד: מה שלא שנוי במחלוקת אז בכלל לא צריכים לתת, אפשר לסחוב את זה שנתיים וחצי, לא קורה כלום.
יהושע ערד: הוצאות העברה, אז זה לא נחשב, וההוא תביא לי הסבר מה עשה כל פועל, איזה מסמר הוא תקע ואיזה מסמר הוא הוריד, ומהוצאות העברה של איזה שניים וחצי מיליון שקל נתנו לי שישים, עשרה אחוז ממשהו שהסכימו להכיר בו, ושישים אלף שקל, עם זה תסתדר.
יהושע ערד: ואני חושב שאני בין הבודדים שהעתיקו את המפעל ממחסום "ארז", העתקתי לברקן, אבל הכניסו אותי לכאלה בורות והוצאות, אני לא יודע איך לצאת מהם, אבל למינהלת סל"ע זה לא מפריע.
יהושע ערד: על כל המבנים שהיו לי שם, שבעת אלפים מטר, אומרים שלא מגיע כלום מפני שזה רשום לא טוב ואז אפשר לנצל את זה ומדינת ישראל תהנה מזה.
יהושע ערד: אם קניתי מבנה בברקן ואני חייב במס רכישה אז הוא לא מופחת אלא הוא מלא, וכל ההחזרים שהיו לי מדינת ישראל ידעה לקחת, אם החזרי מע"מ או כל משהו אחר, קודם כל לקחה לטובת זה.
יהושע ערד: מה שמגיע, מה שאני שילמתי במחסום "ארז" לא מגיע לי.
יהושע ערד: מפני שעוד פעם, מדינת ישראל לא צריכה להחזיר.
יהושע ערד: אני היום עשיתי שטות, החלטתי להמשיך לייצר במדינת ישראל, ואני רואה שאני רק שוקע בחובות, מפני שלמינהלת סל"ע יש המון זמן.
יהושע ערד: היינו עכשיו בישיבה בוועדת זכאות, קבעו שאנחנו צריכים להגיע לוועדה מיוחדת, אבל התאריך עוד לא ידוע.
יהושע ערד: אולי אני אפשוט את הרגל לפני זה ואז לעסק פושט לא צריכים לתת כלום.
עמירה דותן: ברשותך, אני לא הייתי מרגישה נוח.
עמירה דותן: אני אומרת לך את דעתי, אני לא שמעתי את סל"ע, לפתוח פה את המצב של כל עסק כשכולנו יושבים פה ליד השולחן.
עמירה דותן: זה נראה לי פשוט לא בסדר.
עמירה דותן: לכן הייתי מבקשת, למשל ההערה האחרונה שלך היא הערה קשה מאוד.
עמירה דותן: זאת אומרת זה שאתה הולך לוועדה מיוחדת ועוד אין לך תאריך לוועדה מיוחדת ואנחנו שנתיים וחצי אחרי אוגוסט 2005, זה מבחינתי ביקורת קשה מאוד ועל זה אני רוצה תיכף תשובה מסל"ע.
עמירה דותן: יחד עם זה, אני מרגישה, באופן אישי לגמרי, יכול להיות שזה מינוס שלי ובעיה שלי, להתחיל לעשות פה הפשטה, להפשיט את המצב הנכסי או האחר של האנשים שיושבים ליד השולחן.
עמירה דותן: אני אשמח לבוא לישיבות פנימיות אישיות, אבל תנסו לקחת את הדברים העקרוניים בבקשה.
יהושע ערד: זה מה שאני רציתי להגיד, שבגלל שלא הייתי מיוצג על ידי עורך דין, והייתי תמים והאמנתי שמה שבאו והסבירו לנו בתחילת הדרך בשנה שלפני, שאתם תקבלו, ומה שאחד יקבל יקבל השני וכן הלאה, הלכתי בלי עורך דין.
יהושע ערד: ואז הסחבת היתה נהדרת.
יהושע ערד: סל"ע לא דאגו לתת את ההחלטות, היה להם זמן.
יהושע ערד: אין עורך דין, אין מי שילחץ, אין מי שיאיים ללכת לבתי משפט, אז זה נהדר, אפשר לסחוב.
יהושע ערד: זו הנקודה.
ישראלה אלימלך: באמת במקום לדון בנושא האישי מה שעולה מכאן זה הבעיה שבאמת כל מה שלא שנוי במחלוקת על פי חוק צריך לשלם אותם, זה ברור, בין אם אדם מיוצג ובין אם הוא לא מיוצג.
ישראלה אלימלך: הנושא הזה באמת של המועדים, אנחנו ממש במלחמת התשה מול מינהלת סל"ע.
ישראלה אלימלך: זאת אומרת להם יש את כל הזמן שבעולם, ככל שעובר הזמן המצב שלנו הולך ונהיה גרוע יותר.
ישראלה אלימלך: שוקי או עסקים אחרים, יש להם חובות שבנאדם נורמלי יכול להתמוטט רק מהמחשבה שזה החוב שהוא חב לבנקים או לכל גורם אחר.
ישראלה אלימלך: ואנחנו יודעים שיש אנשים שנמצאים במצב גרוע יותר, ואת מכירה את הנושאים האלה באופן אישי.
ישראלה אלימלך: אז כך שההתנהלות מול מינהלת סל"ע, מינהלת שכל המהות שלה זה לבוא ולסייע למפונים, כשאנחנו באים למינהלת סל"ע אנחנו נתקלים במצב שהוא אחר.
ישראלה אלימלך: יש פחות אמפתיה לגבי עסקים ופחות עזרה, פחות סיוע.
ישראלה אלימלך: וזה משהו שאפשר להוריד אותו הטור.
ישראלה אלימלך: ואנחנו לא מקבלים את זה כמובן.
ישראלה אלימלך: מאחורי העסקים יש אנשים.
רן כהן: אני פה בשם אבי, שהקים את העסק שלו באזור תעשייה "ארז" בשנת 94'.
רן כהן: היו לו מבנים בבעלותו, שטחים בבעלותו, אבי היתה לו חברה שמייצרת רהיטים.
רן כהן: אני לא יודע אם אני צריך לבוא בטענות למינהלת סל"ע בדיוק אבל הקונסטלציה של החוק היא בעייתית.
רן כהן: ברגע שיושב ראש ועדה הוא גם הסניגור וגם השופט, ועם כמה שאני לא כל כך סומך על המקצועיות שלהם, כנראה לא מצאו אנשים יותר טובים, אני לא יודע איך להגדיר את זה.
עמירה דותן: אנחנו פה לא בהשמצות אישיות, יש אנשים מאוד מקצועיים.
רן כהן: אנשים מאוד מקצועיים אבל כנראה שיש להם בעיה עם קונפליקט בין להיות הסניגור של המדינה ובין להיות השופט.
רן כהן: ואתה גם לא יכול להציג את הדברים בצורה אמיתית ונכונה, כמו שצריך, בגלל שאתה תמיד פוחד מהשופט שלך בסופו של דבר.
רן כהן: וכל מילה שאמרת נתפסת לחומרה.
רן כהן: עכשיו זו לא בעיה של המינהלת כי המינהלת לא אחראית על הוועדות, הוועדות הן גופים בפני עצמם, ועם כמה שניסינו לעשות זה לא עוזר.
רן כהן: מה שקורה שם פשוט כשזה לרעתי החוק פורש בצורה מרחיקת לכת.
רן כהן: אבל כשזה היה משהו שהיה יכול להיות לטובתי חלילה, אסור לנו, החוק לא נתן לנו.
רן כהן: עכשיו כנראה שוועדת זכאות שכחה, אני עוד לא הגעתי לוועדה מיוחדת, אני מקווה ששם באמת יהיה יותר טוב, אבל כנראה שוועדת זכאות שכחה שהם לא באו לא לפרש את החוק ולא כלום, הם צריכים לתת על פי מה שמגיע.
רן כהן: והם נתנו שם פרשנויות ומסקנות מרחיקות לכת, תוך המלצה גם אולי, בסוף, לבית משפט עליון, שגם לא מגיע, כי הם חושבים ככה, כי הם מעל החוק ומעל כל דבר.
רן כהן: אני חלק מאותם אנשים שקיבלו המלצה לא לקבל כסף על מקרקעין שהיו בבעלות פרטית, ואנחנו היום נמצאים באזור תעשייה בשדרות, העתקנו את העסק לשם, אני כבר לא שם כי אבא שלי מטפל בעסק הזה, בגיל שישים וחמש.
רן כהן: החיים שלנו שם לא טובים ולא קלים, אנחנו מפסידים המון כסף, הוצאות העתקה שנאמרו פה על ידי חברי, אנחנו השקענו לפחות אותו הסכום אם לא יותר.
רן כהן: והם אמדו את העסק שלנו ואת הנכסים בסכומים שהם אפילו לא, משהו דמיוני, זה משהו שאי אפשר לתאר.
רן כהן: עכשיו אנחנו ניגשים לוועדה מיוחדת, אנחנו מקווים ששם אולי תהיה איזו שהיא אוזן קשבת.
עמירה דותן: לכם יש תאריך?
רן כהן: אין לנו תאריך, אנחנו צריכים להגיש בקשה בשבוע הבא.
רן כהן: אנחנו הגשנו בקשה לדיון מחדש אבל כל מינהלת סל"ע נעמדה לצד יושב ראש, שהוא כנראה העילוי המשפטי של מינהלת סל"ע, ועמדו מאחורי ההחלטה שלו, והתגאו בכך שכביכול פספסתי את המועד לערעור, זה מה שעניין אותם ולא עניין אותם כנראה המהות של הבקשה שלי.
רן כהן: וחבל שכך.
עמירה דותן: אני מבינה שאתה מגיש את הבקשה לוועדה המיוחדת, וברשותך אנחנו היינו רוצים לדעת מתי תקבל תשובה, מתי המועד של הוועדה.
רן כהן: אני מקווה שזה יהיה מהר.
רן כהן: אני נוטה להאמין, עדיין אנחנו אופטימים.
ישראלה אלימלך: זו באמת הטענה שחוזרת שאנחנו שומעים אותה הרבה ואנחנו כאן גם מקבלים לה דוגמאות, זה הפרשנות.
ישראלה אלימלך: הפרשנות היא מאוד מאוד מאוד מצומצמת במקרים של העסקים.
ישראלה אלימלך: בעוד שאנחנו רואים פרשנות יצירתית וכל מיני הסכמות וכל מיני אפשרויות לגבי מפונים אחרים, לגבי עסקים אנחנו לא רואים את זה, ולהיפך, אנחנו רואים ממש סוג של הקטנת ראש.
ישראלה אלימלך: ונניח אם נאמר שבאמת ועדת זכאות כל מה שיש לה היא פועלת על פי חוק, גם כשאנחנו מגיעים לוועדה המיוחדת, ששם היינו מצפים, גם מדברי הפרוטוקול של הדיונים, הוועדה המיוחדת מורכבת מאנשים רמי דרג ורמי מעלה.
עמירה דותן: רצינו שתהיה הפרדה בינם לבין מקבלי ההחלטות.
ישראלה אלימלך: זו היתה רוח הדברים, שיישבו שם אנשים שלא יקטינו ראש.
ישראלה אלימלך: יהיו אנשים שאם יש אפשרות לפצות ולאפשר לעסקים, בסך הכל לקבל פיצוי שיאפשר להם להקים מחדש.
ישראלה אלימלך: זה לא שמבקשים פה להקים עסק בצפון תל אביב.
ישראלה אלימלך: ממש לא.
ישראלה אלימלך: כמו שאת רואה אנשים שדיווחו שהם מנסים להקים מחדש את העסק שלהם באמת מעטים זה משדרות ומברקן.
ישראלה אלימלך: באמת הלכו על הזול ביותר, על הריאלי ביותר, ואפילו מי שעשה את זה לא הצליח להרים את הראש מעל החובות שלו.
רן כהן: אני דיברתי על החוק, אנחנו מבקשים השבה.
רן כהן: אני לא רוצה שקל ממדינת ישראל, לא לפה ולא לפה.
רן כהן: אני מבקש להשיב לי את הנכסים שלי.
רן כהן: לא אכפת לי שמדינת ישראל תבנה לי את הנכסים שלי וזה לא משנה איפה, והקרקע לא משנה לי היכן.
רן כהן: אבל במצב שנוצר כיום אין סיכוי שאני יכול לקבל בחזרה ולבנות את הנכס שהיה לי.
רן כהן: זה דבר מאוד פשוט, אני מבקש השבה, לא יותר מזה.
רן כהן: אני לא מחפש פיצוי ולא רוצה להתעשר על חשבון המדינה.
יצחק שפריר: כל הדברים נקבעים בסופו של דבר על ידי פילוסופיית החיים, ולי יש כל הזמן תחושה כיזם ב"ארז" שלמרות שבית המשפט העליון הנחה כבר, נתן הנחייה שהפיצוי צריך להיות מספיק הוגן כדי להשתקם בארץ, יש לי כל הזמן תחושה שתשעים וחמישה אחוז מהזמן הולך על המדידה של החור בגרוש, מה הקוטר שלו.
יצחק שפריר: הייתי רוצה לראות את מינהלת סל"ע כשלוחה של משרד הרווחה.
יצחק שפריר: הרי מטרתה לשקם אותי, מטרתה לשקם את כולם, גם את הדיירים וגם את העסקים.
יצחק שפריר: אבל אין שום מדיניות לשיקום.
יצחק שפריר: המדיניות היא רחוקה מזה.
יצחק שפריר: בדיוק הפוך.
יצחק שפריר: בסך הכל מבקשים להשתקם.
יצחק שפריר: אף אחד לא רוצה להתעשר ואף אחד לא רוצה לצאת מליונר כתוצאה במרכאות מהפינוי.
יצחק שפריר: אף אחד גם לא חושב על פינוי ימית.
יצחק שפריר: אבל תנו לנו להשתקם, שהכלים יהיו להשתקם.
יצחק שפריר: אבל הכלים הם לא כאלה.
יצחק שפריר: שנתיים וחצי עברו ולדעתי עבר זמן יקר, סתם, בוזבז.
יצחק שפריר: מפני שעסקים לא השתקמו.
יצחק שפריר: שיפעלו כמו משרד הרווחה, זה הכל, ועל פי זה יגזרו את ההחלטות שלהם, ולא בדיוק ההיפך.
עמירה דותן: אתה ממשיך עם העסק?
יצחק שפריר: אני לא ממשיך, כי אין לי מספיק כסף לשקם.
יצחק שפריר: היו לי שני מוסכים, להקים את המבנים האלה בארץ הפיצוי בכלל לא מספיק.
יצחק שפריר: השאלה לפי איזה סרגל מודדים את הדברים, זה הכל.
ברכה ציון: אני רוצה להגיד את כל הנושא בהתחלתו, אני ב-78' קניתי מגרש ושילמתי עליו את כל הסכום מה שביקשו, בניתי את המבנה באופן פרטי, בזמנו ב-78' אז הערבים בשטחים באו והם היו קבלני משנה.
ברכה ציון: אנחנו שילמנו, אני שילמתי לקבלן משנה, הבאתי לו את הסחורה והוא בנה.
ברכה ציון: אז לא היה חשבוניות שהערבים שעבדו אצלנו, וככה עכשיו באים אלינו, לפני שלושים וחמש שנה, תביא מה היה, איך בנית.
ברכה ציון: זה הרי לא נורמלי.
ברכה ציון: בניתי את המפעל שלי, אני חייתי ממנו, אני השכרתי אותו, והתפרנסתי מאוד יפה, אין ספק.
ברכה ציון: והיו תקופות לא קלות במחסום "ארז".
ברכה ציון: היה רצח, היה בלגן, היו תקופות של למעלה והיו תקופות למטה.
ברכה ציון: עכשיו יצא מצב שזרקו אותי מהמחסום, אין לי הכנסה, וקיבלתי עשרה אחוז מכל המבנה שבניתי.
ברכה ציון: הם טוענים שתביא יא' שבו בשלושים וחמש שנה לא היה כל החשבונאות של הערבים איתנו.
ברכה ציון: הם באו להתפרנס, אנחנו החזקנו אותם, במחסום "ארז" היה מצב של שלום בין הישראלים לבין הערבים, וזה היה מקור מצויין, לא היה קסאמים, לא היה כלום.
ברכה ציון: כולם עבדו, כולם התפרנסו.
ברכה ציון: עכשיו באה הממשלה, זרקה אותנו, סליחה, כמו כלבים, לא נתנה לנו כלום.
ברכה ציון: עכשיו היום המצב שלי, אני לא מקבל כלום, אני מכרתי את העסק שלי פרטי, ואין לי עבודה.
עמירה דותן: איזה עסק היה לך?
ברכה ציון: אני עובד אלומיניום.
ברכה ציון: השכרתי את העסק, ועבדתי ועבדתי בעבודות שונות שבחלק זה הלך, ובחלק לא הלך, כי יש שם בעיה עם הערבים.
ברכה ציון: עכשיו היה לי עסק הפרטי, מכרתי את העסק ואני לא עובד.
ברכה ציון: אני בניתי את המפעל ב"ארז" על מנת לקבל פנסיה כשאני אגיע לגיל ששים וחמש, ששים ושבע, וגם את זה לקחו לי.
ברכה ציון: זאת אומרת אין לי כלום.
ברכה ציון: אם הייתי משקיע את כל הכסף שלי בשלושים וחמש שנה תאמינו לי אני לא צריך את המדינה בכלל, מה אני צריך את המדינה.
ברכה ציון: אני שילמתי על הקרקע, על הפיתוח, שילמתי את המע"מ, מה הם רוצים נתנו להם.
ברכה ציון: מה קיבלתי מכל המערכת הזאת, פשוט כלום.
ברכה ציון: הייתי בוועדה המיוחדת בשמונה עשרה לשלישי, ואני מחכה לתשובה ממנה.
ישראלה אלימלך: הסוגייה המרכזית פה, היא הסוגייה של המבנים היא מאוד מאוד בעייתית באזור תעשייה "ארז".
ישראלה אלימלך: מכל מיני סיבות המבנים לא רשומים בטפסי י"א והוועדות לא נותנות פיצוי מעבר למה שרשום בטופס י"א.
עמירה דותן: אבל אני הבנתי שחבר הכנסת אורון לוקח את זה לוועדת הכספים.
עמירה דותן: אני רק רוצה לומר שחבר הכנסת אורון באמת ניגש אלי, והוא היה בוועדת הכספים גם בכנסת הקודמת, והאיר את עיניי בעניין של כמה הטיעון הזה והטענה הזאת נכונה, צודקת, ושהם גם חשבו שניתנה תשובה בהתאם למה שסוכם אז, ולכן גם הוא ביקש שאנחנו לא נטפל בזה בוועדה הזו אלא ניקח את זה לוועדת הכספים כי יש שם גם מה שנקרא היסטוריה, גם ידע קודם וגם רצון לקדם את הנושא.
עמירה דותן: אז אני רוצה לעזור לכם ולכן אנחנו ניתן לחבר הכנסת אורון לקדם את זה שם, ואני אבדוק איתו איפה זה עומד.
צחי פלג: אני עורך דין, ושנתיים וחצי האחרונות, טיפלתי ועדיין מטפל, בעסקים.
צחי פלג: אני רוצה להיות פה פה לעסקים שמוגדרים בחוק כסניפים.
צחי פלג: שאני ליוויתי חלק מהם באופן אישי בשנתיים האחרונות.
צחי פלג: התוצאה הלכה למעשה שאותם סניפים, דהיינו עסקים שעיקר פעילותם לא היתה ב"ארז" אבל ב"ארז" היתה להם יחידת ייצור במשך שנים רבות.
צחי פלג: אני מדבר על יחידות ייצור שפעלו עשר, שתים עשרה, עשרים שנה, שהפעילו עשרות עובדים.
צחי פלג: בגלל מבחנים והגדרות מסויימים בחוק שמטרתם היתה למנוע מקונצרנים גדולים שהפעילו באמת סניפים, למנוע שהם באמת יעתרו ויגישו בקשה לפיצוי, התוצאה היא שאותם עסקים שאני ייצגתי נפלו להגדרת סניף או שלוחה באזור תעשייה "ארז", ולאור האמור בחוק בעצם לא יכולים לקבל פיצוי, הם לא יכולים לעמוד בקריטריונים שהחוק קבע, הם היו מותאמים לקונצרנים גדולים ולא לעסקים האלה, ובעצם הם לא יכולים לקבל פיצוי, אלא אם כן הם עותרים לוועדה המיוחדת, ובעניין הזה אני חייב לומר שאני נמצא עם עסק אחד בוועדה המיוחדת, ואני מקבל אוזן קשבת, אבל זה בוועדה המיוחדת לפי סעיף 137.
צחי פלג: עם עסקים אחרים אני עוד לא הייתי, אנחנו בדרך לשם.
צחי פלג: אבל עסקים שעבדו כך וכך שנים ב"ארז", אין להם שום אפשרות לקבל פיצוי, אלא אם כן יעמדו בקריטריונים של החוק, שהם לא יכולים לעמוד בזה.
צחי פלג: עסק פרטי לא יכול להגיש דו"חות כספיים נפרדים.
צחי פלג: והתוצאה היא שמפעלים רציניים מאוד, שעבדו, אני מכיר מפעל אחד שעבד כעשרים שנה, הייצור שלו היה ב"ארז", בחמש שנים האחרונות שלו נעשה יבואן, קבעו לו שעיקר הפעילות זה הייבוא, החמש שנים האחרונות לפני הפיצוי, הפיצוי שהוא היה אמור לקבל אם היו מפצים אותו כראוי הוא היה פיצוי גבוה מאוד, בפועל הוא הסכים להתפשר על סכום של עשרים אחוז מהפיצוי שהיה מגיע לו.
צחי פלג: זה אחד שהסכים להתפשר, לאחרים גם זה לא הוצע, והם בדרך לוועדה המיוחדת.
עמירה דותן: כשאתה אומר שאתה מלווה את האנשים שפנו אליך ועסק אחד כבר הגיע לוועדה המיוחדת, שם אתה שומע אוזן קשבת, אתה עוד לא יודע לאן זה ילך, אז אתה אומר אז הבעיה היא קצב העבודה של הוועדה המיוחדת?
צחי פלג: כשאני אומר אוזן קשבת זה לא אוזן קשבת במונחים של כמה מגיע להם בהתאם לחוק אם הם לא היו סניף.
צחי פלג: אבל אוזן קשבת בהתאם למה שוועדת הזכאות קבעה להם.
צחי פלג: אני מקווה, אני עוד לא יודע.
עמירה דותן: כעורך דין, מה אתה בעצם מציע לנו?
צחי פלג: לשנות את החוק.
צחי פלג: המחוקק לא נתן את דעתו לאותם עסקים שהפעילו סניפים ב"ארז", אבל תחת ח"פ אחד, לא סניף במתכונת הברורה כסניף.
עמירה דותן: בחוק שלנו זה קיים.
עמירה דותן: תציע לנו בבקשה, כי בתוך תהליך החקיקה אנחנו יכולים הרי לשנות, להוסיף וכו'.
עמירה דותן: אנחנו נקדם את החוק הזה, וחשוב מאוד לקבל את ההערות שלך כדי שנוכל לקדם את הנושא.
יוסף דיין: אנחנו מבקשים לקבל אתר חלופי.
יוסף דיין: יש פה איש המינהל.
יוסף דיין: נועם אף אחד לא יילך, לא אנחנו ולא אחרים.
יוסף דיין: עובדה היא שעד היום המקום יבש.
עמירה דותן: אין עסקים בנועם?
יוסף דיין: אין, ואף אחד לא רוצה ללכת לשם.
יוסף דיין: התמ"ת בעד להקים אזור תעשייה, ישבתי עם שר המסחר והתעשייה לפני חודש, בחוף אשקלון, הוא בעד להקים אזור תעשייה בחוף אשקלון כי אין שם אזור תעשייה.
יוסף דיין: ואנחנו מעוניינים באזור הזה, כי זה אזור שקרוב היה ל"ארז" ואנחנו בלית ברירה רוצים ללכת.
עמירה דותן: באמת חסר לנו נציג תמ"ת בתוך הישיבה שלנו.
עמירה דותן: כלומר אתה אומר שבפגישה שהיתה עם שר התמ"ת הוא בעד להקים אזור תעשייה בחוף אשקלון.
יוסף דיין: הוא נתן את ברכתו להקים, יש ראש מועצה חדש והוא נתן את ברכתו לראש המועצה בסופו של יום, היות ואין אזור תעשייה בחוף אשקלון הוא בעד להקים אזור תעשייה בחוף אשקלון.
עמירה דותן: אנחנו נפנה מכתב פורמלי לשר התמ"ת ונפנה אותו לסיכום שהיה ונעקוב אחרי מה שהוא יגיד לנו, ואני גם אעדכן אתכם בנושא הזה.
עזרא גרינבאום: עם החברה ממחסום "ארז" התעשיינים אנחנו עשינו כמה דיונים, אני בעצמי השתתפתי בכמה דיונים, הצענו להם כמה אפשרויות.
עזרא גרינבאום: היום מה שיוסי אומר זה משהו חדש, זאת אומרת לא משהו חדש, משהו חדש ישן.
עזרא גרינבאום: שזה ההתנגדות שלהם.
עזרא גרינבאום: צריך לאתר, המצב הוא לא כל כך פשוט משום שמועצה אזורית חוף אשקלון מוגבלת מבחינה תכנונית איפה אפשר בכלל לייעד שטחים לתעשייה, בגלל מגבלות, יש שם מגבלות מאוד קשות מטעם רשות שמורות הטבע וקרן קיימת.
עזרא גרינבאום: זאת אומרת, השטחים שאפשר לבנות אותם הם מאוד מצומצמים, ואלה שאפשר לבנות אותם בדרך כלל הם בתוך שטחי יישובים, בתוך אגודות חקלאיות, שלהם יש את הפרורגטיבה החוזית לעשות את העסקאות.
עזרא גרינבאום: עלו בשעתו במושב מבקיעים, אני לא זוכר כבר את כל המקומות שעלו, אבל בפרורגטיבה הראשונית מבחינה חוזית, מבחינה חוקית, היא של אותם היישובים.
עזרא גרינבאום: ניסינו לשכנע את החבר'ה לצאת מהגדר הזו, כי זה להיכנס שבי אחרי מישהו אחר שאנחנו לא רוצים להיות תלויים בו.
עזרא גרינבאום: בינתיים זו ההחלטה שלהם.
עזרא גרינבאום: צריך לנסות למפות את האזורים כשיש את המגבלה הזאת, גם מבחינת שטחים, היקף שטחים שאפשר לבצע בהם עסקאות.
עזרא גרינבאום: יש מקומות שבהם נכון להיום יש להם עדיפות, למשל באזורי עוטף עזה ישנן החלטות מדיניות של מועצת מקרקעי ישראל שהן ללא תשלום.
עזרא גרינבאום: זאת אומרת מבחינת מערכת היחסים שלנו מול מי שיעשה את העסקאות האלה הוא כמובן זה שלא צריך לשלם בגין הקרקע.
עמירה דותן: איפה למשל?
עזרא גרינבאום: בעוטף עזה.
עזרא גרינבאום: יש רשימה, נתתי אותה קודם ליוסי, זו רשימה ארוכה, יש החלטת מועצה, אני יכול להשאיר אותה, אבל עוד פעם, בתשעים וחמישה אחוז מהמקרים זה יישובים חקלאיים, אגודות חקלאיות שהפרורגטיבה לממש את זה זה שלהם קודם כל.
עמירה דותן: גם בעוטף עזה?
עזרא גרינבאום: זה מעט יישובים עירוניים, היישוב העירוני זה שדרות, הרוב זה קיבוצים ומושבים.
עמירה דותן: אם אני שומעת נכון, באוזניים המוזיקליות שלי, אז בעצם נאמר בקול רם שאיפה שאתם רוצים הסיכוי שזה יקרה הוא סיכוי נמוך ביותר.
עמירה דותן: עם כל האמירה, ואני מאוד מכבדת את שר התמ"ת.
עמירה דותן: אם באמת יש שם ירוקים וקק"ל ושטחים חקלאיים.
עזרא גרינבאום: לא, יש שטחים שזה הייעוד שלהם.
עזרא גרינבאום: זה לעשות איזור תעשייה חדש, אני סקפטי, המקום האחרון שנעשה בשעתו, במסגרת ההתנתקות, היה במבקיעים, שהוא מושב שבמסגרת ההתנתקות קיבל חלק מהמפונים, היו שם מלחמות קשות מאוד בוועדות התכנון, וזה עוד במסגרת ההתנתקות.
עזרא גרינבאום: מה שיש לדעתי לא יהיה משהו נוסף.
עמירה דותן: לכן אני מציעה לכם בחברות רבה, אם רוצים לשקם את העסקים, באמת למצוא מקום שבו נוכל לעשות את זה.
עמירה דותן: זאת אומרת אני רואה איזה מכשלות באמת יש עם הירוקים במקומות אחרים, ואני מאוד מכבדת את הירוקים, אני חושבת שהם עושים עבודה מאוד יפה.
עמירה דותן: אבל אם אתם רוצים לשקם את העסק שלכם, להתחיל עכשיו את הפרוצדורה, אחרי כמעט שלוש שנים, את הפרוצדורה של להילחם ראש בראש, זה מה שאני שומעת.
עמירה דותן: קטונתי, ההחלטה היא שלכם, אני ממש קטונתי בעניין הזה אבל אני בהחלט מבינה.
עמירה דותן: מצד שני להחזיר חזרה את החבר'ה האלה לשדרות, אחרי שהבית של הבן של יוסי, שעזב את גוש קטיף, נפגע בקסאם האחרון באשקלון, לא באיזה שהוא מקום אחר, אז לכן אני אומרת צריכים להסתכל בעין מפוקחת מה אנחנו מציעים לאנשים האלה.
עזרא גרינבאום: אז בעניין הזה בשעתו הצענו להם באזורי פיתוח אחרים, גם מבחינת החלטות מדיניות של מועצת מקרקעי ישראל די מגבילים לאזורי פיתוח.
עזרא גרינבאום: והצעתי להם אפילו להצפין קצת, קרית גת, קרית מלאכי, שיש לנו עניין כמדינה לקדם אותם.
עמירה דותן: פה אני אומרת שוב, עזרא, הקריאה שלך היא מאוד נכונה, ואני אומרת לכם, כחברה כרגע, לא כשום דבר אחר, בואו קחו מקום שכן אפשרי שכן נראה לכם, ואז איתו אפשר ללכת.
ישראלה אלימלך: זה מה שעשינו, אחרי שישבנו בהתאם להמלצות שלו הלכנו לתימורים, בקריית מלאכי, וזה נתקע, הרי אני לא צריכה רק את המינהל, אני צריכה את המינהל, את התמ"ת, אני צריכה שזה יהיה אזור מפותח, אני צריכה שכל אחד מהם יסייע איפה שהוא יכול מבחינה תקציבית.
ישראלה אלימלך: זה לא קרה.
ישראלה אלימלך: זאת אומרת הקשר בין עזרא לבין מי שיושב בתמ"ת.
עזרא גרינבאום: דווקא תימורים זו לא היתה דוגמא טובה משום שהפיתוח מבוצע על ידינו ולא היתה עם זה בעיה.
עזרא גרינבאום: זה שרציתם לקבל הנחות נוספות אין לי שליטה על זה.
ישראלה אלימלך: אי אפשר למשוך את השמיכה מעבר למה שהיא.
ישראלה אלימלך: הפיצוי שקיבלנו, עם זה אנחנו צריכים להתמודד.
ישראלה אלימלך: עם זה אני צריכה ללכת ולהקים מפעל.
ישראלה אלימלך: נכון שאם הפרשנות של מינהלת סל"ע היתה יותר מרחיבה אז לא היתה לי בעיה להיכנס לתימורים היום.
ישראלה אלימלך: אבל המצב הוא כזה שיש לי שמיכה קצרה ועם השמיכה הזו אני צריכה להיכנס, אם זה לתימורים או אם זה לקרית מלאכי או לכל מקום.
עמירה דותן: מהבחינה הזאת בסך הכל זה מה שכולנו צריכים לעשות, זה חלק מהחיים, כלומר היה הרבה יותר טוב אם היה לנו הכל כל הזמן והיינו גם צעירים ויפים ובריאים.
עמירה דותן: אז קודם כל שכולנו נהיה בריאים.
עמירה דותן: אז לכן אני אומרת, המינהל, ואני שומעת פה שעזרא מאוד בקיא ומאוד רוצה לעזור, ומושיט את היד גם בצורה כנה לגמרי ובצורה ברורה, הוא יכול לתת את מה שיש לו, הוא לא אחראי לדברים נוספים.
עמירה דותן: אתם יודעים מה שיש לכם.
עמירה דותן: הוועדה תשמח לעזור לכם בקידום דברים נוספים.
עמירה דותן: ולכן אני אומרת בואו תתקדמו.
עמירה דותן: חוף אשקלון זה חוף אשקלון, אם תימורים אז צריכים לראות מה קורה בתימורים, אבל תנסו לגבש איזה שהוא מקום שבו נוכל אנחנו גם כוועדת משנה לעזור לכם לדחוף את העניין קדימה.
עמירה דותן: אני בעניין הזה קטונתי מלקבל החלטות בשבילכם, אבל תבינו, השמיכה קצרה, נכון, החיים האלה מקנים לנו רק שמיכות קצרות.
יוסף דיין: אנחנו מבקשים, שמינהל מקרקי ישראל ישב איתנו ביחד עם משרד המסחר והתעשייה.
עמירה דותן: אני רואה שהוא יושב אתכם, יוסי.
עמירה דותן: מי בתמ"ת אחראי לנושא הזה?
עזרא גרינבאום: יגאל יוסף.
עמירה דותן: אז יגאל יוסף, עזרא, ואתם.
ישראלה אלימלך: חשוב לי להבהיר את המטרה שלנו, אני לא צריכה קרקע בשביל שתהיה קרקע.
ישראלה אלימלך: הצורך הוא להקים מחדש את המפעל.
עמירה דותן: המטרה של כולנו לעזור לכם חזרה לבנות את העסקים לאלה שרוצים לבנות עסקים.
עמירה דותן: מהבחינה הזאת אם הכתובת בתמ"ת היא הכתובת עכשיו שקיבלנו אותה, ויוסי אומר, כאיש בקיא, שהצורך הוא ישיבה משותפת בין מינהל מקרקעי ישראל, עזרא, שאני רואה ומתרשמת מהנכונות, לבין יגאל יוסף לביניכם, ואחרי הדבר הזה תראו, תחליטו וכו', ואנחנו כוועדת משנה נוכל לסייע לכם כמו שאנחנו עושים במקומות אחרים, זה מבחינתי צעד אחד קדימה.
עמירה דותן: עזרא כאן שומע את זה, אנחנו נדבר גם עם התמ"ת ונקדם את הדבר הזה.
עמירה דותן: אני רק אומרת לך יוסי, אני את הנושא של חוף אשקלון אפילו לא אשאל את שר התמ"ת כי אני לא רוצה להביך דברים שאנחנו אולי נקדם אותם במקומות אחרים.
עמירה דותן: כי אנחנו לא רוצים הרי סתם לגבב פה מלים, אנחנו רוצים לקדם את הנושא.
יצחק שפריר: קרקע זה יפה מאוד, אבל גם שהפיצוי יהיה מספיק כדי להשתקם באותו מקום ולא להשתעבד מחדש לבנקים בגיל שישים פלוס.
עמירה דותן: עכשיו נשמע את מינהלת סל"ע ונשמע מה שיש למינהלת לומר מבחינת ההיבט הכללי של הדברים.
תומר מוסקוביץ: באמת שמענו טענות קשות נגדנו, שאם הן היו נכונות הן היו עוד יותר קשות, אבל אין שום קשר בינן לבין המציאות.
תומר מוסקוביץ: ואנחנו כבר רגילים לזה כי שנתיים אני שומע את הטענות האלה ותיכף אני אגיב.
תומר מוסקוביץ: אבל תרשי לי דווקא לצטט מהפרוטוקול של הוועדה הזאת.
תומר מוסקוביץ: דיון שהתקיים פה בשמיני לינואר, והשתתף פה בנאדם שהוא לא איש מינהלת סל"ע, אפילו לא איש הממשלה, הוא עזרא סדן.
תומר מוסקוביץ: הוא הציג את עצמו ככה, עזרא סדן, יועץ כלכלי אזור התעשייה "ארז".
תומר מוסקוביץ: והוא אמר, ואני מפנה אתכם לעמוד 10 לפרוטוקול: "דרך אגב, אני רוצה להגיד משהו לשבחה של סל"ע, שהעסקים הגדולים האלה (הוא מדבר על "ארז") קיבלו פיצוי הוגן.
תומר מוסקוביץ: אין לי שום ויכוח, אין לי ויכוח על הלקוחות שלי הגדולים ומסגרת הפיצוי ההולם ...
תומר מוסקוביץ: אבל לא למה שהיה להם, כי מה שהיה להם באזור "ארז" לא בר ביצוע".
תומר מוסקוביץ: ואת זה אומר האיש שלהם, האיש שהם שכרו ושילמו לו הרבה כסף.
יוסף דיין: לצערנו, לקחנו ופיטרנו אותו.
תומר מוסקוביץ: עכשיו שמענו פה כמה טענות.
עמירה דותן: אני מאוד רוצה, לא "בניגוח" כי זו לא דרכנו כאן ואתה מכיר את הוועדה.
עמירה דותן: לקחת את הדברים, יש פה אנשים כואבים, אנחנו לא רוצים להוריד להם את הידיים.
תומר מוסקוביץ: זה לא עניין של ניגוח, אבל זה עניין של להציג את העובדות.
תומר מוסקוביץ: במיוחד אם נתחיל דווקא בעובדה שזה ממש מזעזע שעוד לא נקבע לו דיון בוועדה המיוחדת, שעוד אין לו מועד, אז בואי נשמע למה אין לו מועד.
תומר מוסקוביץ: מפני שההחלטה שבה מדובר התקבלה לפני שבועיים, עם המלצה לוועדה המיוחדת להקטין את הפיצוי.
תומר מוסקוביץ: הודעתי לרכזת הוועדה תקבעי להם מייד דיון.
תומר מוסקוביץ: הזמינו אותם לדיון, העורכת דין שלו אמרה לא, אני לא רוצה את הדיון עכשיו, אני מבקשת לדחות את הדיון כי אני רוצה להגיש בקשה לוועדה להגדלת הפיצוי.
תומר מוסקוביץ: אמרתי בבקשה, אם היא מבקשת לדחות ברגע שהיא תגיד לי שהיא מוכנה היא תקבל דיון.
תומר מוסקוביץ: אז זו הדוגמא הראשונה.
יהושע ערד: היה תאריך לארבע עשרה, והודעתם שאתם דוחים את זה.
תומר מוסקוביץ: מאחר ועורכת הדין שלך ביקשה שהיא רוצה הגדלה, אתה רוצה לבוא בארבע עשרה?
יהושע ערד: כן.
תומר מוסקוביץ: בלי הבקשה להגדלה?
תומר מוסקוביץ: כי עורכת הדין שלך עוד לא הגישה את הבקשה להגדלה.
תומר מוסקוביץ: רק אתמול היא ביקשה ממני לשלוח לך את ההחלטות הקודמות שניתנו, עכשיו יכול להיות שנדחה מהארבע עשרה לעשרים ואחת.
יהושע ערד: נדחה ואין תאריך.
עמירה דותן: הדברים פה חשובים לי.
עמירה דותן: חלק מהדברים שאנחנו רוצים, זה לעזור באמת בצורה הוגנת ואמיתית.
ישראלה אלימלך: סליחה, אני בקשר עם עורכת הדין שלו, עו"ד רחלי לבנה, וזו לא היתה בקשה אלא הודעה, הודיעו לה שאין דיון לארבע עשרה.
תומר מוסקוביץ: בסדר, אבל היא ביקשה לדחות את זה להגדלה, מהארבע עשרה לדחות לעשרים ואחד, אולי התבטלה הוועדה בארבע עשרה.
תומר מוסקוביץ: אבל בעקרון אנחנו חיכינו עם הדיון, מדובר על בקשה שהוגשה לפני שבוע.
עמירה דותן: ישראלה, את יודעת מתוך הדיון שלך עם העורכת דין הזאת שבעצם היא ביקשה דחייה?
ישראלה אלימלך: להיפך, היא ביקשה להופיע בארבע עשרה.
תומר מוסקוביץ: היא לא הגישה לוועדה המיוחדת בקשה להגדלה.
תומר מוסקוביץ: בכל מקרה אם זה נדחה מהארבע עשרה כי התבטלה איזו ועדה אז היא תקבל את זה בשבוע לאחר מכן.