GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תומר מושקוביץ: זו נקודה חשובה.
זבולון אורלב: קודם כל אני שמח לשמוע שיש הסכם.
זבולון אורלב: עכשיו תסביר לי מה זה קשור, האם בהסכם יש גם את מחירי המגרשים וכדומה?
תומר מושקוביץ: לא, בהסכם אין את מחירי המגרשים כי מחירי המגרשים לא היו ידועים באותו זמן.
תומר מושקוביץ: בהסכם יש מענק מיוחד לבני מקום, בהסכם יש התייחסות מפורשת לאותם בני מקום שהיו בני שמונה עשרה ביום הפינוי, לא בני חמש עשרה כמו שאמר חבר הכנסת הנדל, בני שמונה עשרה, ואין להם שום זכות מקרקעית, שום זכות קניינית בגוש, למעט המגורים שלהם שם שעל זה הם פוצו בוותק, סוכם שהם יקבלו סכומים שיכולים להגיע עד מאה ארבעים אלף שקל למשפחה.
תומר מושקוביץ: זה היה הסיכום.
תומר מושקוביץ: עכשיו אני רוצה להגיד עוד דבר על העניין הזה.
תומר מושקוביץ: אמר פה קודם חבר הכנסת הנדל משפט מאוד חשוב.
תומר מושקוביץ: יש פה פער של ציפיות.
תומר מושקוביץ: ואני חושב שכל עוד יוצרים ציפייה לעולם יהיה פער של ציפיות.
תומר מושקוביץ: החוק מפצה על זכויות.
תומר מושקוביץ: מדינת ישראל עושה הרבה דברים שפוגעים באנשים כל הזמן.
תומר מושקוביץ: שומרת על בטחון או לא שומרת על בטחון, היא סוגרת מים, היא מקטינה מסים, מעלה מסים, היא כל הזמן עושה דברים שפוגעים באנשים מסויימים כדי לעזור לאנשים אחרים.
תומר מושקוביץ: הפינוי של גוש קטיף בודאי שהוא פגע בזכויות קניין, אף אחד לא חולק על זה בכלל.
תומר מושקוביץ: ולכן החוק פיצה על זכויות הקניין.
תומר מושקוביץ: לגבי הצעירים, מדובר פה על אנשים שכל מה שהיה להם בגוש, מלבד המגורים, שעל המגורים הם פוצו בוותק האישי ועל זה לא מדובר כרגע, אפשר להתווכח אם הסכום מספיק או לא מספיק אבל זה לא נושא הדיון.
תומר מושקוביץ: מבחינת המגורים שלהם בגוש היתה להם ציפייה.
תומר מושקוביץ: ציפייה היא לעולם לא דבר בר פיצוי.
תומר מושקוביץ: אין לזה גבול.
זבולון אורלב: זו לא ציפייה, היתה להם זכות.
זבולון אורלב: היתה להם זכות לקבל מגרש בגוש קטיף ולבנות את עתידם בגוש קטיף.
תומר מושקוביץ: לא היתה להם שום זכות.
תומר מושקוביץ: אמר קודם מר בשארי הצעיר, ובצדק, שלמשפחה יש חמישה ילדים, ובן ממשיך יש אחד במשק.
תומר מושקוביץ: אז איזה ציפייה היתה לו.
תומר מושקוביץ: אני יכול להראות לך כמה אנשים שגרו בגוש קטיף אצל ההורים שלהם ועזבו כי לא היו בתים.
תומר מושקוביץ: כי יישובים חקלאיים לעולם המושב הוא קטן ולא מספיק לבנים הממשיכים.
תומר מושקוביץ: הרי כל הרעיון של נחלה חקלאית בנוי על זה.
זבולון אורלב: אבל אמר צבי הנדל, שרוב דור ההמשך בגוש קטיף נשאר בגוש.
זבולון אורלב: כלומר אם לא באותו מושב, אז הוא עבר מנצר חזני לרפיח ים.
תומר מושקוביץ: הוא שכר אז דירה בנווה דקלים, וגם היום הוא יכול לשכור דירה.
תומר מושקוביץ: אבל מה הם מבקשים היום, היום הבקשה היא, בנאדם שלא היתה לו שום זכות קניינית בגוש, היתה לו ציפייה לגוש ליד ההורים שלו וכדי לממש אותה הוא היה שוכר דירה בשש מאות שקל בנווה דקלים, דירה של שבעים מטר מרובע בנווה דקלים, עכשיו הוא צריך לקבל מגרש בניצנים.
תומר מושקוביץ: דיברנו על בני שמונה עשרה ועכשיו מגיעים לבני חמש עשרה.
תומר מושקוביץ: הרי אין לזה גבול.
תומר מושקוביץ: כל עוד יצרו ציפייה שעם עוד קווטש אפשר להשיג עוד משהו השלב הבא יהיה עוברים במעי אמם.
תומר מושקוביץ: הרי מי שהיתה בהריון בגוש קטיף הבן שלה היה נולד ואחרי עשרים שנה היא היתה קונה לו בית.
תומר מושקוביץ: אז בסדר, הכל לגיטימי בעיניי, אבל חייבים לשים לזה גבול.
תומר מושקוביץ: כשהמדינה בסופו של דבר צריכה לחלק משאבים מסויימים.
אהרון חזוט: אני חושב שלתומר יש איזו טעות, ואני חושב להרבה גורמים שמטפלים בנו, ביחס לידיעה מה קורה בגוש ומה היה בגוש.
זבולון אורלב: הוא גם מהגוש, אבל גוש עציון.
אהרון חזוט: אני לא יודע מה קורה בגוש עציון בעניין הזה, אבל אני יכול להגיד לך מה היה בגוש קטיף.
תומר מושקוביץ: בגוש עציון אף אחד לא יכול לקנות בית בסדר גודל של ההורים שלו.
תומר מושקוביץ: כולם עוזבים, כי הדירות יקרות.
אהרון חזוט: עניינית לגוש קטיף, היתה אפשרות פיתוח בתוך המושבים לבנים, מעבר לבן הממשיך שהיה בתוך החלקה של ההורים.
אהרון חזוט: לכן זה נתון שאתה צריך לדעת אותו.
תומר מושקוביץ: החוק לעולם לא יכול לפצות על ציפיות כי אין לזה גבול אדוני.
תומר מושקוביץ: כל הסכם שנגיע אליו יהיה הבסיס לדרישות הבאות, לציפיות הכמעט נכונות או הכמעט מושלמות או הכמעט גמורות.
תומר מושקוביץ: צריך לשים לזה גבול לעניין הזה.
תומר מושקוביץ: אנשים צריכים לדעת שזה החוק.
אהרון חזוט: יש עניין אחד וצריך לדעת אותו.
אהרון חזוט: זה שאנחנו שנתיים וחצי מבלים כאן זה לא בגלל שנתתם לנו יותר מידי.
צביה שמעון: זה גם לא בגלל שנתנו פחות מידי.
אהרון חזוט: על מה אתם מגנים, אתם אמורים לסייע לנו, מה שאתם עושים אתם מגנים על חוק שהוא מושחת.
צביה שמעון: א
צביה שמעון: הרון חזוט, באמת מדהים שאתה מדבר ככה.
זבולון אורלב: אני הפסקתי את הקשב שלי בשעה ששאלתי אותך מה ההתייחסות שלך להצעה שנשמעה כאן מאליעזר יעקב.
תומר מושקוביץ: אני אומר שוב, ההצעה הזאת למיטב זכרוני עלתה בזמן המשא ומתן.
תומר מושקוביץ: היא נדחתה על ידי הגורמים שהיו צריכים לקבל אותה, ובסופו של דבר נחתם הסכם.
זבולון אורלב: אני לא מבין את הקשר.
זבולון אורלב: אני מבין שנחתם הסכם בין חברי כנסת לבין הממשלה.
זבולון אורלב: אני מבין שזה היה במקום הצעת חוק.
זבולון אורלב: ההסכם הזה מדבר על כך שיינתן סדר גודל של פיצוי כספי לאותו דור המשך, שהחוק המקורי לא כלל אותו.
עדיאל שומרון: במקום להוריד את מחירי המגרשים וליצור איזו שהיא בעיית רוחב אמרו אנחנו ניתן פיצוי לדור ההמשך שבעזרתו יוכל לקנות את המגרשים שהמדינה מעמידה להם.
זבולון אורלב: לפי הבנתי, אם הפיצוי הוא "X" והמגרש פחות או יותר עולה "X" אז יש היגיון במה שאומר הדיל, ככה אני הבנתי.
זבולון אורלב: אבל עכשיו אני רואה שזה לא כך, אם שמעתי טוב, הפיצוי הוא בסדר גודל כספי של מאה ארבעים אלף שקל.
זבולון אורלב: אם נניח הממוצע לצורך העניין מאה אלף שקל, והממוצע של מגרש הוא תשעים אלף דולר.
זבולון אורלב: איך שני הדברים האלה מסתדרים?
זבולון אורלב: זה מה שלא ברור לי, אלא אם כן חברי הכנסת הסכימו מראש שמה שאומר עדיאל זה לא נכון, אלא זה נועד כדי לתת מענה, במקום להוריד את מחיר המגרש נעלה את מחיר הפיצויים.
זבולון אורלב: אגב, אני כלכלית לא מבין את אגף התקציבים.
זבולון אורלב: אני הייתי מונע הוצאה תקציבית, ומשלם מחיר של הורדה.
זבולון אורלב: לכן אני שואל, האם תוכלו לענות על זה כדי שאבין את העניין?
זבולון אורלב: הבנת את הקושי שלי?
צביה שמעון: כן, אני מבינה היטב.
צביה שמעון: אני רוצה ראשית לעשות סדר ולומר מה הבנים מקבלים ומה הפתרונות שהגענו אליהם.
צביה שמעון: אגב במשא ומתן עלה הנושא שהזכיר אליעזר יעקב ועלו המון המון רעיונות אחרים.
צביה שמעון: לא הכל אפשרי במדינת ישראל, מה לעשות, זו מדינת חוק, זו מדינת סדר, כן, למרות הרמת הגבות שלכם.
צביה שמעון: אני לא רוצה לדבר על מה היה בגוש, זה גם לא רלוונטי.
צביה שמעון: פה יש כללים ויש חוקים ואנחנו ניסינו להגיע לאיזה שהוא הסדר.
צביה שמעון: עלו המון רעיונות, בהתחלה באתם אלי אמרתם רק ילד אחד, אחר כך אני אמרתי כל מי שהיה בן שמונה עשרה, ולמה לא, ובואו נעזור.
צביה שמעון: ואכן עזרנו לכל מי שהיה בן שמונה עשרה, ובן המקימים ולא ביום הקובע.
צביה שמעון: ולכן כן באנו לקראתכם בסיפור הזה.
צביה שמעון: אז כל הבנים שלכם, לא בן אחד כמו שביקשתם בהתחלה, כל הבנים שלכם מגיל שמונה עשרה מקבלים סיוע.
צביה שמעון: אני רוצה להסביר מה זה הסיוע שמקבלים, ושעם ישראל שרואה אותנו בטלויזיה עכשיו ישפוט אם אנחנו הגונים מספיק והוגנים מספיק ובאנו לקראת ובהחלט יפה.
צביה שמעון: אנחנו נותנים כמה דברים.
צביה שמעון: אחד שכל הבנים יכולים לגשת למכרז בלי הגרלה.
צביה שמעון: כולם יש להם זכות באופן חד פעמי, באו אלינו המפונים, אמרו אנחנו גרנו עם הילדים שלנו, אנחנו מבקשים שהילדים שלנו יגורו לידינו, ולכן אפשרנו שמי שהולך לניצן הילדים שלו יגרילו בניצן.
צביה שמעון: מי שהולך לניצנים הילדים שלו יגרילו בניצנים ומי שהולך ליד בנימין יגריל ביד בנימין.
צביה שמעון: ואכן כך עושים.
צביה שמעון: בניצן אנחנו כבר פרסמנו מכרז שני לזכאים, ואחר כך אנחנו נקיים הגרלה לבנים, כך ביד בנימין, כבר עשינו שתי הגרלות, ואנחנו עושים כך במקומות אחרים.
צביה שמעון: הילדים מקבלים מגרשים בתמורה למחיר שמאות.
צביה שמעון: בנוסף לזה בא הסכם חברי הכנסת ונותן כאמור בין שלושים וחמישה אלף שקלים למאה ארבעים, ובאו המפונים ואמרו לא מספיק, לילדים אין כסף לבנות, משום שאנחנו מחייבים לבנות תוך חמש שנים ושאנשים יגורו במקום.
צביה שמעון: ולכן אפשר לבנות בהדרגה, מה שהזכיר דורון בן שלומי, יושב ראש הוועד קודם, הם יוכלו לבנות רק מאה ועשרה מטרים ולשלם עבור מאה ועשרה מטרים, מה שמוזיל בהרבה, ואחר כך אם וכאשר יהיה להם כסף הם יוסיפו לבנות.
צביה שמעון: לגבי מה שאליעזר אמר, זה היה אחד הרעיונות, לא עבר, לא משפטית ולא לפי הכללים של מינהל מקרקעי ישראל, ולכן בא רעיון אחר, זה הרעיון של הכסף, שזה כסף, מתנה, מענק.
צביה שמעון: אומר יהונתן בשארי אנחנו חמישה בנים.
צביה שמעון: אז מה אליעזר, לתת לחמישה בנים מגרשים של מאה ומשהו אלף דולר?
צביה שמעון: אנחנו מאפשרים לבנים, כל ילד בן שמונה עשרה לא מקבל כסף, הולך לצבא, חוזר, עובד, לומד, מתארגן, יונתן, וקונה לעצמו בית איך שהוא.
צביה שמעון: כולנו ככה עשינו, גם אנחנו, גם הילדים, כולם עושים כך.
צביה שמעון: אתם, בגלל שיצאתם מגוש קטיף, אתם מקבלים גם מענק וגם אפשרות ללכת למגרשים בלי מכרז, וגם אפשרות של לבנות בהדרגה, מה שאף צעיר במדינת ישראל לא מקבל, והמון המון צעירים ישמחו לקבל את זה כי יש המון צעירים במצב כמו שלך, וגרוע מזה.
זבולון אורלב: אם היית עושה מכרז, מי מוכן להיות מגורש מביתו ולקבל את כל התנאים האלה, אני מבטיח לך שאף אחד לא היה מתנדב.
צביה שמעון: בבקשה, אדוני היו"ר, אל תכניס אותי לזה אפילו.
צביה שמעון: אנחנו לא מתעסקים עכשיו בנושא הפוליטי המדיני, אני לא עוסקת בזה, אני עוסקת במפונים ותו לא.
צביה שמעון: אני לא עושה הצגות של פוליטיקה פה.
יהונתן בשארי: זכיתי בלוטו, תודה רבה.
צביה שמעון: אתה לא זכית בלוטו, אבל אתה זכית יותר מכל צעיר אחר במדינת ישראל.
יהונתן בשארי: אני נפגעתי יותר מכל צעיר אחר במדינת ישראל.
צביה שמעון: נכון יונתן, בגלל זה.
צביה שמעון: אני עוד פעם חוזרת ואומרת, תגיד לי מה אבא שלך קיבל.
יהונתן בשארי: מה זה קשור לאבא שלי בכלל?
יהונתן בשארי: אני מייצג שכבה של אוכלוסיה.
תומר מושקוביץ: אמרת שבגלל המצב הקשה של אבא שלך, אתה לא יכול לעבוד איתו במשק של ארבעים ושמונה דונם.
יהונתן בשארי: סליחה, קודם כל זה נכון.
יהונתן בשארי: שנית, אנחנו נמצאים עכשיו בבית המחוקקים, בואו נסתכל שנייה בפרספקטיבה רחבה ולא על מקרה ספציפי של מר בשארי היקר.
תומר מושקוביץ: הדגמת את המקרה שלך, אמרת לדוגמא לא יכול לעבוד אצל אבא שלי כי הוא הקים משק קטן, אז מה לעשות שהוא הקים משק יותר גדול.
תומר מושקוביץ: אז אי אפשר לבוא ולזרוק סתם עובדות שאין להן שום קשר למציאות ועליהן לבנות מקרה.
תומר מושקוביץ: נו, מה לעשות?
יהונתן בשארי: תסלח לי, אני בכלל לא מתכוון להשיב לדברים האלה.
יהונתן בשארי: זה מגוחך, אתה אומר דברים בלי קשר, בלי בסיס, זה ממש מגוחך.
תומר מושקוביץ: למדת איך לדבר בחדר הזה.
זבולון אורלב: חברים, אני מצטער על האווירה שנוצרה כאן.
זבולון אורלב: אני רוצה לחזור עוד פעם לשאלתי שהיא לדעתי שאלת היסוד.
זבולון אורלב: אם הבנתי נכון ההסכם חברי הכנסת הוא הסכם שנועד לתת מענה לדור ההמשך.
זבולון אורלב: אבל לפי מה שאני מבין את הנתונים ההסכם הזה לא נותן את הפתרון שהוא היה אמור לתת, כי בכסף הזה הם היו אמורים שתהיה להם אפשרות לרכוש את אותו מגרש עם הקהילה, ועל פי המחירים שנאמרים כאן אי אפשר לרכוש את אותו דבר.
תומר מושקוביץ: בשום מקרה ההסכם לא התיימר לכסות מאה אחוז מהעלויות.
תומר מושקוביץ: אנשים צריכים להביא גם מהבית.
זבולון אורלב: כמה הוא אמור לכסות?
תומר מושקוביץ: אני חייב לומר לך שאני מתקשה להבין את הרציונל של הדיון.
תומר מושקוביץ: אם נחתם הסכם, הרי אפשר להביא לפה את חברי הכנסת ולפתוח את הכל מחדש, אבל זה ייפתח לכל הכיוונים.
תומר מושקוביץ: אי אפשר לחתום הסכם ואחרי זה לבוא ולהתחיל, זה נחתם על ידי חברי כנסת.
זבולון אורלב: קודם כל אני מצטער באמת שחבר הכנסת אורי אריאל שהוא ראש השדולה למען גוש קטיף, אגב ששוחחתי איתו הבוקר, שעושה מעל ומעבר, אני מעריץ את פועלו בתחום הזה, יחד עם חבר הכנסת זאב אלקין, ששניהם מכהנים בראש השדולה, ואני מבין שגם חבר הכנסת אביגדור יצחקי, שהיה משושביני חוק פינוי-פיצוי בעת היותו מנכ"ל משרד ראש הממשלה גם הוא היה משושביני ההסכם הזה.
זבולון אורלב: אני קצת נבוך מול מציאות.
תומר מושקוביץ: אולי עורך דין מיכאלי שייצג את זה ייתן לנו את הסכום ואז נראה שבכלל הסכומים הם יותר נמוכים ממה שהם מקבלים.
צביה שמעון: במקום לעבוד כולנו פה.
זבולון אורלב: צביה, חלק מעבודתו של עובד ציבור זה לבוא לכנסת ולמסור דין וחשבון.
זבולון אורלב: זה לא שעובדי מדינה מופיעים בכנס הרצליה ומתחמקים מדיון בכנסת.
זבולון אורלב: זה חלק מהותי מהעבודה של עובדי מדינה.
כרמל מיכאלי: חבר הכנסת אורלב, אני מבקש רק להדגיש את הצד של הסידור של זכויות הבנייה המדורגות וכל מה שעשינו דרך מינהל מקרקעי ישראל, שזה אגב דברים שבאו אחרי הסיכום עם חברי הכנסת, בנוסף להם.
כרמל מיכאלי: צריך להבין את המשמעות של תשלום לפי זכויות בנייה מדורגות.
כרמל מיכאלי: אני מבקש לתת את הדוגמא המתמטית הכי פשוטה שיש.
כרמל מיכאלי: נניח שיש לך מגרש של חצי דונם שזכויות הבנייה שלו הן שלוש מאות מטר, ונניח שהשמאות של חלק הקרקע היא שלוש מאות אלף שקל.
כרמל מיכאלי: אם אתה יכול לשלם רק בגין מאה מטר מתוך השלוש מאות המשמעות היא שבמקום לשלם שלוש מאות אלף שקל אתה יכול לשלם מאה אלף שקל.
כרמל מיכאלי: זה המשמעות של הדבר הזה.
כרמל מיכאלי: קח את הדבר הזה ותוסיף אותו על המענק במזומן שאתה מקבל באמצעות סיכום עם חברי הכנסת ותראה שהמחיר הריאלי למגרש כבר מגיע לחמישים אלף דולר.
כרמל מיכאלי: שזכה המחיר האמיתי שצריך לשלם, חצי משוויו השמאי.
כרמל מיכאלי: האם זה מספיק הוגן, האם זה לא מספיק הוגן, לא לי להיכנס לדבר, רק להסביר אותו.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר, שעכשיו בכלל לא הבנתי איך הם טוענים שמבקשים מהם תשעים אלף דולר ואתה אומר שבפועל זה חמישים אלף דולר.
כרמל מיכאלי: אני אענה, באופן מאוד פשוט.
כרמל מיכאלי: אם המחיר השמאי הוא נניח תשעים אלף דולר, עכשיו אתה מקבל מענק של מאה ארבעים אלף שקל מזומן לשלם, ועוד כאשר אנחנו מדברים על מחיר שמאי של תשעים אלף דולר זה מתייחס למלוא זכויות הבנייה שיש בגין המגרש הזה, באה מועצת מקרקעי ישראל ואמרה אנחנו נהיה מוכנים שבגלל שזה בנים של מפונים הם לא ישלמו למלוא זכויות הבנייה, שזה בניגוד לכללים הרגילים היום שחלים על כל בנאדם אחר במדינת ישראל.
זבולון אורלב: כמה הם צריכים לשלם?
כרמל מיכאלי: אני אתן דוגמא מספרית.
כרמל מיכאלי: נניח שזכויות הבנייה במגרש הם שלוש מאות מטר שזה הסדרי גודל בניצן וניצנים, אז אם נניח רכיב הקרקע בגין המגרש עולה מאתיים חמישים אלף שקל, ניקח מאתיים ארבעים אלף שקל, ואתה בונה רק מאה, אז במקום לשלם מאתיים ארבעים אלף שקל אתה משלם שמונים.
כרמל מיכאלי: זו הנחה של מאה שישים אלף שקל, ואתה מגיע למחיר ריאלי של חמישים אלף דולר.
תומר מושקוביץ: אתה שאלת למה לא הורידו באמת את מחיר המגרש ומה שצביה ענתה מקודם במסגרת הדיונים מינהל מקרקעי ישראל אמר שהוא לא מסוגל לעקוב אחרי המצב שאנשים רוכשים את המגרש וכשהם מוכרים אותו אחר כך ישלימו את הכסף, אין מנגנון כזה.
תומר מושקוביץ: עכשיו אני יכול לומר מתוך ידיעה אישית שלנו שבפרוייקטים שאנחנו מטפלים בהם, כולל פרוייקט הגולף באשקלון, כולל פרוייקט של בוסתן הגליל בצפון, אנחנו יודעים כבר בוודאות שאנשים מעבירים את הזכויות שלהם במגרשים, אנשים שקיבלו אותם במסגרת הסכם העתקה, מעבירים את הזכויות שלהם במגרשים, עושים את זה בצורה לא פורמלית.
תומר מושקוביץ: אנחנו יודעים את אותו משרד עורכי דין באשקלון שמבצע עסקאות במגרשים בגולף.
תומר מושקוביץ: כמובן אסור למכור אותם במשך חמש שנים וכו'.
תומר מושקוביץ: זו הסיבה שהמינהל אמר אנחנו לא מסוגלים לעקוב אחרי זה.
תומר מושקוביץ: ולכן מצאו את הפתרונות האחרים.
תומר מושקוביץ: ומה שכרמל מציג כאן שבסופו של דבר גם הפחיתו את מחיר המגרשים וגם נתנו מענק.
תומר מושקוביץ: וצריך להבין את המגבלות, כמו שצביה אמרה, שהמדינה חיה בהן.
תומר מושקוביץ: יש דברים שהמדינה לא מסוגלת לעקוב אחריהם, לא מסוגלת לעשות אותם, וזו הסיבה שההצעה שאליעזר הציע מקודם לא קיבלו אותה.
יעקב אליעזר: יישר כוח למנהלת סל"ע, שנענתה אז לבקשה של האנשים, אולי אפילו זה היה רעיון שהגיעו בתוך המנהלת לגבי הפתיחה של האפשרות למגורים לאנשים מגיל שמונה עשרה, ועל זה באמת צביה יישר כוח, כי זה בסך הכל נתן לאנשים את האפשרות להשתלב בקהילות שלהם ברמה העקרונית.
יעקב אליעזר: לגבי הנושא של המחירים אני חושב שלטעמי יש פה הטעיה, כי העובדה מדברת בעד עצמה, רוב הדור הצעיר לא מסוגל לעמוד במחירים האלה שדובר כרגע.
זבולון אורלב: אתה לא יכול להמשיך ככה.
זבולון אורלב: באה מנהלת סל"ע, אומרת חבר'ה, חתמנו הסכם.
יעקב אליעזר: ביום שנודע לנו על ההסכם הזה, שלחנו מכתב למשרד ראש הממשלה שאנחנו מתנגדים להסכם הזה.
יעקב אליעזר: יש מכתב מסודר בעניין הזה שבא ואמר רבותיי, אנחנו יש לנו בעיה, יש לנו שלוש בעיות מרכזיות שמלוות אותנו מאז ועד היום ולא השתנה כלום.
יעקב אליעזר: הנושא מעבר לנושא של החקלאים זה הנושא של דור ההמשך אצלנו במתחם ניצנים, כי זיהינו שזה הפוטנציאל הגדול של פתרון לצעירים, הן חילונים והן דתיים ואנחנו יודעים שבמחירים הללו בלתי אפשרי.
יעקב אליעזר: הודענו טרום חתימת הסכם, הודענו לאנשים שזה לא מקובל עלינו.
זבולון אורלב: לפי דבריו של כרמל, הדברים נשמעים סביר לאוזן.
יעקב אליעזר: זה ממש לא נכון.
יעקב אליעזר: לדעתי גם בקטע של התרגום, אני מבקש שאם כרמל רוצה שיצהיר את זה לפרוטוקול, לדעתי בכלל במחירים ברגע שיש לך שליש זכויות בנייה זה לא שליש מחיר.
יעקב אליעזר: זה ממש לא כך.
יעקב אליעזר: הפער הוא עצום לגמרי לכיוון כלפי מעלה.
יעקב אליעזר: זה אמירה אחת.
יעקב אליעזר: בנקודה הזאת אני בא ואומר, תעשה איך שאתה רוצה את החשבונות.
יעקב אליעזר: אם היום אני יודע שאני צריך לשלם חמישים אלף דולר ובזה נגמר העניין אז אין לי בעיה.
יעקב אליעזר: תרגם את זה איך שאתה רוצה.
יעקב אליעזר: אבל זה לא המצב.
יעקב אליעזר: הצעירים שלנו ברוך השם זה אנשים שהיתה להם אפשרות לבנות פעם אחת בגוש קטיף, זה נמנע מהם כרגע, ומה שאומרים להם אתה יודע מה, אנחנו דוחים לך תשלום על יתרת התשלום לעוד שלוש שנים, לעוד חמש שנים.
יעקב אליעזר: זה כל המשמעות.
יעקב אליעזר: דרך אגב, במחירים שייקבעו באותה נקודת זמן.
יעקב אליעזר: זה לא מחיר שהיום אתה בא ואומר היום עולה מחיר מגרש כך, תשלם אותו.
יעקב אליעזר: אני באתי בהצעה שלי, אמרתי שאני לא רוצה שום הנחה ושום סיבסוד, שום דבר, לא לחמש שנים, לחמישים שנה.
יעקב אליעזר: אני מוכן לשלם את המחיר של אותו מגרש גם לחמישים שנה, גם לדור השלישי, אין פה עניין של נדל"ן, תנו לאנשים לבוא לגור במקום.
יעקב אליעזר: ימכרו, שישלמו את כל ההפרש.
יעקב אליעזר: בלי הנחות.
יעקב אליעזר: בלי טובות, בלי כלום.
דורון בן שלומי: מדובר במאה מטר ולא במאה ועשר.
דורון בן שלומי: החלטות המינהל פה.
דורון בן שלומי: הערה טכנית.
דורון בן שלומי: הערה שנייה בנושא של הפיצוי עצמו, אני חושב שיש פה איזו טעות, ויש פה אולי איזה מדגם מייצג, מאה ארבעים אלף ₪ זה מקסימום.
דורון בן שלומי: אתה לא יכול לקחת מאה ארבעים.
דורון בן שלומי: לי מגיע שלושים וחמש.
צביה שמעון: דורון, ילד בן שמונה עשרה שהלך לצבא, מגיע לו שלושים וחמש.
דורון בן שלומי: גם אם הוא בן עשרים וחמש, אם הוא היה רווק, זה מה שמגיע לו.
צביה שמעון: זה בשלושים וחמש יותר מכל ילד אחר במדינה.
דורון בן שלומי: צביה, אני חושב שזה משפט לא נכון להגיד יותר מכל ילד אחר, כי כל ילד אחר לא גורש מביתו.
צביה שמעון: דורון, כל זמן שזה יימשך זה לא ייגמר לעולם.
דורון בן שלומי: סליחה, אני מבקש שתתייחסו, אני יודע שאחת הבעיות שאנחנו מדברים בשני מסלולים ולא כל אחד אפילו באמת מזדהה עם השני.
דורון בן שלומי: המנהלת לא אתנו בהזדהות בנושא עכשיו שאנחנו מדברים עליו, אני לא אומר שבכל נושא, ואני מרגיש שאנחנו מרחפים באיזה שני מסלולים שאני לא רואה נקודת אור שאיפה הם נפגשים.
דורון בן שלומי: בכל זאת את הנקודה הזאת אני רוצה להבהיר.
דורון בן שלומי: המחירים שנוקטים פה אנשים מאה ארבעים אלף ₪ הם פשוט מחירים לא נכונים.
דורון בן שלומי: בסוף גם היו אומרים שאחרי המענק הזה ואולי סתם הצעה מעשית אם אתם מוכנים לבחון אותה, שלכל אחד בסיכומו של דבר הוא יוכל להגיע למחיר ארבעים, חמישים אלף דולר והוא מוותר את המענק הזה.
דורון בן שלומי: בסדר, תנו את האפשרות הזו.
דורון בן שלומי: הוא יוותר על המענק ותתנו לו את המגרש בארבעים אלף דולר.
דורון בן שלומי: אני משער שהם מוכנים לזה.
דורון בן שלומי: זה סיפור אחד, ולא להגיד מאה ארבעים אלף ₪ וכל מיני דברים אחרים.
דורון בן שלומי: אני רוצה להתייחס לעצם ההסכם הבנות שהוא כרגע, אדוני יושב ראש הוועדה שזה נושא מאוד חשוב.
דורון בן שלומי: הסכם ההבנות לצורך העניין מבחינה חוקית נכון להיום לא תקף.
דורון בן שלומי: הסכם ההבנות אומר, ואני חושב שזאת נקודה שהייתי מאוד שמח לשמוע את צביה, כיושבת ראש המנהלת שגם חתומה, הוא אומר שאם אנשים חתומים רק עד השלושים ואחד לשתים עשרה 2007.
דורון בן שלומי: מי שחותם על כתב ויתור הוא נכנס להסכם.
תומר מושקוביץ: רק לעניין העסקים, וזה יוארך.
דורון בן שלומי: היה מכתב של חברי הכנסת, אני קיבלתי העתק שלו, לא היתה שום התייחסות ממשרד ראש הממשלה.
זבולון אורלב: נאמר פה לפרוטוקול שזה רק לגבי העסקים, כלומר כל מה שלא קשור לעסקים אין את התאריך הזה, וגם לגבי העסקים זה יוארך.
זבולון אורלב: הודעה מוסמכת של המנהלת.
תומר מושקוביץ: אמרתי לכם את זה אלף פעם כששאלתם אותנו.
תומר מושקוביץ: לא צריך לבוא כדי לשמוע את זה פה.
תומר מושקוביץ: הרי זה ברור שאנחנו נאריך את זה.
זבולון אורלב: תומר, אני ממש נפגע ממך.
זבולון אורלב: אתה אומר לאנשים אל תבואו לכנסת, כל הגישה, אני לא מקבל אותה.
תומר מושקוביץ: לא, אני אומר נבוא להתקדם, לא על מה שכבר סוכם.
זבולון אורלב: אל תעירו הערות בנימה של, 'אם תלכו לחכ"ים אתם רק תפגעו'.
צביה שמעון: בחיים לא אמרנו דבר כזה.
תומר מושקוביץ: אדוני, הם הלכו לח"כים וקיבלו הסכם, הם קיבלו אותו מחברי הכנסת.
תומר מושקוביץ: הבית הזה חתם על ההסכם הזה.
דורון בן שלומי: אני שמח להבהרה הזו שההסכם הוא בתוקף.
דורון בן שלומי: עדיין אני אומר, עדיין כתב הויתור, שהוא התנאי לקבלת ההסכם עוד לא זכינו לראות אותו ולא זכינו לדון בו.
איציק עוזר: זה לא נכון לגבי הזכאים, הוא פורסם יחד עם ההסכם.
דורון בן שלומי: לא הניסוח הסופי שלו.
תומר מושקוביץ: אם באמת יש איזו נקודה שאנחנו צריכים לתקן, וזה באמת עלינו, ופה אם הדיון היה על הנושא הזה אז לא הייתי מרגיש שאני מקיים פה דיון על דבר שכבר סוכם, זה הניסוח הסופי של כתב הויתור.
תומר מושקוביץ: זה נכון, אנחנו היינו צריכים לנסח כתב ויתור, העקרונות שלו סוכמו עם חברי הכנסת, עם עו"ד יצחק מרון שייצג אותם, זה עבר למסננת של משרד המשפטים, ואגף החשב הכללי שאחראי על תביעות כנגד המדינה וכו'.
תומר מושקוביץ: יש בזה איזה שהוא עיכוב שייגמר אני מקווה השבוע בעזרת השם.
תומר מושקוביץ: זה נכון, בנקודה הזאת הם צודקים, הם עדיין לא ראו את הנוסח הסופי של כתב הויתור.
תומר מושקוביץ: זה נכון.
תומר מושקוביץ: לכן אם הדיון היה על זה שעדיין כתב הויתור לא הוכן מצאת מקור חרפתנו, היינו צריכים לבוא לתת הסברים.
תומר מושקוביץ: השבוע יש דיון על זה.
זבולון אורלב: לפי זה אני מבין, שבינתיים מה שכתוב בהסכם שנחתם באפריל 2007 ועוד מעט תשעה חודשים בינתיים אף אדם לא פעל.
דורון בן שלומי: מראש היה כתוב שאפשר להפעיל אותו רק בהתחלת 2008.
זבולון אורלב: אומרים לי שביד בנימין קנו.
עדיאל שומרון: חלקים אחרים של ההסכם כמו למשל פיצוי כפל דמי הסתגלות, מה שדיברנו בדיון הקודם על השנים עשר חודשים הנוספים ותשלום לילדים מגיל אפס עד גיל שלוש זה דברים שכבר המנהלת גמרה לשלם על פי סיכום הדברים של חברי הכנסת.
זבולון אורלב: שאלה למתיישבים.
זבולון אורלב: איך זה קורה, שחברי כנסת שאמורים להיות סניגורים שלכם חותמים על הסכם שאתם לא מסכימים לו?
יעקב אליעזר: התקשר אלי באפריל או סוף מרץ חבר כנסת מכובד מאוד שפועלו וכל מה שהוא עשה על הכיפק וטוב ואמר לי, 'שמו לנו אקדח לרקה, אומרים לנו שרוצים עכשיו לגמור עניין לכאן או לכאן ואנחנו נתנהג בעניין הזה כמו נקניק סלמי.
יעקב אליעזר: אמרתי לו שזה לא מקובל עלי ולא נראה לי הגיוני, זה לא סביר.
יעקב אליעזר: אני לא חושב שעם ממשלה רצינית, חשבתי שזו ממשלה רצינית, צריך לעבוד כך.
יעקב אליעזר: צריך לעבוד ולגמור את ההסכם בצורה ברורה שנותנת מענה לכל הדברים.
יעקב אליעזר: זכותו, וזה לגיטימי, של אותו חבר כנסת, הוא חשב על מה יש יותר בצד השני, מכל מיני סיבות ונימוקים וזה בסדר גמור, ואמר אני הולך לקראת.
יעקב אליעזר: אמרנו אנחנו מתנגדים.
יעקב אליעזר: שלחתי לו SMS שאנחנו מרגישים מרומים מכל התהליך.
עדיאל שומרון: מי זה אנחנו?
עדיאל שומרון: ועד מתיישבי גוש קטיף, ברשות ליאור כלפא קודמו של דורון, בירך על ההסכם הזה והוא הוועד המייצג.
יעקב אליעזר: מר עדיאל, עם כל הכבוד, זה גוף יקר שעשה המון, אבל מבחינתי זה גוף פרטי.
יעקב אליעזר: אני מדבר בשם מה שנקרא "הדור הצעיר", שרובו הגדול מגיע למתחם ניצנים ולא מקבל פתרון ולכן גם לא יכול לבוא.
יעקב אליעזר: זה הכל.
עידאל שומרון: גם הדור הותיק עוד לא בא לניצנים.
יעקב אליעזר: וזה מחובר אחד לשני.
דורון בן שלומי: אני רק רוצה לציין עוד נקודה אחת, ולקחתי נקודה אחת שצביה כתבה לפרוטוקול, ואני שמח בו מאוד, והיא אמרה שהמחיר לדור הצעיר הוא נקבע לפי ערך שמאות.
דורון בן שלומי: לצערי הדבר הזה הוא לא נכון במזרח לכיש, ששם לדור הצעיר לא נתנו ערך שמאות, שם הגביהו את זה מהשמאות.
דורון בן שלומי: הייתי שמח לקחת את הנקודה הזאת צביה, שאני יודע שגם את תומכת בו, ובסיכומו של דבר שאם יש מקום אחד שזה כבר כן עושה איזה משהו טוב אז לא אותו לקלקל.
דורון בן שלומי: כי אז אני אשמע אנחנו נצמדים לערך שמאות, נצמדים לערך שמאות, ובמקום אחד שזה יכול לעבוד לטובה אז אומרים שם לא ערך שמאות.
דורון בן שלומי: אז אני יודע שאני מתפרץ לדלת פתוחה, בטח מבחינתך.
דורון בן שלומי: אבל אני אומר את זה, כמה התפיסה הזו לא נכונה.
זבולון אורלב: החלטות המינהל לגבי דור ההמשך, הן נקודתיות רק למקומות מסויימים?
תומר מושקוביץ: במזרח לכיש ערך הקרקע הוא אפס.
תומר מושקוביץ: כל מה שמשלמים זה הוצאות פיתוח, רק שהן הרבה יותר גבוהות מניצן כי הקרקע שם קשה לפיתוח.
תומר מושקוביץ: ההפחתה שנעשית היא הפחתה מערך הקרקע, לא מהוצאות הפיתוח.
תומר מושקוביץ: כי הפיתוח מפתחים לך את כל המגרש, גם אם אתה בונה מאה מטר אתה מקבל מגרש ישר על כל השטח שלו.
תומר מושקוביץ: כך שההפחתה היא רק ברכיב הקרקע.
זבולון אורלב: כשאומרים ערך שמאות, זה ערך שמאות כולל פיתוח?
תומר מושקוביץ: יש ויש.
תומר מושקוביץ: ערך שמאות, הוא בדרך כלל כולל פיתוח.
זבולון אורלב: הוא מבקש ערך שמאות עם פיתוח בלכיש.
צביה שמעון: זה נמצא בבג"צ, ומה שבג"צ יחליטו ככה יהיה.
זבולון אורלב: אני רוצה לומר שהכנסת לא מוגבלת בדיוניה.
זבולון אורלב: אני אומר רק ששמחתי לשמוע שמבחינת
זבולון אורלב: כם לא זאת הבעיה.
זבולון אורלב: אני לא מבין רק את ההיגיון, אין כאן נציג של מינהל מקרקעי ישראל, וחבל, אני לא מבין למה באמת אם הולכים בשיטה של ערך שמאות למה היא צריכה להיות במקום אחד כן ובמקום אחד לא.
עדיאל שומרון: ערך שמאות כולל פיתוח לעולם יהיה יותר גבוה מהמחיר שדורון מדבר עליו.
עדיאל שומרון: כאשר יש החלטת ממשלה מאוד מאוד מעוכבת בכל מה שקשור לחבל לכיש, שמתייחסת על מחירי המגרשים לזכאים ששם זה כמו שחבר הכנסת הנדל אמר, שם מקבלים מגרש ונותנים מגרש, המחיר הוא אפס כי הפיצוי מכסה את המגרש.
עדיאל שומרון: וכל הסוגייה של מחירי המגרשים היא ביחס לבנים הממשיכים או למתיישבים שהם לא זכאים לפיצוי.
צביה שמעון: דורון, חבל, זה בבג"צ, מה שבג"צ יחליט.
דורון בן שלומי: אני אומר שוב, תחושתי שאנחנו בשני קווים מקבילים בסוגייה הזו שאני לא רואה איפה הם נפגשים.
דורון בן שלומי: אני בכל זאת יש לי הצעה לסדר היום, כדי שלא רק נגמור את הדיון הזה כשכל אחד אמר את דברו, ובזה זה נגמר, וכל אחד רק מצדיק את דעתו עם מה שהוא בא.
דורון בן שלומי: אני חושב שאני מייצג אותם, אני מנסה לזרוק איזו כפפה, אולי מישהו ירים אותה.