GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תומר מוסקוביץ: כלומר אדם שכל פעילותו היתה השכרת החממה שלו, פעם בשנה הוא חתם על הסכם שכירות וקיבל דמי שכירות לשנה מבחינתנו הוא בעל עסק, הוא מקבל פיצוי עבור החממות כבעל עסק, והוא זכאי גם לדמי הסתגלות מתוקנן לפחות לשכר המינימום, עם היקף העסקים של השישים אלף ₪ בשנה.
תומר מוסקוביץ: אבל מבחינת השיקום, שזה הרובד השלישי שעליו הממשלה החליטה, פה גם מבדילים בין חקלאי שעסק בפועל בחקלאות, והנחת העבודה של הממשלה היתה שקשה לדרוש ממנו בגיל מבוגר יותר ללמוד עבודה אחרת, לבין חקלאי שהיה בעל נחלה אבל לא עסק בזה בפועל וממילא היתה לו השתכרות אחרת, את החממות הוא השכיר ועבד בעיסוקים אחרים, ציבוריים או פרטיים משלו.
תומר מוסקוביץ: ברמת הפיצוי כפי שאמרתי, שזה רמת הפיצוי שאני מתייחס אליה עכשיו חקלאי הוא בעל עסק.
תומר מוסקוביץ: אין בחוק פרק שנקרא פיצוי לחקלאים, יש פיצוי לבעלי עסקים, כשהחקלאים הם בעלי עסקים.
תומר מוסקוביץ: כל פיצוי שמקבל בעל עסק, גם חקלאי זכאי לו.
תומר מוסקוביץ: יש מסלול פיצוי אחד שרק חקלאים זכאים לו ובעלי עסקים לא זכאים לו.
תומר מוסקוביץ: כלומר בהגדרה מבחינת מסלולי הפיצוי החקלאים בוודאי קיבלו את כל מה שהעסקים קיבלו, ויכולים להוסיף לעצמם מסלול נוסף.
תומר מוסקוביץ: הבחירה תמיד במסלולי הפיצוי המסלול המיטיב.
תומר מוסקוביץ: הוא גם לא נתפס במילה שלו.
תומר מוסקוביץ: כלומר אם בנאדם אומר תחשבו לי לפי הפיננסי ואחר כך יצא שהנכסי נותן לו יותר, אף אחד לו אומר לו אבל בחרת פיננסי.
תומר מוסקוביץ: הוא יקבל תמיד את המסלול הגבוה ביותר.
תומר מוסקוביץ: גם אם תוקן בדיעבד איזה שהוא מסלול והסתבר בדיעבד שהוא הלך למסלול הלא רווחי זה יתוקן לו, אף אחד לא נתפס במילה שלו.
תומר מוסקוביץ: מסלולי הפיצוי, מסלולי הפיצוי המשותפים לכל בעלי העסקים, וגם לחקלאים, זה המסלול הפיננסי והמסלול הנכסי.
תומר מוסקוביץ: המסלול הפיננסי מבטא את הרווח של העסק.
תומר מוסקוביץ: ופה אני רוצה להגיד מילה שהיא מבחינתנו מילה מנחה לכל אורך הדרך, רווח העסק כפי שנרשם בספרים.
תומר מוסקוביץ: לא רווח העסק שהוא מדווח עליו היום.
תומר מוסקוביץ: אם בנאדם היה נדבן המדינה ורשם בספרים רווח גבוה יותר הוא יקבל לפי הרווח שהוא דיווח, גם אם אנחנו יודעים שזה היה רישום יתר בספרים.
תומר מוסקוביץ: את הצד השני של המשוואה תעשו לבד.
תומר מוסקוביץ: הרווח נקבע על ידי רואה החשבון של המינהלה לפי הדו"חות העסקיים של העסק, כשהוא מוכפל במקדם צמיחה, מקדם מינוף, לא ניכנס לכל העניינים האלה, ובסופו של דבר מוכפל במכפיל הספציפי של חקלאות.
תומר מוסקוביץ: זה נותן לו את שווי העסק.
תומר מוסקוביץ: הרעיון של שווי העסק, כפי שנקבע על ידי ועדת מומחים, שאני לא הייתי יכול להשתתף בה, כי אני לא מומחה לעניין הזה, הומלץ על ידי ועדת מומחים, נקבע על ידי הכנסת ואושר על ידי בג"צ, זה לחקות את שווי העסק כאילו היה בא להימכר באותו יום ממוכר ברצון לקונה מרצון.
תומר מוסקוביץ: כלומר אם חקלאי היה בא בשנת 2004 בלי שיש תכנית התנתקות באופק בכלל, והיה אומר תשמע, אני נמאס לי להיות חקלאי, אני רוצה ללכת ללמוד תורה, והיה מפרסם מודעה בעיתון, והיה בא רואה חשבון להעריך את שווי העסק שלו, ההנחה של הפיצוי שזה מה שהסכום שהוא היה מגיע אליו.
תומר מוסקוביץ: לא מושפע לחלוטין ממחיר ההתנתקות.
תומר מוסקוביץ: כמובן שאדם שקונה עסק מבנאדם אחר משלם לו את הכסף, בזה הוא גומר את האחריות.
תומר מוסקוביץ: הוא כמובן לא דואג, בדרך כלל הוא אוסר על הקונה לעסוק בעיסוק דומה כדי שלא יתחרה בו, אבל גם אם הוא לא עוסק הוא בוודאי לא משלם לו סכום נוסף, תמורה נוספת, עד שאותו אחד יוכל להקים עסק חדש.
תומר מוסקוביץ: ההנחה היא ששווי העסק מגלם בתוכו את ההשקעה, את המוניטין, את הרווח, את הכל, את המלאי, את הלקוחות, את הסודות המקצועיים, וגם את הזמן שאותו אדם יצטרך עד שהוא יקים עסק חדש.
תומר מוסקוביץ: זה המסלול הפיננסי, מעט מאוד חקלאים בחרו בו.
תומר מוסקוביץ: עכשיו עוד פעם, יכול להיות ויכוח לגבי שווי הפיצוי הפיננסי.
תומר מוסקוביץ: אני לא הגורם המוסמך לטעון בטיעון הזה כי אני לא רואה חשבון ואני לא כלכלן.
תומר מוסקוביץ: אני אומר שוב, המנגנון היה שזה הומלץ על ידי ועדת מומחים ברשות פרופ' יורם עדן מהאוניברסיטה העברית, אושר בבית הזה, ואושרר בבג"צ.
תומר מוסקוביץ: אז יכולות להיות תמיד טענות, אין לי שום כלי מקצועי להתמודד איתן, לא לגבי צורת החישוב ולא לגבי המכפיל, זה שאלה מקצועית מתחום הערכת השווי של עסקים.
תומר מוסקוביץ: עד כאן המסלול הפיננסי, מעט מאוד עסקים בחרו במסלול הזה.
תומר מוסקוביץ: המסלול השני, ששוב קיים לכל עסק, לכל מפעל בארז או לכל יועץ עסקי שעבד בגוש או ספר או בעל מסעדה, זה המסלול הנכסי.
תומר מוסקוביץ: במסלול הנכסי האדם לא מקבל פיצוי על שווי העסק אלא על ההשקעות שלו לעסק.
תומר מוסקוביץ: כלומר עסק שלא היה רווחי בכלל, בנאדם בנה מפעל בגוש קטיף, בנווה דקלים, השקיע במפעל הזה מליוני שקלים ורק ראה ממנו הפסדים, אם הוא היה בא למכור את המפעל הזה כמובן שאף אחד לא היה משלם לו כלום כי הוא מפעל מפסיד.
תומר מוסקוביץ: מכיוון שהמדינה כפתה את המכירה ולא אמרה אם אתה רוצה תמכור אלא "הכריחה" אותו למכור הוא מקבל את שווי ההשקעות שלו, שוב, כפי שהן דווחו בספרים.
תומר מוסקוביץ: השקעה שלא דווחה בספרים זו השקעה שמבחינתנו לא קיימת.
תומר מוסקוביץ: מה שנרשם בספרים הוא מקבל.
תומר מוסקוביץ: אף חקלאי למיטב ידיעתי לא בחר במסלול הזה.
תומר מוסקוביץ: בעלי עסקים חלק גדול מאוד מהם בחר.
תומר מוסקוביץ: אולי חקלאי אחד בחר.
תומר מוסקוביץ: מסלול שלישי, שהוא מסלול ייחודי לחקלאים בלבד הוא מסלול מה שנקרא נורמטיבי חממות.
תומר מוסקוביץ: זה מסלול שנכנס בשלבי החקיקה של החוק ומאפשר לכל חקלאי לקבל פיצוי נכסי במסלול מיוחד.
תומר מוסקוביץ: ההבדל בינו לבין המסלול הנכסי שהוא לא מחפש בספרים כלום.
תומר מוסקוביץ: הוא לא מחפש בספרים פיצוי על החממות.
תומר מוסקוביץ: חקלאי שהיו לו חממות, ויש לנו דו"ח שיוך חממות, דו"ח שמשייך, שבא שמאי מטעם המדינה שהכיר את החממות האלה היטב ואומר כן האדון שיושב פה לשמאלי היו לו עשרה דונם חממות, וזה סוג החממות, שזה מחולק לשלושה דגמים, מקבל פיצוי לפי הנוסחה שנקבעה, שמונת אלפים שקל לחממות מדגם א', ארבעים אלף שקל לחממות מדגם ב' ושבעים ושישה אלף חממות מדגם ג', כשחממה זה כולל החממה, בית האריזה ששירת את החממה, אבל לא דברים נוספים.
תומר מוסקוביץ: כלומר אם היה לו מלאי הוא מקבל פיצוי נוסף על המלאי לפי איזו שהיא נוסחה שקבועה בחוק.
תומר מוסקוביץ: אם היה לו מבנים כמו מחסנים וכו' פה הוא הולך לפי המסלול הנכסי הרגיל ומקבל את זה לפי מה שרשום בטפסי היא' שלו, הדיווחים שלו למס הכנסה.
תומר מוסקוביץ: בתוך הסיפור הזה, הסיפור הזה של הפיצוי הנורמטיבי לחממות הוא מיטיב עם חקלאים יותר מאשר בעלי עסקים אחרים כי הוא לא נכנס להם לתוך הספרים.
תומר מוסקוביץ: גם אם בנאדם בנה חממות ולא רשם שקל מזה בספרים שלו הוא יקבל את הפיצוי לפי השמונת אלפים, ארבעים ושבעים ושש.
תומר מוסקוביץ: היו הסברים שהסבירו על חממות, אני לא מתווכח עם זה, כי זה קיים מבחינתי.
תומר מוסקוביץ: אני גם לא בא להגיד שזה לא נכון.
תומר מוסקוביץ: אני רק אומר שזה קיים רק בחקלאות.
תומר מוסקוביץ: עכשיו כמובן ברור שחקלאי שאומר אני רוצה ללכת למסלול הנכסי כי הוא מיטיב לי, כי אני קניתי חממות מאוד יקרות הוא יכול לבחור.
תומר מוסקוביץ: הרוב המכריע של החקלאים בחרו במסלול הזה.
תומר מוסקוביץ: ושוב, בעניין הזה אני מדגיש בפעם השלישית, זה בכלל לא רלוונטי אם הוא עסק בחקלאות או השכיר את החממות האלה.
תומר מוסקוביץ: מספיק שהם עבדו, גם אם הם עבדו בשביל מישהו אחר הוא מקבל את הפיצוי מלא.
תומר מוסקוביץ: בתוך החלוקה לדגמים של א', ב' וג' היתה כל הזמן תזוזה כלפי מעלה.
תומר מוסקוביץ: חלק מהתזוזה היא תזוזה בעצם שקבועה בחוק, כי החוק מגדיר חממה מדגם ג' כחממה שיש לה אלמנטים בסיסיים ובנוסף לאלמנטים הבסיסיים תנור חימום, מזרון לח או שולחנות גידול או פריטים שווי ערך.
תומר מוסקוביץ: ישבו ועדות הזכאות וקבעו שפריטים שווי ערך זה פריטים נוספים שעלותם לפי העלות הנמוכה מבין שלושת הדברים האלה, גם אם זה במצטבר.
תומר מוסקוביץ: כלומר גם אם היה לו שלושת אלפים שקל מזה ואיזה רשת מפה, הכל נסכם ביחד למעל עשרים וחמישה אלף שקל אז הוא עובר מארבעים אוטומטית לשבעים ושש.
תומר מוסקוביץ: ואני רואה את ההחלטות של ועדות הזכאות, המון המון חממות שחשבו שהם דגם ב' עברו להיות דגם ג'.
תומר מוסקוביץ: יש לנו תקלה, אני מודה שיש תקלה שצריכה להיפתר, עם המנהרות.
תומר מוסקוביץ: הפיצוי של שמונת אלפים שקל על דגם א' של המינהרות הוא פיצוי שמתאים למינהרות אבל רק למינהרות מהסוג הפשוט ביותר, מה שנקרא מול אחד, שלא היו רבות מהם.
תומר מוסקוביץ: הסתבר לנו בדיעבד שהיו שני סוגי מינהרות נוספים.
תומר מוסקוביץ: מינהרה של שני צול ומינהרה של שלושה צול, שהם פחות מארבעים אלף שקל, כלומר אי אפשר להגיד שהם זכאיות לפיצוי מדגם ב', אבל הם בוודאי שוות הרבה יותר מדגם א'.
תומר מוסקוביץ: הכנו החלטת רוחב של הוועדה המיוחדת כדי ליצור למעשה בחוק שני דגמים כאלה.
תומר מוסקוביץ: יש לנו כבר חצי אישור של משרד המשפטים.
תומר מוסקוביץ: אנחנו צריכים לקבל את האישור הנוסף, להביא את זה לוועדה, זה דבר שאמור להיפתר ואז כל החקלאים שכבר קיבלו החלטה סופית על מינהרות שמונת אלפים לא צריכים לפנות בכלל, הם יקבלו עידכון מחדש של ההחלטה.
תומר מוסקוביץ: אני לא זוכר בדיוק את הסכומים, שש עשרה ועשרים וארבע משמונת אלפים, כלומר או פי שניים או פי שלושה מהשמונת אלפים.
תומר מוסקוביץ: וזה בגלל שראינו פשוט תקלה, כי זה לא התאים.
תומר מוסקוביץ: שכחו בעצם שני דגמים.
תומר מוסקוביץ: ארבעים זה דגם ב' שלא בנוי כמינהרה.
תומר מוסקוביץ: צריך לזכור, עד כאן מנגנון הפיצוי, מנגנון הפיצוי עומד לשתי רמות או למעשה שלוש רמות של בקרה.
תומר מוסקוביץ: קודם כל ועדת הזכאות מחליטה לפי הסמכות שלה בחוק, כמובן אחרי שהיא שומעת את המפונה ובא כוחו, על החלטה של ועדת הזכאות אפשר לערער לבית משפט השלום וממנו לבית המשפט המחוזי, ובית משפט השלום מוסמך לדון בבקשה מלכתחילה, מה שנקרא בשפה שלנו דה-נובו, מחדש, הוא לא כפוף לשום החלטה של ועדת הזכאות.
תומר מוסקוביץ: וקרו מקרים לא מעטים שבית המשפט החזיר תיק לוועדת הזכאות או קבע פיצוי גבוה יותר מוועדת הזכאות.
תומר מוסקוביץ: המדינה לא יכולה לערער על ועדת הזכאות.
תומר מוסקוביץ: אם אני כמשנה למנהל המינהלה סבור שוועדת זכאות פסקה פיצוי גבוה מידי אני רק יכול לשמוח על כך, אני לא יכול לערער על כך, כי המינהרה היא שלנו.
תומר מוסקוביץ: זו רמת הבקרה הראשונה.
תומר מוסקוביץ: יש שסתום, אני בפירוש לא קורה לזה רמת בקרה אלא שסתום, שנקרא ועדה מיוחדת, שאני תפקידי העיקרי זה לשבת בראשה.
תומר מוסקוביץ: הוועדה הזאת יש לה סמכות להגדיל פיצוי, בין לפי המלצה של ועדת זכאות רגילה ובין במקרים נוספים.
תומר מוסקוביץ: אני אתן לכם דוגמא מעולם החקלאות שקרתה לנו לא אחת, בחוק יש תאריך "קדוש" שנקרא היום הקובע, שישי לשישי 2004, זה המועד שבו הממשלה קיבלה את ההחלטה על ההתנתקות.
תומר מוסקוביץ: הנחת העבודה של החוק היא שאי אפשר ליצור או לקנות זכויות חדשות אחרי היום הקובע.
תומר מוסקוביץ: ההנחה היתה שאנשים לא יבואו אחרי היום הקובע כדי לרכוש זכויות חדשות.
תומר מוסקוביץ: ולכן בנאדם שהזמין חממות בחודש מאי 2004, אפילו שילם את תמורתה במלואה, והחממות הגיעו בשבילי ליוני 2004 לא זכאי לפי החוק לשום פיצוי, כי החממות הוקמו אחרי היום הקובע.
תומר מוסקוביץ: הוא בא לוועדה המיוחדת ואנחנו נותנים לו את זה, אם אנחנו השתכנענו שהחממה הוזמנה לפני היום הקובע הוא מקבל את הפיצוי המלא, והיה יותר ממקרה אחד כזה.
תומר מוסקוביץ: זה רק דוגמא, יש דוגמאות נוספות רבות להגדלת פיצוי, לעסקים רגילים ולחקלאים.
תומר מוסקוביץ: עד כאן מנגנון הפיצוי.
תומר מוסקוביץ: גם על החלטה של ועדה מיוחדת יש בקרה שיפוטית, זה בית המשפט המחוזי בעתירה מינהלית.
תומר מוסקוביץ: הרובד הנוסף, השלישי, זה רובד השיקום אני אקרא לו, שמתבסס בעיקרי על החלטת ממשלה משלושים במאי 2005, החלטה שתוקנה לאחרונה, לפני שלושה שבועות בערך.
תומר מוסקוביץ: ההחלטה הזאת היא מעבר לחוק, היא לא גורעת לאף אחד זכות שמגיעה לו בחוק, היא נותנת סיוע נוסף.
תומר מוסקוביץ: בכוונה אני מדגיש, לא פיצוי.
תומר מוסקוביץ: ההחלטה הזאת עוסקת באנשים שעסקו בפועל בחקלאות.
תומר מוסקוביץ: כלומר אותו אדם שהשכיר את החממות שלו, ולכן פעל כעסק של השכרת חממות, לא זכאי, לא נכנס למסגרת הזו, אלא אם כן הוא לא עסק בחקלאות משתי סיבות "מוצדקות": הצבא סגר לו את השטח ומנע ממנו להיכנס, מה שנקרא צו אלוף, או שהוא נפגע פעולת איבה שבגלל פעולת איבה הוא לא יכול לעבד את השטחים.
תומר מוסקוביץ: אותם רואים כאילו הם חקלאים פעילים.
תומר מוסקוביץ: אבל מעבר להערה הקטנה הזו בעקרון זה מיועד לאנשים שעסקו בחקלאות והנחת העבודה של הממשלה היתה שהממשלה צריכה לאפשר להם להמשיך לעסוק בחקלאות.
תומר מוסקוביץ: האנשים האלה, החקלאים הפעילים לצורך ההחלטה הזו זכאים להעמדת קרקע חלופית.
תומר מוסקוביץ: המדינה רוכשת עבורם או המדינה מממנת קרקע שהם רוכשים, בסך הכל המדינה רכשה את זה, בעלות של שלושת אלפים דולר לדונם, כשהחקלאי משלם למדינה את כל הכסף שהוא קיבל עבור הקרקע, שזה בנחלות מאה שלושים וחמישה אלף שקל, בתמורה לזה הוא מקבל את כל השטח שהוא עיבד בפועל, גם כשוכר, גם שטח שלו וגם כשוכר עד ארבעים דונם.
תומר מוסקוביץ: מה שהוא עיבד בפועל הוא לא נדרש לשלם שקל נוסף מעבר למאה שלושים וחמש שמקזזים לו.
תומר מוסקוביץ: מהגבול של מה שהוא עיבד ועד ארבעים הוא משלם אלף חמש מאות דולר.
תומר מוסקוביץ: זה לבעלי נחלה.
תומר מוסקוביץ: בעניין הזה המדינה רכשה, התקשרה בקיבוץ זיקים בהסכם מסגרת לרכישת קרקע חקלאית.
תומר מוסקוביץ: חלק לא מעט חקלאים כבר נכנסו והקימו שם חממות, חלקם מוכרים פה לבית הזה באופן אישי.
תומר מוסקוביץ: ועדיין יש אדמה פנוייה.
תומר מוסקוביץ: נמצא פה שר החקלאות שלנו, של המנהלה אוריאל, הטלפון שלו ידוע לכולם והוא פנוי להציע נחלות באזור זיקים.
תומר מוסקוביץ: הבהרתי את זה קודם, הבהרתי את זה במובלע, אני אדגיש את זה עכשיו.
תומר מוסקוביץ: אמרתי שהחקלאי בוחר אחד משלושת המסלולים, המיטיב איתו ביותר.
תומר מוסקוביץ: מכיוון שהמסלול הפיננסי כולל בתוכו גם את הפיצוי על אובדן העונות הנחת העבודה של הממשלה היא שאם הוא בחר במסלול הפיננסי הוא לא היה מקבל אובדן עונות, הוא בחר במסלול המיטיב איתו יותר, זה כבר כולל בתוכו את הפיננסי, כולל אובדן העונות.
תומר מוסקוביץ: כלומר הממשלה לא משלמת פיצוי על אובדן עונות.
תומר מוסקוביץ: מה היא כן משלמת, היא משלמת דמי הסתגלות.
תומר מוסקוביץ: חקלאי הוא בעל עסק, וככל בעל עסק הוא זכאי לדמי הסתגלות.
תומר מוסקוביץ: היה תיקון אחד שהוועדה המיוחדת קיבלה בעקבות סיכום הדברים עם חברי הכנסת.
תומר מוסקוביץ: דמי הסתגלות של חקלאי כמו כל בעל עסק אחר נקבעים לפי הספרים שלו.
תומר מוסקוביץ: היו מצבים שחקלאים היו זכאים ל-5.2 ₪ בחודש לפי הדיווחים שלהם למס הכנסה, כי זה מה שהם דיווחו שהם הרוויחו.
תומר מוסקוביץ: היה סיכום של הממשלה עם נציגי המפונים, שקיבל ביטוי בהחלטת הממשלה ובהחלטה של הוועדה המיוחדת, וזה עבר לפחות לשכר מינימום.
תומר מוסקוביץ: כלומר האובדן עונות שהממשלה משלמת לחקלאים זה שכר מינימום כפול הוותק שלו, שזה יכול להגיע עד שנה, בהתאם.
שי חרמש: שאלה קטנה תומר להבין את הקונסטרוקציה, מה שזאביק ואני ניסינו לדחוף זה את הפערים בחממות, דגם 1, דגם 2.
שי חרמש: האם העובדה שאתם יצאתם היום בעוד שתי מדרגות, קרי מנהרות שני צול ומנהרות שלושה צול זה בעצם סוגר ומשלים את מה שאנחנו רצינו?
תומר מוסקוביץ: אני אגיד לך מה כן משלים.
תומר מוסקוביץ: אנחנו קיבלנו מנציגי המפונים עבודה שנעשתה עבורם על ידי חברה בשם מכלול, שהיא חברה אמינה ורצינית שיוסי ישי המליץ עליה, ראינו את הנתונים שלה כנתונים נכונים, לא התווכחנו עם הנתונים.
תומר מוסקוביץ: כלומר אם הוא אומר שברזל עולה כך וכך לקחנו את זה כנתון.
תומר מוסקוביץ: לקחנו את העלויות שהם מציגים אותן כעלויות בפועל נכון להיום, שמבטא כבר את העלייה במחירי הברזל.
תומר מוסקוביץ: שכחתי דבר מאוד מאוד חשוב, חקלאי שמקים את העסק, מלבד הקרקע החלופית, הוא זכאי למענקים נוספים, וזה מה שאמור לסגור את הפער.
תומר מוסקוביץ: חקלאי שהעביר את עסק החקלאות שלו מחוץ לגוש קטיף מקבל קודם כל עשרה אחוז מהפיצוי שלו אוטומטית על ההעברה.
תומר מוסקוביץ: היום זה הוגדל לחמישה עשר אחוז בסיכום הדברים.
תומר מוסקוביץ: לפי החוק זה עשרה אחוז.
תומר מוסקוביץ: אם הוא בונה את העסק שלו באזור עדיפות א' הוא מקבל עשרים וחמישה אחוז מהפיצוי כמענק נוסף, הוא מקבל עשרים וחמישה אחוז מהפיצוי פלוס חמש עשרה, כלומר הוא מקבל עשרים וחמישה אחוז מהמאה וחמש עשרה.
תומר מוסקוביץ: לוקחים את הפיצוי, מוסיפים את החמישה עשר אחוז, מזה, מהסך הכל עושים עשרים וחמישה אחוז, את ההפרש בין מה שהוא בנה בפועל לבין הפיצוי, ערך המקור של הפיצוי, לא הפיצוי פלוס עשרים וחמישה אחוז, הוא מקבל שלושים ושניים אחוז הפרש.
תומר מוסקוביץ: צריך לזכור עוד דבר נוסף, החקלאים לא נדרשו, למרות שהמדינה שילמה עבור החממות, הם לא נדרשו להעביר את החממות לבעלות המדינה אלא היו זכאים למכור אותם לבנק העולמי או להכניס אותם פנימה לשטח.
תומר מוסקוביץ: מי שמכר אותם לבנק העולמי קיבל כארבעת אלפים שמונת אלפים דולר.
תומר מוסקוביץ: ארבעת אלפים דולר לדונם ברוטו, שאפשר לקזז את זה מול הפסד הוני.
תומר מוסקוביץ: אבל לא חשוב, זה היועצים יכולים להסביר להם אחר כך.
תומר מוסקוביץ: עשינו את החשבון של זה, הפיצוי בחוק פלוס ארבעת אלפים הדונמים פלוס עשרים וחמישה אחוז פלוס חמישה עשר חמישה אחוז פלוס שלושים ושניים אחוז מההפרש מכסה את כל העלות שמכלול דיבר עליה להקמת חממה חדשה.
זאב אלקין: שוב, אם אתה רוצה לצטט את מכלול אז תצטט את מכלול.
זאב אלקין: בנתונים של מכלול הם עשו חישוב שכולל את המענקים והופיע במפורש שההפרשים גם למי שחזר לפעילות, תלוי לאיזה סוג חממות אנחנו מדברים, אבל הם נעים עדיין בסדר גודל בין תשעים וחמישה לשמונים וחמישה אחוז מהעלות שהיו צריכים לקבל.
תומר מוסקוביץ: זה נובע מכך למשל שקומפוננטים שחברת מכלול הכניסה אותם כקומפוננטים בעלות החממה נחשבים אצלנו כפריטים שווי ערך, שמשדרגים את החממה לשבעים ושישה אלף, כמו שביל בטון, כמו רשת צל מאה חמישים אחוז.
תומר מוסקוביץ: ההוצאות שמכלול הכירה בהן והמדינה לא מכירה בהן כדבר גורף, כמו הוצאות עורכי דין, שמאים שהם חישבו אותם פה.
תומר מוסקוביץ: אנחנו לוקחים את המחירים של מכלול אבל רק את הרכיבים שהמדינה מכירה בהם, שאני יכול לעבור איתך אחד אחד.
תומר מוסקוביץ: מגיעים במקסימום לאלף חמש מאות שקל.
זאב אלקין: אז אל תגיד שאתם מקבלים את הנתונים של מכלול כמו שהם.
תומר מוסקוביץ: לא, מקבלים את המחירים במחירי הברזל.
תומר מוסקוביץ: אני יכול להגיד לך מה אנחנו לא מקבלים.
תומר מוסקוביץ: בוא ניקח את דגם ב' קודם כל ואני אגיד לך מה אנחנו מכירים ומה אנחנו לא מכירים.
תומר מוסקוביץ: דגם ב' הדברים היחידים שלא הכרנו בהם זה רשת צל באלפיים שלוש מאות ארבעים כי זה מוכר לצורך שדרוג לשווה ערך, ועדיף כמובן לחקלאי לרשום את זה כשווה ערך.
תומר מוסקוביץ: לא הכרנו במערכת דישון, שוב כי זה מוכר כפריט שווה ערך.
תומר מוסקוביץ: ולא הכרנו בעלויות עורכי דין.
תומר מוסקוביץ: זה הדברים היחידים שלא הכרנו.
תומר מוסקוביץ: כל השאר ספרנו את זה.
תומר מוסקוביץ: ושביל בטון, ששוב הוא פריט שווה ערך.
תומר מוסקוביץ: כלומר יש לך פה את הטבלה של מכלול, אתה יכול לראות.
תומר מוסקוביץ: אין פה בשום דבר, בשום שורה שהכרנו לא ספרנו אותה כפחות.
תומר מוסקוביץ: רק הורדנו את מה שאנחנו מכירים בו כפריט שווה ערך, שזה יתרון אדיר לחקלאי כי זה משדרג אותו לשבעים ושש, והדבר היחידי שלא הכרנו בו כעקרון זה עלויות עורכי דין.
תומר מוסקוביץ: בפועל אני אומר לך, רוב החקלאים, אני לא חושב שהיום יותר מעשרים אחוז מהחקלאים קיבלו ב', אחרי השידרוג.
תומר מוסקוביץ: הרוב הגדול שודרג לג' כך שהוא בעצם מקבל שבעים ושש.
תומר מוסקוביץ: לגבי ג', בג' אין שידרוג נורמטיבי יותר.
תומר מוסקוביץ: אז קודם כל בג' הפערים שמכלול מדבר עליהם, לפי מכלול אם אנחנו מורידים את העלויות עורכי דין הולכים על מאה שלושים ותשעה אלף, שמונה מאות חמישים ואחד, כשהמקורות שאנחנו מגיעים אליהם, אחרי הבנק העולמי, זה פער של ששת אלפים מאה ששים ושבעה ₪ לדונם.
תומר מוסקוביץ: אז זה פער של ארבעה אחוז לשדרוג מחממה ותיקה לחממה משוכללת, זה פער שאמרנו שבנאדם יכול לא לדרוש אותו מהמדינה.
זאב אלקין: תומר, אתה התחלת להתייחס לכל הסוגייה של ערך הנחלות אבל לא הגענו להצגה מספרית.
זאב אלקין: לכן הייתי מבקש ממך להרחיב.
זאב אלקין: אתה ציינת, אני רק אתמצת מה אמרת ומה עוד לא שמענו כאן, אתה ציינת שכולם, גם החקלאים הפעילים וגם הלא פעילים, הזכאים לפיצוי בסדר גודל כשלושים אלף דולר, ואמרת שהאמירה שמופיעה גם שוב באותו מכתב של שר החקלאות שמדברת על ערך של מאה שמונים אלף דולר לנחלה לא לקחה בחשבון שחלק מהנחלה היתה מחוץ לאזור שפונה.
תומר מוסקוביץ: זה ממש לא מה שאמרתי.
תומר מוסקוביץ: אני במפורש לא התייחסתי למכתב של הסוכנות ואני גם לא אעשה את זה ברשותך.
תומר מוסקוביץ: אני רק אעיר בשני זרקורים על ערך הנחלה.
זאב אלקין: אני מנסה להבין, הסכום של שווה ערך לשלושים אלף דולר מאיפה הוא בא, איך הגיעו אליו.
תומר מוסקוביץ: מאה שלושים וחמישה אלף שקל עבור הקרקע שמחוץ לבית המגורים ושלוש מאות שישים אלף עבור הקרקע שעליה בנוי בית המגורים.
תומר מוסקוביץ: צריך לראות את העניין כמכלול.
תומר מוסקוביץ: כמעט כל בעלי הנחלות הצטרפו להסכמי העתקה.
תומר מוסקוביץ: בהסכם העתקה של ניצנים למשל צריך לזכור שתמורת השלוש מאות ששים אלף שקל שהוא מחזיר למדינה הוא מקבל מגרשים לבנייה בשווי של מאה שמונים אלף דולר.
תומר מוסקוביץ: אז אי אפשר להתעלם גם מהמספר הזה.
זאב אלקין: אבל פה מבחינה זאת מצבו של החקלאי ולא חקלאי הוא אותו דבר.
תומר מוסקוביץ: לא, ממש לא.
תומר מוסקוביץ: חקלאי מקבל מגרש כפול.
תומר מוסקוביץ: לא רלוונטי בכלל פעיל לא פעיל.
תומר מוסקוביץ: עכשיו יש עוד מסלול פיצוי שלא הזכרתי אותו כי לחלוטין לא נעשה בו שימוש מבחירה של המפונים.
תומר מוסקוביץ: כל חקלאי, פעיל או לא פעיל, היה יכול להגיד תשמע, אני לקחתי לי נחלה, תן לי נחלה.
תומר מוסקוביץ: אני רוצה נחלה במושב הזה.
תומר מוסקוביץ: הנה, שם יש לי חברים, יש לי משפחה, משם הגעתי לגוש קטיף, נחלה פנוייה כמובן.
תומר מוסקוביץ: אם הקיבוץ מסכים לקלוט אותו באותו מקום הוא מקבל את זה מהמינהל בחינם, בלי שום כסף, וזה אמור להיות נחלה כנגד נחלה.
תומר מוסקוביץ: אף אחד לא ביקש את זה ולכן אפילו לא זכרתי להזכיר את זה, אבל זה קיים.
תומר מוסקוביץ: כשמדברים על ערך הנחלה לדעתי צריך להסתכל על התמונה הכוללת.
תומר מוסקוביץ: הפיצוי עבור הנחלה כלל שלוש מאות שישים פלוס מאה שלושים וחמישה אלף שקל.
תומר מוסקוביץ: שלוש מאות שישים עבור בית המגורים ומאה שלושים וחמישה אלף שקל עבור הקרקע שמחוץ לבית המגורים.
תומר מוסקוביץ: אני מסתכל על הכל ביחד כמכלול.
תומר מוסקוביץ: הבנאדם בחר לא ללכת לנחלה אחרת אלא ללכת להסכם העתקה.
תומר מוסקוביץ: בהסכם העתקה הוא מקבל מגרש ששווה מאה שמונים אלף דולר,דהיינו בסביבות שמונה מאות אלף שקל, שבע מאות ששים אלף שקל, שתמורת זה הוא משלם שלוש מאות שישים אלף שקל.
תומר מוסקוביץ: כלומר הוא ב"רווח" של ארבע מאות אלף.
תומר מוסקוביץ: הארבע מאות אלף תוסיף להם מאה שלושים וחמישה אלף שקל ותראה שאתה הרבה יותר ממה שהמספרים אפילו ששר החקלאות דיבר, וזה הפעם האחרונה שאני אזכיר אותו.
זאב אלקין: סוגיה אחרונה זה הגמול.
זאב אלקין: לא התייחסת לטענה שהחוק המקורי נתן אפשרות לשכירים של אפשרויות של פרישה מוקדמת ולא נתן את זה לחקלאים.
תומר מוסקוביץ: בעניין הזה זה לא רק בחקלאות, זה קיים בכלל לבעלי עסקים.
תומר מוסקוביץ: זה מחקה את המדיניות הכללית במדינת ישראל.
תומר מוסקוביץ: אין פנסיה לעצמאים במדינת ישראל ואין גם דמי אבטלה לעצמאים במדינת ישראל.
תומר מוסקוביץ: שכירים זכאים לקבל דמי אבטלה וזכאים לצאת לפנסיה מוקדמת.
תומר מוסקוביץ: המדינה חיקתה את זה לגבי השכירים בגוש קטיף.
תומר מוסקוביץ: אין מנגנון של פנסיה לעצמאים במדינת ישראל, לכן החוק לא יצר את זה גם פה.
עמירה דותן: אני שוב חוזרת ומודה לך, כמו שהתרשמתי אז אני גם מתרשמת היום שאתם בקיעים בנושא, זה לא פעם ראשונה שאתם מציגים אותו, בדקתם ואתם יודעים הכל.
עמירה דותן: מול ההצגה הזאת אני מבקשת לדעת מהחברים שלנו המפונים, בצורה מסודרת וממושטרת, מה הנקודות ומה השאלות שיש לכם הסגות עליהם, תהיות עליהם, אי הסכמות עליהם, אבל שוב, בצורה עקרונית, מסודרת ומפורטת.
עמירה דותן: שתיתן תמונה.
עזרא סדן: אני רוצה להתחיל בכמה משפטים במישור העקרוני.
עזרא סדן: אני ער לעובדה שכשעושים שגיאה במישור העקרוני קשה אחר כך בפרוצדורה למצוא את הפרצות כדי לתקן.
עמירה דותן: למרות ששמענו על שגיאה שכבר דווחה כאן ותוקנה.
עמירה דותן: בואו נתחיל באמת בלי שיפוטיות, בואו ניתן את הנקודות.
עזרא סדן: אני נשאלתי קודם איך אנחנו שילמנו.
עזרא סדן: אנחנו שילמנו כשכל התורה הזאת ששמעת לא היתה.
עזרא סדן: יש כנראה פונקציה של יחס הפוך בין הקמצנות בכסף לקמצנות במלים.
עזרא סדן: אנחנו קימצנו במלים, הוצאנו את הסכום הנדרש כדי שהפינוי יהיה שקט, ולפי דעתי, אני אומר את זה כפתיח, מה שאנחנו עדים לו כאן זה ניסיון להשיג בזול הליך או תהליך חברתי, ואני מעיר לאלה שרוצים לחוקק חוקים לעתיד שלא יעשו את השגיאה הזאת עוד פעם כי זו היתה טעות.
עזרא סדן: אפשר לשמוע הערכה שהממשלה יש לה עמדה אחת וכשזה מופיע בפני חברי הכנסת, אני רוצה להראות לכם שיש פה פירצה רצינית מאוד בקונספציה, והיא לא פירצה פשוטה.
עזרא סדן: הבעיה האישית שלי שאני לא מכיר את הנושא רק מהכיוון הזה, גם יוסי מכיר את זה מכיוון אחד, ואז אנחנו יודעים עוד כמה דברים על המשמעות של מה שנאמר פה.
עזרא סדן: למעשה נאמר פה שהחקלאים יכלו לגשת אל המינהלת במסלול הפיננסי.
עזרא סדן: המסלול הפיננסי בנוי בצורה מובהקת עבור תאגיד שמנהל ספרים הן בחשבון השטף והן בחשבון המלאי.
עזרא סדן: חקלאים כידוע לך ולי לא מנהלים את חשבון המלאי אלא את חשבון השטף בלבד.
עזרא סדן: וכשמדובר בפיצוי זה הבדל דרמטי.
עמירה דותן: מר סדן, מאחר ואתה אמרת שהיית פה כבר חמש מאות ישיבות, אני לא רוצה שנגיע לשבעת אלפים, אז אני מאוד הייתי מבקשת, זה לא המסלול היחיד, יש כמה מסלולים, ויש עובדות.
עמירה דותן: השאלה היא איפה בעובדות הנוכחיות איפה הפערים.
עזרא סדן: אבל אני מוחה על משהו, תראי, הוא פקיד של הממשלה והוא מנה מסלולים לא רלוונטיים לחלוטין, וכשאני רוצה להצביע על העובדה שהם לא רלוונטיים מלכתחילה.
עמירה דותן: אבל מר סדן, זו לא ישיבה ראשונה שלנו גם כן, אז אנחנו מכירים את הדברים ואנחנו פשוט המשכנו.
עזרא סדן: בסדר, לא שמעתי שהפסקת אותו כשהוא מנה מסלולים לא לעניין.
עמירה דותן: אז אני מתנצלת שלא הפסקתי אותו, זו תמונת המצב של עכשיו, זאת נוסחת העבודה שלנו.
עמירה דותן: אתה נלקחת כדי לעזור למפונים ואתה להם לפה.
עמירה דותן: מה שאנחנו רוצים ממך זה לדעת איפה הפערים מול נוסחת העבודה של הממשלה, מול הרגשת המפונים, ההרגשה בכיס וההרגשה בלב.
עמירה דותן: וזה אנחנו רוצים בעצם לדעת.
עמירה דותן: זה מצע הדיון היום.
עמירה דותן: בפערים.
עזרא סדן: על המסלול שעליו כן עובדים, המסלול של העתקה של חקלאים מגוש קטיף להתיישב בתוך מסגרת הקו הירוק, יש סתירה חמורה מאוד בין מה שהממשלה קובעת בנושא קריטי להעתקה, וזה עבודת זרים, לבין מה שאתם עושים.
עזרא סדן: בעצם צריך היה להכליל, אם רוצים לדבר בצורה הוגנת, היה צריך להכליל את פער שיווצר כאשר השכר עבודה, אם החלטות הממשלה הן רציניות, אנחנו יוסי ואני מקבלים את זה כהחלטה רצינית ומטפלים בה כהחלטה רצינית.
עזרא סדן: אז אנחנו אומרים ניקח חקלאות שהיא מבוססת על דפוס שהוא עומד להיכחד, לפחות במרכז הארץ, כך הממשלה החליטה, כך קבע בנק ישראל בצורה תקיפה והוא ידחוף את זה קדימה אני מניח בכוחותיו.
עזרא סדן: אם אתם באמת רוצים לדבר על חממה שהיא הולמת מי שעובר מגוש קטיף לתוך שטח, צריך לדבר על חממה הולנדית של עבודה עצמית.
עזרא סדן: זאת אומרת במישור הבסיסי ביותר אנחנו כולנו יודעים, ותסלח לי על הביטוי, שאנחנו מטפלים בפיקציה.
עזרא סדן: בעצם כאשר המשק עבר מקטיף לתוך שטח מדינת ישראל, לעשות מה שהוא עשה שם הוא לא יכול.
עזרא סדן: אז אנחנו יודעים את זה.
עזרא סדן: אז מעמידים פנים שיש הבדל בין מי שמקים את המשק ומי שלא יקים את המשק.
עזרא סדן: בעצם מדינת ישראל היתה צריכה להגיד לכולם לא להקים את המשק, אם היא לוקחת את החלטותיה ברצינות, ולפצות את כולם באופן כספי.