GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליעזר יעקב: הכול כזה קמצני וצייקני וזה, והמטר הזה, זה מה שיחסר למדינה בכל הפתרון.
אליעזר יעקב: צריך לזכור עוד דבר אחד, אנחנו שנתיים וחצי אחרי---
עמירה דותן: סליחה, סליחה, תראו, חברים.
עמירה דותן: יש פה איזה שהיא נוסחה שהסביר אותה עורך דין אהרונסון.
עמירה דותן: גם פה אנחנו מוכרחים להיות באיזה שהוא מקום סמוכים לנוסחה הזאת.
אליעזר יעקב: אני מדבר על הנוסחה.
עמירה דותן: הסביר עורך דין אהרונסון את הנוסחה, אבל לי יש פה הרגשה שכל פעם ישנה נוסחה וכל פעם מנסים איכשהו לגזור עוד דברים.
אליעזר יעקב: לא, לא, חברת הכנסת דותן, הדברים נסגרו לפני ההתנתקות.
עמירה דותן: דקה, תן לי רגע אחד לשאול את עורך דין אהרונסון.
עמירה דותן: אם אתה קשרת בין פאת שדה לבין רפיח ים, ואומרים שפאת שדה קיבלה תנאים שבעצם רפיח ים רוצה אותם, ואתה עשית את הקשר הזה, האם אנחנו יכולים לעשות את ההצמדה הזו גם בפתרון?
איתי אהרונסון: ההסבר של פאת שדה, חלק מאנשי פאת שדה שעברו למבקיעים, הוא הסדר שסוכם עוד אפילו לפני שנחקק החוק.
איתי אהרונסון: הוא סוכם עוד ב-2004.
איתי אהרונסון: החוק נחקק בפברואר 2005.
איתי אהרונסון: כן, הוגש נדמה לי בנובמבר 2004.
זבולון אורלב: אתה אומר, לפני חקיקת החוק.
זבולון אורלב: ברגע שוועדת שרים לחקיקה אישרה אותו והוא אושר, אם אינני טועה, בספטמבר 2004.
איתי אהרונסון: נדמה לי שבנובמבר זה הוגש כהצעת חוק.
זבולון אורלב: נכון, אבל בוועדת שרים, אם אינני טועה, הוא אושר כבר בספטמבר.
זבולון אורלב: כלומר כולם ידעו מה הולך להיות.
איתי אהרונסון: לא, תבדוק בסעיף 85, הוא ידע הרבה תהפוכות באותה תקופה.
איתי אהרונסון: הוא עוד לא היה מגובש, בוודאי לא בנושא הזה.
איתי אהרונסון: מכל מקום, זה הסדר ראשון, ייחודי, שהיה באמת מפליג בהליכה שלו לקראת.
איתי אהרונסון: לימים ההודעה היתה לכל המפונים, שאנחנו על מה שעשינו שם לא חוזרים, זה היה המקרה הראשון, אבל למדנו ואנחנו מפה והלאה לא הולכים כל כך הרבה לקראת, כי באמת יש שם הטבות מפליגות, כך שמבחינתנו---
זבולון אורלב: הודעתם את זה בכתב?
איתי אהרונסון: הודענו את זה, הרי אנחנו נפגשים כל הזמן---
זבולון אורלב: אני שואל, אני רק שאלתי אם הודעתם את זה בכתב.
איתי אהרונסון: אני יכול לבחון את זה ולראות אם זה קיים בכתב.
זבולון אורלב: כתוב באיזה שהוא מקום שזה הסדר מפליג?
זבולון אורלב: אמרת שזה הסדר מפליג, כתוב באיזה שהוא מקום שזה הסדר מפליג?
זבולון אורלב: אולי זה הנורמטיבי?
איתי אהרונסון: זו לפחות התפיסה של המדינה.
זבולון אורלב: אתה קובע קביעות ערכיות שאין להן בסיס.
איתי אהרונסון: לא, אני מודיע מה תפיסת הממשלה---
ראובן ריבלין: מפליג לעומת מה?
איתי אהרונסון: כאשר בוחנים מה טיב הנכסים והזכויות שהיו למפונים בגוש---
איתי אהרונסון: אני אומר.
איתי אהרונסון: כאשר בוחנים מה טיב הזכויות והנכסים שהיו למפונים ומה טיב הנכסים והזכויות שהם קיבלו---
ראובן ריבלין: במקום שהם גורשו ממנו.
איתי אהרונסון: על הטרמינולוגיה לא נתווכח, אבל לגופו של עניין.
ראובן ריבלין: זה טרמינולוגיה?
איתי אהרונסון: לגופו של עניין.
ראובן ריבלין: אני מחר מוציא אותך מהבית שלך, מה אני עושה?
איתי אהרונסון: אצל כולם, אני יכול לומר את זה בביטחון מלא, אצל כולם, כולם קיבלו יותר ממה שהיה להם.
איתי אהרונסון: במבקיעים הפער הוא מאוד מאוד מאוד מאוד גדול.
עמירה דותן: זאת אומרת, אי אפשר---
איציק גבאי: אני מבקש שיחזור בו, כי הוא לא נותן לי את מה שהיה לי.
איציק גבאי: הוא לא נותן לי את מה שהיה לי, הוא לא יכול לבוא ולהשמיץ אותי בצורה כזו.
איתי אהרונסון: אני אגיד לך למה אני רגיש וקשוב לדברים האלה---
איציק גבאי: אתה לא רגיש וזה לא נכון.
איציק גבאי: אתה לא יכול לבוא ולהגיד לי שאתה רגיש, ואתה אומר ש'אתה קיבלת יותר ממה שהיה לך'.
איציק גבאי: אני זרוק כבר שנתיים וחצי ואתה אומר לי ש'היה לך יותר'.
איציק גבאי: עם מה שאתה נותן לי, אני לא יכול להגיע למה שהיה לי.
אהרן חזוט: איתי, אם הייתם הולכים לקו אחד, תאמין לי, היינו כבר מאחורי כל הסיפור הזה ולא היינו פה.
אהרן חזוט: זה שאנחנו וכל אחד לפי משהו אחר---
איציק גבאי: תגיד את האמת.
איציק גבאי: תתעלם מהנקודה הזו, אבל אל תגיד אותה.
איציק גבאי: אתה יודע מה, אתה מסובב את הסכין שהכנסת לי, זה מה שאתה עושה.
איתי אהרונסון: אני אומר עוד פעם מה התכוונתי, בשביל שלא תרגיש ככה.
איציק גבאי: לא הוא אישית, אני לא מדבר, אבל בנוסח הדיבור, זה מה שהוא עושה.
דורון בן שלומי: אני רוצה רק משפט אחד שאמר לנו עזרא סדן, באחת הפגישות, בשביל הטרמינולוגיה.
דורון בן שלומי: אז הוא נתן דוגמה, כשאתה נותן ערך למשהו, מה שווה יותר ומה לא.
דורון בן שלומי: אז הוא אמר, זה כמו התפילין.
דורון בן שלומי: יש לך תפילין, תפילין מונחות.
דורון בן שלומי: בן אדם שמאמין בתפילין, הוא מוכן לשים עליהם 10,000 שקלים.
דורון בן שלומי: בן אדם שלא מאמין בתפילין, הוא אומר, בשביל מה?
דורון בן שלומי: אני אתן 50 שקל בשביל מסורת.
דורון בן שלומי: לא צריך את זה, לא צריך.
דורון בן שלומי: עכשיו מה?
דורון בן שלומי: תבוא תגיד לו, 'תשמע, קיבלת יותר מאשר שווה לך', אבל תלוי בשביל מי.
דורון בן שלומי: בשביל אחד התפילין לא שווים כלום, וכך אתה מסתכל על זה.
דורון בן שלומי: אתה אומר, כמה הבלוקים היו שווים לכם.
דורון בן שלומי: בשבילך כלום, בשבילנו זה החיים.
איתי אהרונסון: אני לא רוצה שאנשים ייצאו פה עם תחושה של סכין שסובבו להם בבטן.
איתי אהרונסון: לא היתה לי כוונה כזו.
דורון בן שלומי: אתה אל תגיד שנתת לנו יותר ממה שהיה לנו.
איתי אהרונסון: אני אבהיר.
איתי אהרונסון: הכאב, דורון, אתה יודע שאני מלווה אתכם מהרגע הראשון, ולפחות אתה מכיר אותי בשביל לדעת שבוודאי אני לא מסובב סכינים.
איתי אהרונסון: מה שהתכוונתי לומר היה אך ורק---
סילבן בזיז: אתה אומר שקיבלנו יותר ממה שמגיע לנו.
סילבן בזיז: זו ההחלטה.
איתי אהרונסון: תגיד לי את זה אחרי שאני אשלים את הדברים.
איתי אהרונסון: בוודאי שהכאב הוא אדיר והחור שנפער זה חור שאני לא רואה איך בכלל אפשר לכסות עליו, לא בנכס כזה ולא בפתרון כזה, אבל כשאני אמרתי את מה שאמרתי, התכוונתי, כאשר בוחנים את הנכס הפיזי, הקרקעי, שניתן, לעומת הנכס הפיזי הקרקעי שהיה, לזה התכוונתי.
איתי אהרונסון: כמובן שלא התכוונתי לחור הגדול ולהקשרים אחרים של הפינוי.
איתי אהרונסון: בעניין הזה אתם יודעים שלבי איתכם ותמיד היה ותמיד יהיה, זה לא קשור בכלל.
אורי אריאל: אני רוצה לשאול שאלה.
אורי אריאל: נניח שאומר מר אליעזר יעקב, ראש הממשלה הבטיח.
אורי אריאל: נניח שזה היה ככה, נניח שאתה גם היית שם ושמעת וזה לא ניתן בכתובים, זה מחייב אתכם היום?
איתי אהרונסון: ביררנו את השאלה הזאת ספציפית.
איתי אהרונסון: אני לראשונה שמעתי 'ראש הממשלה הבטיח', אני מלווה את הטענה הזו של רפיח ים ופאת שדה מיומה הראשון, עוד מלפני הפינוי, ולראשונה שמעתי את הטענה שראש הממשלה הבטיח בדיון האחרון שהיה בוועדה המיוחדת, לפני קצת יותר מ---
אורי אריאל: אני שואל שאלה תיאורטית.
איתי אהרונסון: הלכתי וביררתי, לגופו של עניין, ויש לי תשובה גם לגופו.
איתי אהרונסון: ביררנו את העניין הזה---
עמירה דותן: עם מי?
עמירה דותן: עם המנהל הכללי הקודם, אילן כהן?
איתי אהרונסון: לא עם ראש הממשלה כמובן, גם עם מר אילן כהן וגם עם מי שציינו בתור מי שהיה עד לדבר הזה, דווקא בנו של ראש הממשלה.
ראובן ריבלין: אני מציע לא להיתלות באילנות גבוהים.
ראובן ריבלין: תן לי אדם פשוט, מה מר אילן כהן אומר?
אורי אריאל: אפשר רגע לשמוע תשובה?
עמירה דותן: מר אילן כהן אומר שזה נכון?
אורי אריאל: סליחה, רגע.
אורי אריאל: תתאפקו רגע.
אורי אריאל: אני שואל שאלה בכוונה, שאלה תיאורטית, לא על מבקיעים ולא על רפיח ים.
אורי אריאל: נניח שמר יונתן בשיא, אני אומר אותו, כי הוא היה בסמכות ואפשר לדבר איתו ולשמוע.
אורי אריאל: אני יודע שיש דברים שהוא כתב, אני הבטחתי לכפר דרום משהו.
אורי אריאל: נניח שיש מכתב כזה, אל תענה לי 'ביררתי', נניח, זה מחייב היום?
איתי אהרונסון: בנושא של הבטחה שלטונית, יש את ההיבט של הפסיקה, אבל מעבר לזה בנושא של ההתנתקות אנחנו לא פעם הלכנו לקראת, כאשר היו... ואנחנו מכירים את זה לאחרונה למשל, מי שמכיר את הנושא של החלטת הממשלה בנושא של ה-25% בקרקע חקלאית שבעצם באו ואמרו שזה אזור עדיפות לאומית א', אחרי זה התברר שזה לא אזור עדיפות לאומית א', ותיקנו את זה לאחרונה בהחלטת ממשלה.
איתי אהרונסון: אז כאשר היו מצבים כאלה, הלכנו לקראת וסייענו, גם אם נעשו...
איתי אהרונסון: אבל יש פסיקה בנושא של הבטחה שלטונית והשבתי במישור התיאורטי.
איתי אהרונסון: אני לא בטוח שהפורום הזה עכשיו צריך להיכנס לניתוח משפטי או---
אורי אריאל: אני רוצה לשאול עוד שאלה השלמה.
איתי אהרונסון: עובדתית עניתי, עובדתית ביררנו ולא היה.
ראובן ריבלין: לא היה, פה יש ויכוח על העובדות.
אהרן חזוט: אנחנו אומרים שהיה.
עמירה דותן: בסדר, אנחנו נשאל את מר אילן כהן באופן פורמלי, כוועדה.
אורי אריאל: שאלה משלימה - יש טענה שלהם, אני מתייחס למקרה הזה, אבל זה יכול להיות גם במקומות אחרים, שהיתה הבטחה כזאת.
אורי אריאל: אפשר בין הכול לבין כלום למצוא משהו באמצע?
אורי אריאל: נאמר אתה אומר שאני לא מכיר בזה שהם חקלאים כי זה אומר הכפלה של זה וכולי, אבל אני מבין שהיתה התדיינות, אומר מר אליעזר יעקב שיש מסמכים, אתם בטח ראיתם אותם, אני מתאר לי, אז אנחנו נלך וניתן להם תוספת, לצורך הדוגמה, 30% בגודל המגרש, שמקנה להם ממילא עוד דברים.
איתי אהרונסון: אם העובדות שנברר יהיו כאלה שבאמת היה פה איזה משהו שאי אפשר להתעלם ממנו, אז צריך לחשוב באמת מה המשמעות וכולי וכולי וכולי.
איתי אהרונסון: אבל ביררנו את העובדות והן חד משמעיות, לא היה.
עמירה דותן: חבר הכנסת אריאל, אני מציעה שאנחנו נפנה, כוועדה, לשלטונוּת הקודמת ונשאל את השאלה ונקבל את התשובה הפורמלית.
עמירה דותן: נפנה למר אילן כהן.
ראובן ריבלין: אילן היה?
אהרן חזוט: היו מר רוסו, אילן, בר גיל.
זאב אלקין: אני רוצה לגשת לזה מהקצה השני.
זאב אלקין: הסיפור של פאת שדה ומבקיעים.
זאב אלקין: אתה אמרת שהדברים סוכמו עוד לפני חקיקת החוק.
זאב אלקין: השאלה, סוכמו?
זאב אלקין: זה ברמה של כל החוזים וכל הביצוע, או שחלק גדול מאוד מההתקשרויות של החוזים והביצוע נעשה כבר אחרי חקיקת החוק?
איתי אהרונסון: העקרונות הבסיסיים של ההסדר סוכמו, כולל נייר מפורסם של המנהלת, על עמוד אחד, שכותבת את העקרונות, המנהלה לא חתומה עליו, זה עם לוגו של המנהלה.
איתי אהרונסון: מי שחתום עליו זה המפונים מצד אחד והיישוב הקולט מצד שני.
איתי אהרונסון: אם אני זוכר נכון.
איתי אהרונסון: יכול להיות שאין שם חתימות אז אני נזהר ומסתייג.
איתי אהרונסון: זה נעשה באותו שלב ראשוני של הרבה לפני חקיקת החוק, השלמת החקיקה.
איתי אהרונסון: ההסכם עצמו, אני לא זוכר כרגע את התאריך שלו, אבל הוא נחתם אחרי.
איתי אהרונסון: הסכם מפורט עם כל הפרטים---
זאב אלקין: איך סידרתם את החתימה על ההסכם, למרות החוק הקיים?
זאב אלקין: נזקקתם להחלטה של ועדה מיוחדת או כלי אחר?
איתי אהרונסון: בהליך הרגיל.
איתי אהרונסון: זאת אומרת סעיף 85, ועדה מיוחדת וכולי.
איתי אהרונסון: השאלה היא שאלה של מידתיות בסופו של דבר.
זאב אלקין: לא, אני רק מנסה להבין.
זאב אלקין: זה חלון או צוהר מעניין להבין איך ניתן לפתור בעיות, ולא משנה לי כרגע מה הסיבה.
זאב אלקין: אתם אומרים שהסיבה זה התחייבות שלטונית קיימת, אבל יש חוק, הוא כבר נחקק, ומסיבה כזו או אחרת אתם מחליטים ללכת---
איתי אהרונסון: לא, לא פעלנו בניגוד לחוק.
איתי אהרונסון: השאלה היא שאלה של מידתיות.
זאב אלקין: אני מנסה קודם להבין את המנגנון.
אהרן חזוט: תשאלי אותו מה זה מידתיות.
זאב אלקין: אני מנסה קודם להבין את המנגנון, אחר כך תביא נימוקים להחלטה של המנגנון, אבל מה היה המנגנון לעקוף את החוק במקרה הזה?
איתי אהרונסון: למה לעקוף את החוק?
איתי אהרונסון: אין פה עקיפה של החוק.
זאב אלקין: לא, אבל אתה אומר 'נתנו יותר ממה שהחוק מחייב ובמקרים אחרים אנחנו לא יכולים לתת'.
זאב אלקין: אז אני מנסה---
איתי אהרונסון: לא, אני מעולם לא השתמשתי במלה 'מעבר למה שהחוק מחייב'.
איתי אהרונסון: אני בא ואומר, דברים שהם לא מידתיים ולכן הם בגבול של מה שאותם גבולות שלצורך העניין במקרה הזה היועץ המשפטי לממשלה הוא זה שבסופו של דבר מופקד על שאלות של מידתיות, אבל כאשר אנחנו בוחנים מה הגבול של המידתיות שאנחנו יכולים עד אליו להגיע, באותם תנאים, באותן נסיבות, שם היה הגבול, ולימים הגבול, ככל שהתקדמנו, ככל שלמדנו, הגבול זז.
זאב אלקין: לא, אבל המנגנון.
זאב אלקין: איתי, אתה לא עונה לי.
עמירה דותן: חבר הכנסת אלקין, אנחנו נצטרך לבדוק את הנושא הזה של רפיח ים ושל---
ראובן ריבלין: עורך דין אהרונסון, קודם כל, הוא לא מטשטש שום דבר.
ראובן ריבלין: קודם כל, כל דבר של מידתיות תלוי בעובדות.
ראובן ריבלין: קודם כל צריך לברר את העובדות.
ראובן ריבלין: אחרי שאתה מברר את העובדות, אתה מתחיל להתייחס למידתיות לא בנוסחאות בעלמא, אלא בהתאם לנסיבות.
ראובן ריבלין: אין מידתיות אלא בהתאם לנסיבות.
אהרן חזוט: שאלה לעורך דין אהרונסון.
אהרן חזוט: האם אחרי שהוועדה מחליטה החלטה, היא החלטה שאמורה להתבצע על ידי המשרדים, מבחינה משפטית או לא? שאלה כללית.
אהרן חזוט: הוועדה החליטה מה שהחליטה---
איתי אהרונסון: תהיה קונקרטי, חבל על הזמן שנתחיל פה סקירה.
אהרן חזוט: האם אתה על פי חוק.
אהרן חזוט: ..
אהרן חזוט: מנהלת סל"ע קיבלה החלטה---
ראובן ריבלין: אל תגיד ועדה, כי ועדה---
אהרן חזוט: סליחה, מנהלת סל"ע מקבלת החלטה על ידי הוועדות שלה, שאם הולכים לבצע את ההחלטה והיא מגיעה למקום אחר, האם יש מצב שלא מבצעים את ההחלטות של מנהלת סל"ע?
אהרן חזוט: ואם זה, למה קיימת מנהלת סל"ע?
אורי אריאל: אני אפתור לך את הבעיות.
אורי אריאל: יש סקר שמוכיח בעובדות שכ-50% מהחלטות הממשלה לא מתבצעות.
עמירה דותן: לדעתי יותר.
אורי אריאל: 70%.
אורי אריאל: אני פחדתי לטעות, זה היה נשמע לי פנטסטי, 70%, אומר ידידי, יושב ראש הוועדה לביקורת המדינה, אז אני יכול לתאר לעצמי שלא מעיזים ככה להתעלל בסל"ע, אבל נניח 7% מההחלטות לא מבצעים.
איתי אהרונסון: אני לא חושב ש-7% אפילו.
איתי אהרונסון: אני לא מעלה על דעתי, אני לא מצליח להיזכר כרגע---
אורי אריאל: אני גם לא מעלה על דעתי, אבל כשאני אומר את זה, אני מבין שיש, כי אחרת לא הייתי אומר 'אני לא מעלה על דעתי'.
איתי אהרונסון: אולי, אני לא מעיז להגיד שאין, אבל אני גם לא זוכר משהו שיש.
עמירה דותן: חברים, רפיח ים הולך לבדיקה.
עמירה דותן: בתי אריזה?
עמירה דותן: מי רוצה לדבר על בתי אריזה?
אליעזר יעקב: בתי אריזה, לאורך כל הדרך אמרו לנו שלמתחם ניצנים יש חיסרון אחד שלא ניתן לשים את השטחים החקלאיים צמוד לבתים, מ-1001 סיבות.
אליעזר יעקב: קיבלנו על עצמנו את הגזרה הזאת, ביקשנו רק דבר אחד לפחות, שמתחם בתי האריזה יהיה צמוד כמה שיותר קרוב למתחם.
אליעזר יעקב: איתרו לנו שטח, לפחות בהקשר הזה, כבר נערכו עליו דיונים, באזור מתחם סילבר, צומת סילבר, ואז התברר שהעלות שם היא גבוהה מאוד וזהו.
אליעזר יעקב: מאז ועד עתה העסק תקוע.
ראובן ריבלין: האיתור הוא לא ריאלי.
אליעזר יעקב: האיתור הוא לא ריאלי, כי זה עולה הרבה.
ראובן ריבלין: אז אל תגידו 'יש איתור'.
אורי אריאל: אני מציע שבהודעה הזאת נסגור את הישיבה, כי מי שהוא מלך אנגליה, והיות והמנדט עומד לחזור, אז תוכל לחוקק הרבה דברים.
סילבן בזיז: משפט אחד לגבי מר אילן כהן.
סילבן בזיז: שאלת אם זה הוא הבטיח, פה בקטע הזה, מר אילן כהן, היינו בפורום במשרד שלו, של 30 אנשים, שהוא הבטיח לנו---
עמירה דותן: חברים, מר אילן כהן, קיבלנו, יטופל.
עמירה דותן: עורך דין אהרונסון, בנושא של בתי אריזה.
איתי אהרונסון: בתי האריזה – קודם כל מלכתחילה החקלאים חתמו על איזה שהוא הסכם שהם אמורים לקבל את הקרקע החקלאית, 40 דונם, ושם המענה לכל הצרכים שלהם.
איתי אהרונסון: המרחק הוא לא גדול, זה 14 דקות נסיעה, היום, עוד לפני שנפתחו כל הצמתים וכל המחלפים, המרחק הוא 14 דקות נסיעה.
אליעזר יעקב: אבל עברנו את הקטע הזה.
אליעזר יעקב: מנהלת סל"ע הסכימה עם ההגדרה שצריך למצוא פתרון ייחודי.
אליעזר יעקב: השאלה היא עכשיו מה קורה.
עמירה דותן: איפה עומד כרגע הנושא?
עמירה דותן: אתם מחפשים עבורם מקום חלופי?
איתי אהרונסון: 14 דקות נסיעה, הפתרון הוא פתרון בשטח.
איתי אהרונסון: היו כל מיני רעיונות.
איתי אהרונסון: בין ניצנים לבין השטחים החקלאיים בזיקים 14 דקות נסיעה.
איתי אהרונסון: מישהו מדד.
ישראל חדד: תסיע חסה 14 דקות בחוץ, בקיץ.
איתי אהרונסון: הם מבקשים שיעשו להם שטחים לזה, שהם יהיו יותר קרוב.
ראובן ריבלין: אני נסעתי את הדרך הזאת, נסעתי יותר מ-20, לא הרבה יותר, חצי שעה.
איתי אהרונסון: הם מבקשים שטחים.
איתי אהרונסון: נעשה ניסיון לבחון האם יש איזה שהוא פתרון סביר, לא נמצא פתרון סביר.
אהרן חזוט: נמצא, השטחים ליד זה.
אהרן חזוט: ליד סילבר נמצא שטח של 400 דונם.
ראובן ריבלין: מה נמצא?
ראובן ריבלין: זה כמו אבי פרחן.
ראובן ריבלין: איתרו, אבל אם הקרקע היא בעלות בלתי סבירה, הוא לא ייתן לכם את זה.
ראובן ריבלין: אל תשלו את עצמכם.
אהרן חזוט: חבר הכנסת ריבלין, אני רק מנסה להסביר לך את התהליך.
אהרן חזוט: אחרי שהעלינו את הבעיה ואני לא אחזור על כל ההסברים.
אהרן חזוט: איתרו, יש שטח של 500 דונם שם.
אהרן חזוט: כשהלכו לעשות את הבדיקה שם, התברר שהעלויות---
איתי אהרונסון: לא, הקרקע היא לפיתוח.
ראובן ריבלין: מי אוחז את זה עכשיו?
אהרן חזוט: מושב עוצם.
ראובן ריבלין: הוא לא ייתן לך את זה.
אהרן חזוט: לא, הוא מוכן.
אהרן חזוט: במחיר של המדינה, הכול.
אהרן חזוט: הבעיה היא התשתיות.
ראובן ריבלין: גם תשתיות זה כסף.
אהרן חזוט: בסדר, גם כאן אמרנו והסברנו, יש---
ראובן ריבלין: אני בעדכם, אני גם בעד שיעשו לכם תשתיות.
עמירה דותן: מה אמרתם והסברתם?
אהרן חזוט: היתה טענה---
איתי אהרונסון: בדקו את האפשרויות, ראו שזה מגיע לסכומים בלתי סבירים, אבל זה לא כזה הבדל בין---
אהרן חזוט: עורך דין אהרונסון, אחת הטענות, שאני לא יודע אם שמעת אותה, שנאמרה לנו, שאמרו 'חלק מהחקלאים רוצים את זה לנדל"ן', אני אמרתי להם, אתם יודעים מה?
אהרן חזוט: בואו נקבע קריטריונים שזה לא יקרה בקשר לנדל"ן, אבל בואו תלכו לקראת זה.
יעקב אליעזר: הבעיה היא שיושבים חקלאים במנהלת סל"ע, בתוך הייעוץ המשפטי, ומסבירים לחקלאים איך לעבוד.
יעקב אליעזר: אומר להם החקלאי, חבר'ה, אני צריך בית אריזה ליד הבית שלי.
ראובן ריבלין: האם אתם מתכוונים לחתום איתם הסכם על המקום הזה?
אהרן חזוט: אחרי שהדברים יתקדמו.
ראובן ריבלין: אבל הם לא התקדמו, זאת אומרת אין עוד הסכם.
ראובן ריבלין: האם כבר הסכמתם שזה שלכם?
ראובן ריבלין: כפוף למחיר ולמשא ומתן, הסכמתם כבר?
ראובן ריבלין: הם הסכימו?
אהרן חזוט: לקחו לנו את הכסף.
אליעזר יעקב: לא, על כפר סילבר הוא מדבר איתך.
אהרן חזוט: הם לא הסכימו אחרי שגילו ש---
ראובן ריבלין: אז זה לא קיים, אתה לא מבין את זה? נו.
ראובן ריבלין: לא קיים.
ראובן ריבלין: הוא אומר לזיקים, הוא אומר 'אתם תלכו לזיקים'.
ראובן ריבלין: זה מה שהוא אומר, תבינו.
סילבן בזיז: אבל אין לכולם חלקות.
אורי אריאל: אולי אפשר להתפשר על הגולף.
ראובן ריבלין: זה לא רע, איזה גולף שלא יהיה.
זבולון אורלב: חבר הכנסת ריבלין, הישיבה הזאת לא נועדה שהם יעלו בעיה והם יגידו מה התשובה ואנחנו נרשום לפנינו מה היתה השאלה ומה היתה התשובה.
זבולון אורלב: לוועדה יש את שיקול הדעת לומר שהתביעה שלהם היא בלתי סבירה, יש לנו שיקול דעת לומר שהתשובה היא בלתי סבירה.
זבולון אורלב: זה חלק מהתפקיד של הוועדה.
ראובן ריבלין: מאה אחוז, כבוד יושב ראש הוועדה וגבירתי יושבת ראש ועדת המשנה, אני רק רציתי להמחיש לך את הרשומון.
זבולון אורלב: יש הבדל אם רשמנו לפנינו את הודעות הצדדים, או יש הבדל אם אמרנו שצד אחד צודק וצד שני לא צודק, כי יש לנו כלים נוספים לאחר מכן.
זבולון אורלב: כמו שאתה יודע, כשהגעת למסקנה בדברים מסוימים שהתשובות לא מקובלות עליך, אז הוגשה הצעת חוק.
זבולון אורלב: אני לא אומר שהיא עוברת, אבל הוגשה.
זבולון אורלב: יש בידינו אמצעים נוספים כדי להביא לידי כך שדברים יתבצעו.
זבולון אורלב: אנחנו לא יכולים להסתפק- - -
זבולון אורלב: אבל עד הצעת חוק רחוקה הדרך.
זבולון אורלב: אפשר לנסות להשפיע עליהם.
זבולון אורלב: אני מאמין בכל זאת במדינה דמוקרטית הרשות המבצעת בכל זאת מקשיבה לרשות המחוקקת.
זבולון אורלב: יושבים חברי כנסת מסיעות שונות, קואליציה ואופוזיציה, הוא ישמע 'הדבר הזה כן מתקבל על הדעת', 'לא מתקבל על הדעת'.
ראובן ריבלין: חבר הכנסת אורלב,אני מבין אותך במאה אחוז ואפילו מסכים איתך ואני מוכן אפילו לחזק אותך.
ראובן ריבלין: אני רק רציתי, הואיל ואנחנו נמצאים פה עם צד שהאמוציות הן לא פחות מהרציונליות, כי הרציונליות הם יודעים שהם לא מבטאים, והאמוציות הן כאלה שהם אומרים 'תשיבו את המצב.
ראובן ריבלין: אצלנו שום דבר הוא לא מעבר לסבירות', ואת הממשלה שעומדת פה מולנו.
ראובן ריבלין: עכשיו מדובר פה על עניין שהממשלה לא חושבת בכלל לתת לכם אותו.
עמירה דותן: לא, זה אחרת.
עמירה דותן: אני שומעת פה דברים אחרים.
עמירה דותן: מה שאני שמעתי שהשטח בעוצם דווקא בסדר, הבעיה היא התשתיות, ולכן העניין הוא לא השטח אלא עלות התשתיות.
עמירה דותן: השאלה כרגע האם אתם יכולים, ברעיון שאמר קודם מר אבי פרחן לגבי נווה ים, לבוא ולומר 'אנחנו רוצים את השטח הזה, אנחנו מוכנים להשקיע גם מצידנו כדי לקדם את העסק הזה' ואם זה המצב אז נראה לי שהתמונה היא אחרת לגמרי.
עמירה דותן: זאת אומרת אם אנחנו יושבים על הגדר ומשהו אחר יטפל בנו, זה מצוין.
יעקב אליעזר: יש כמה דברים שאפשר לעשות בעניין הזה, אבל אנחנו מוכנים להיכנס לדיון בעניין הזה.
יעקב אליעזר: מה שחשוב שבסופו של דבר אדם יידע, אוקיי, הוא ויתר שהשטח העיקרי שלו נמצא רחוק יחסית, אבל לפחות זה---
עמירה דותן: אני רוצה רק לשאול, המדינה מוכנה לחזור חזרה לשטח של עוצם, כאשר התשתיות הן לא על חשבון המדינה?
אהרן חזוט: לא, לא, לא, החלק שמגיע לנו, ייתנו לנו.
אהרן חזוט: החלק האחר, אנחנו נדבר עליו.
עמירה דותן: רגע, לאט לאט.
עמירה דותן: אני לא במשא ומתן.
איתי אהרונסון: אני צריך לחזור ולראות עם הגורמים שמטפלים בזה בשוטף ולברר בדיוק מה הפערים ומה הבעיות, אבל אנחנו תמיד כשבאים אלינו עם בקשה, אנחנו לא דוחים על הסף, אנחנו מקשיבים ובוחנים, ואם זה סביר, אז מתקדמים.
עמירה דותן: יש פה בקשה של ניצנים לפתוח או להמשיך במשא ומתן בנושא של השטחים בעוצם.
עמירה דותן: לא נקרא לזה סילבר, נקרא לזה עוצם, זה נשמע יותר טוב, את השטחים בעוצם, כאשר העלויות תבדקו ביניכם, אבל בואו נעשה את זה בלוח זמנים שאנחנו גם נראה איפה אנחנו עומדים.
זבולון אורלב: ולנסות להגיע לפתרון.
עמירה דותן: כן, זה ברור, ככה התחלנו.
עמירה דותן: שבועיים נראה לכם?
ראובן ריבלין: אני רוצה רק להוסיף עוד מלה.
ראובן ריבלין: אני מבקש מכם קודם כל לנסות ולראות אם אפשר לפתוח מחדש את עוצם.
ראובן ריבלין: אתם כרגע עם הראש בזיקים.
איתי אהרונסון: אנחנו סגרנו את עוצם, אבל יכולים לפתוח---
ראובן ריבלין: אתם מוכנים לפתוח, אבל לגבי זיקים הם אומרים שהדבר הזה הוא בלתי אפשרי בעליל, נכון?
איתי אהרונסון: יש לא מעט חקלאים שהפתרון שלהם בזיקים ויש להם בתי אריזה בזיקים וזה בסדר להם בזיקים.
זאב אלקין: אני רציתי לבקש מעורך דין איתי אהרונסון, כשנחזור לזה עוד שבועיים, לעשות---
עמירה דותן: יש פה יושב ראש שלוחש באוזני שאנחנו צריכים לצאת מהחדר.
עמירה דותן: אני רוצה לנצל אותך כדי להגיד לחבר הכנסת ריבלין שאנחנו צריכים להתקדם.
זאב אלקין: עורך דין אהרונסון, תבדקו עוד שני דברים.
זאב אלקין: אתה דיברת כאן על מידתיות, אתם הצעתם להם פתרון נוסף שאומר שהקרקעות באזור אחד ובתי אריזה בזיקים.
זאב אלקין: תבדוק מול---
איתי אהרונסון: לא, בתי אריזה בקרקעות שלהם בזיקים.
זאב אלקין: לא, אבל אתה אומר שיש אנשים שיש להם שטחים חקלאיים בזיקים ויש אנשים שלא.
איתי אהרונסון: לא, אנחנו מדברים רק על חקלאים שרוצים.
איתי אהרונסון: יש חקלאים שלקחו קרקע ורוב החקלאים שמבקשים, שעדיין לא התחילו לעשות חקלאות.
איתי אהרונסון: רוב אלה שמבקשים את הקרקע בעוצם זה כאלה שבכלל לא חזרו לחקלאות עדיין.
איתי אהרונסון: הם אומרים 'אנחנו רוצים את הקרקע החקלאית, רק אם אני אדע שיש לי פתרון כזה או אחר לבית אריזה בעוצם'.
זאב אלקין: ואז מה אתה מציע?
זאב אלקין: אתה מציע לו קרקע חקלאית בזיקים, יחד עם בית אריזה בזיקים, כן?
אליעזר יעקב: הוא לא יכול להציע את זה, כי אין לו.
זאב אלקין: אין לו, זה בדיוק העניין.
אליעזר יעקב: אין מספיק.
זאב אלקין: אני פשוט מנסה להדגים כאן שההצעה שלהם.
זאב אלקין: אבל שיעשו את הבדיקה.
זאב אלקין: אחת מהשתיים, או שהם חייבים להציע קרקע חקלאית מספיקה לכולם, או שהם חייבים להראות לנו שמבחינת המקובל באזור הזה, או מה שהיה מקובל בגוש קטיף, מרחק כזה בין קרקע חקלאית לבתי אריזה, זה סביר ומידתי.
זאב אלקין: אני בינתיים לא שומע פה לא אל"ף ולא בי"ת.
עמירה דותן: לא בעניין של גוש קטיף, אלא מה מקובל במדינה, לא בגוש קטיף.
עמירה דותן: חברים, תודה רבה לכם.
עמירה דותן: אנחנו נחזור להמשיך לדון בנושא הזה.
עמירה דותן: יש לנו עוד הרבה נושאים, אז אנחנו נחזור לדון.
עמירה דותן: לא סיימנו.
זבולון אורלב: הישיבה היום תוקדש היום לדו"ח מבקר המדינה על הוועד האולימפי בישראל.
זבולון אורלב: זה דו"ח 57.ב.
זבולון אורלב: אני גם מקדם בברכה את שר המדע, התרבות והספורט, מר ראלב מג'אדלה שמשתתף אתנו ומקדם בברכה כמובן גם את כבוד מבקר המדינה, השופט מיכה לינדנשטראוס וגם את כל האורחים שלנו.
זבולון אורלב: כפי שאמרתי הישיבה שלנו מקוונת ומשודרת באתר הכנסת, ופתוחה לשאלות ותגובות של הציבור במהלך הישיבה.
זבולון אורלב: אם נרצה נגיב, לא נרצה, לא נגיב.
זבולון אורלב: הוועד האולימפי בישראל, הוא הגוף שדואג להשתתפות של ספורטאי ישראל באולימפיאדות.
זבולון אורלב: והוא זה שעורך את כל ההכנות, בוחר את הספורטאים, מכין אותם, ובפועל גם הוא מבצע את המשלחת האולימפית של ישראל לאולימפיאדה.
זבולון אורלב: כל אחד מבין שהספורט יש לו חשיבות הרבה מעל ומעבר להישגים ספציפיים של ספורטאי כזה או אחר.
זבולון אורלב: תרבות שבנוייה על ספורט היא תרבות שמלווה בערכים של הגינות, היא מלווה בערכים של בריאות, היא מלווה בערכים של צוות, היא מלווה בערכים שהישגים נקנים בעמל, ביזע ובמאמצים ולא בהימורים.
זבולון אורלב: הספורט יש בו ערכים חיוביים רבים מאוד.
זבולון אורלב: וברור שההישגים של ספורטאי ישראל באולימפיאדה יש בהם מסר חשוב מאוד לצעירים, לנוער וגם למבוגרים בישראל באשר למעמדו של הספורט.
זבולון אורלב: ולכן אני מודה למבקר המדינה שכלל בתכנית העבודה שלו את הביקורת על הוועד האולימפי.
זבולון אורלב: עוד בהיותי מנכ"ל משרד החינוך והתרבות בראשית שנות התשעים וגם בהיותי יושב ראש ועדת החינוך והתרבות של הכנסת בראשית שנות האלפיים, עוד לפני שהוסיפו את תחום הספורט, לוועדה הוועדה היתה ממונה על הספורט, וכך התוודעתי לוועד האולימפי וסייעתי ככל האפשר כדי שהוא יצליח מאוד בשליחותו, כי ראיתי בשליחותו ערך חשוב.
זבולון אורלב: לא רק זאת אלא גם בתיאום עמו קיימת הצעת חוק כדי להסדיר את מעמדו של הוועד האולימפי בחוק, ובעיקר גם את חובותיה של מדינת ישראל כלפי הוועד האולימפי, שלוועד האולימפי יינתנו הכלים והאמצעים הראויים על מנת שיוכל למצות את הפוטנציאל של ספורטאי ישראל ולא יימנעו מהם הישגים והצלחות בגלל בעיות תקציביות.
זבולון אורלב: בעבר שרי המדע, התרבות והספורט תמכו בהצעות החוק שלי, אני מקווה שגם השר הנוכחי, שהבטיח זכויות של שכנים, גם הוא יסייע לי בקידום החוק הזה.
זבולון אורלב: לא שהופתעתי מדו"ח הביקורת, כל גוף, מטבע האדם, רק מי שעושה טועה, רק מי שלא עושה לא טועה, אז לא הופתעתי.
זבולון אורלב: כמו כל גוף המבקר חשף ליקויים כאלה וליקויים אחרים, והמדאיג הוא שלפחות חלק מהליקויים המבקר מייחס שזה עלול גם לפגוע במטרות העיקריות של הוועד האולימפי, לאמור מיצוי היכולות הספורטיביות של ספורטאי ישראל.
זבולון אורלב: הדו"ח פורסם במאי 2007, חלפה חצי שנה, ולכן אנחנו מקיימים את הישיבה היום בחלוף חצי שנה, בעיקר להתרכז ולראות האם הוועד האולימפי והגופים הממונים עליו מטעם המדינה, אני לא אומר הממונים אבל הקשורים עמו מטעם המדינה, כי הוועד האולימפי מבחינת התקנון האולימפי הוא בעצם גוף עצמאי.
זבולון אורלב: אבל בכל זאת יש רגולטור מטעם הממשלה והוא שר המדע התרבות והספורט ומינהל הספורט, והכספים יש פיקוח גם על הכספים הציבוריים.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים להיות בטוחים שהוועד והמשרד נקטו בכל האמצעים הדרושים ומיישמים את ההמלצות.
זבולון אורלב: וזה עיקר ענייננו.
זבולון אורלב: מה שנחשף נחשף.
זבולון אורלב: נעבור על זה כי אין ברירה, צריך לסקור את הממצאים, אבל בעיקר כמובן אנחנו מוטרדים לדעת שהליקויים האלה מתוקנים.
זבולון אורלב: אני מציע שאנחנו נפתח בדברים הקצרים של המבקר.
זבולון אורלב: ובדברים הקצרים עוד יותר של אנשי המבקר.