GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמירה דותן: זה נראה לי כאילו שכל אחד חי בדלת אמותיו, וחודשים עוברים, כאשר אנחנו מנסים כל הזמן לא להיות נגד או בעד אלא לראות איך עושים סינכרון בין כל הדברים האלה.
איתי אהרונסון: בעניין הזה באמת אנחנו כמו שאמרתי מזה למעלה מחודשיים הולכים בנתיב שהוא נראה כמו נתיב.
עמירה דותן: איתי, אתם הולכים לבד.
עמירה דותן: הקיבוץ לא מדבר עליכם, הם כועסים עליכם, אנחנו לא יודעים.
איתי אהרונסון: הקיבוץ באופן פורמלי לא מדבר איתנו, ובפועל אנחנו כן מעבירים לו שדרים לגבי מה קורה והוא מסמן לנו עם העיניים אם לפנות ימינה ושמאלה.
איתי אהרונסון: כך זה הולך כרגע.
איתי אהרונסון: זה הכי טוב שאפשר.
עדיאל שומרון: אני לא בטוח שאנחנו כרשות מבצעת, אם אנחנו כמשרד ממשלתי נפנה לוועדת הכנסת שתפנה לעין צורים, נראה לי רעיון מאוד יצירתי וחכם.
עמירה דותן: אז הגיע הזמן לצאת קצת מהקופסה ולהיות יצירתיים, כי יש אנשים שצריכים להגיע לבית שלהם.
עמירה דותן: אכפת לנו איך קוראים לזה?
עמירה דותן: אנחנו לפחות פעם בשבוע יושבים פה, ואתם יודעים כמה שחשוב לנו הדבר הזה.
עמירה דותן: אז לא באופן פורמלי, בטלפון בלתי פורמלי, הרי יש דרכים יצירתיות.
עמירה דותן: אתם רואים שגם עם הקיבוץ אתם לא מדברים באופן פורמלי.
עמירה דותן: הרי כל הרצון שלנו הוא באמת לגמור את הסאגה הזאת.
זבולון אורלב: גבירתי היושבת ראש, אם תסכימי, מדובר גם בקיבוץ ששייך לקיבוץ הדתי, אני מוכן לזמן אליי את אנשי הקבוצה ומנכ"ל הקיבוץ הדתי, עם נציג מוסמך מטעם מינהלת סל"ע ואני אנסה לפשר ולגשר.
עמירה דותן: כל מה שיעזור יישר כוח, בשמחה רבה.
זאב אלקין: הנקודה השנייה, אגב נדמה לי שהם הגיבו בכתב, אני לפחות קיבלתי מכתב מהמועצה, אז הם לא פה אבל העמדה שלהם מופיעה על שולחננו בכתב.
זאב אלקין: עכשיו לגבי עצם העניין, איך שאני זוכר ויכוחים מהסוג הזה הרי בסופו של דבר הויכוח כאן מצד הקיבוץ הוא לא ויכוח עקרוני כן או לא.
איתי אהרונסון: הוא גם לא סחטני במקרה הזה אני חייב לומר, פשוט האינטרס שלהם לא לעשות מהלך כזה אלא אם כן גומרים את בעיית החובות.
זאב אלקין: אז יש פה היבט כספי מצד הקיבוץ.
זאב אלקין: כמו שזה היה במקרים אחרים, כמעט כל המקרים שבהם נתקלנו הסוגייה היתה תביעה של הקהילה הקולטת מהמדינה של סכומים כאלה או אחרים.
זאב אלקין: עכשיו יש כאן מצב שמאיזו שהיא בחינה כל הפרשה הזאת, האחריות היא על הכתפיים של המדינה.
זאב אלקין: קודם כל המדינה הובילה את שכונת הקראווילות במקום, בהתנייה שזה לארבע שנים, זה עוד מצב טוב.
זאב אלקין: כולנו מכירים מקרים שבהם המדינה חשבה שהיא פותרת את הבעייה בשנתיים ואחר כך נאלצה לשאת ולתת ולחפש פתרונות.
זאב אלקין: יש כאן פאשלה תכנונית מצד המדינה בכל הסוגייה של המגורים הזמניים, ועכשיו מתברר שאיפה שסגרו לארבע שנים, והיה נראה שזה נצח ועד אז בודאי הכל ייפתר גם זה כבר לא מספיק, וצריכים לפתוח מול הקיבוץ את האופציה של ההארכה, שכמובן עולה כסף.
זאב אלקין: האחריות על הטעות הזאת בהארכת הזמן ההתחלתית, כמה זמן ידרוש הטיפול, וכתוצאה מזה סגירה לא נכונה, או לא הרמטית נכונה מול הקהילה המארחת של החוזה למגורים זמניים היא על הכתפיים של המדינה.
זאב אלקין: ודאי וודאי לא על הכתפיים של המפונים שהקימו להם שם אתר זמני.
זאב אלקין: זה לגבי סוגיית המחלוקת על הזמני.
זאב אלקין: הם בוודאי היו שמחים לפנות את הקראווילות יותר מהר מארבע שנים, לעשות את זה בשנתיים או בשלוש ולעבור למגורי קבע אם כל העסק היה מתקדם יותר מהר כפי שמלכתחילה המדינה תכננה.
זאב אלקין: זה שלב א'.
זאב אלקין: הרצון של המדינה לא להיכנס לסחטנות ולשאת ולתת בקשיחות הוא מובן, אבל אי אפשר למשוך את זה עד אין סוף.
זאב אלקין: כי בסוף מי שסובל מזה זה קודם כל הם, ובאופן עקיף גם המדינה.
זאב אלקין: כי כמה שהזמן נסחב מספר החודשים שתצטרכו להוסיף על הארבע שנים יגדל, הדרישה של הקיבוץ לפיצוי בסופו של דבר גם כן תגדל, והשאלה אם השורה התחתונה של כל ההסכם הזה לא תעלה יותר יקר מאשר הדרישה הראשונית של הקיבוץ כשהתחיל משא ומתן.
זאב אלקין: אני מניח שאתם לוקחים בהערכה את פקטור הזמן, את העלות שלו שהוא מוסיף.
זאב אלקין: זה לא עניין סטאטי.
זאב אלקין: זה לגבי ההסכם הזמני, שלפי הסיפור הזה עד כמה שאני מבין המחלוקת הכספית על ההסכם הזמני זה מה שתוקע את העניין.
זאב אלקין: כשמגיעים לסיפור של מגורי קבע, אם ידעתם מראש שהבעיה הזאת קיימת, ואני מניח שיכולתם להעריך את זה מראש, מהתכתובת של המועצה אני רואה פה שפעם ראשונה הבעיה של ההסכם הזמני עלתה בשבע עשרה לשמיני 06'.
עדיאל שומרון: הבעיה בהסכם הזמני היא מאפריל 2006.
עדיאל שומרון: ברגע שהקראווילות אוכלסו, פסח תשס"ו אז יש בעיה עם ההסכם הזמני.
עדיאל שומרון: אני עכשיו בקריאת ביניים ברשות היושבת ראש, הבעיה עם ההסכם הזמני כרגע לא מייצרת בעיות בשטח.
עדיאל שומרון: הבעיות בשטח הן לגבי הקבע.
עדיאל שומרון: אולי יווצרו בעיות בשטח בזמני בעוד ארבע שנים, כי הקראווילות עומדות והמשפחות מתגוררות שם והקיבוץ מקבל את מה שהוא מקבל.
עדיאל שומרון: אבל ההסכם אכן פורמלית לא חתום כמו שאיתי תיאר אותו.
זאב אלקין: מבחינה פורמלית, כשיסתיימו ארבע שנים, הקיבוץ יכול להגיד להם תודה רבה להתראות.
עדיאל שומרון: גם בכרמיה זה קורה אותו דבר, וזה קרה, אבל בינתיים המשפחות כולן נמצאות.
זאב אלקין: טוב, כי עוד לא עברו ארבע שנים.
עדיאל שומרון: ההנחה היא, שעוד ארבע שנים מישהו מהצדדים יתרצה.
עדיאל שומרון: אבל אני אומר, יש בעיות בהסכמי הקבע, אני לא הייתי נתלה בזמני.
עמירה דותן: השאלה, האם הדיון הזה, כשזבולון, שיש לו גם את הכוח האחר, ויבואו ישבו גם סל"ע וגם המתיישבים, אני חושבת שבואו נראה, ושזה יהיה בהקדם האפשרי.
זאב אלקין: אני רק רוצה להגיד דבר אחד, מבחינת המדינה, וחשוב שגם אנשי מבקר המדינה ישמעו את זה, כי הם אלה שבודקים אתכם כפי שאמרת, ובצדק, כדי שלא יהיה כאן בזבוז כספים.
זבולון אורלב: הייתי שמח אגב שהם יגיבו לעניין הזה.
זבולון אורלב: תשמע, דו"ח מבקר המדינה, אני אומר את זה גם באוזניהם, צריך לקבל גם גיבוי של ועדת ביקורת המדינה והכנסת.
זבולון אורלב: אנחנו לא נותנים גיבוי כל דבר אוטומטי.
זבולון אורלב: סך הכל אנחנו הבקרה גם שלהם.
זבולון אורלב: הם יודעים שהם מקבלים מאיתנו גיבוי מלא.
זבולון אורלב: אבל הם יושבים אתנו ורואים מה קורה.
זבולון אורלב: שנה ארוכה יושבת פה עמירה, באמת בסבלנות אין קץ.
זבולון אורלב: הסאגה הזאת מוכרחה להיפסק.
זבולון אורלב: צריך לזכור שזה לא כאן שני צדדים נושאים ונותנים, הקיבוץ ומינהלת סל"ע.
זבולון אורלב: האחריות היא על המדינה.
זבולון אורלב: המדינה גירשה אותם.
זבולון אורלב: לא הקיבוץ גירש אותם.
זבולון אורלב: המדינה הביאה אותם למצב הזה, לא הקיבוץ הביא אותם למצב הזה.
זבולון אורלב: לא להתבלבל מי כאן אחראי ומי לא אחראי.
זבולון אורלב: אני גם לא אומר שבכל מחיר צריכים ללכת.
זבולון אורלב: אם הם רוצים אני אעשה כל דבר אפשרי למלא את בקשתם.
זבולון אורלב: אני גם מסכים שהקיבוץ צריך לדעת, אין אקסיומה כזאת שבכל מחיר.
זבולון אורלב: אז בשביל זה אני מוכן להיכנס לתמונה, לנסות לשכנע ולגשר בין הצדדים.
זבולון אורלב: אבל לא להתבלבל מי נושא באחריות.
זבולון אורלב: אנשי המבקר יושבים, הם יודעים שאני מכבד אותם, ובאמת שוכבים על הגדר פה כל החברים עבורם, אבל אנחנו מלווים את התהליך הזה.
זבולון אורלב: שימו את הדברים פה, טוב שמבקרים, אבל בסדר, גם אנחנו רואים.
זאב אלקין: בהמשך לסיכום, מה שרציתי להגיד, בהמשך לדבריו של חבר הכנסת אורלב, מבחינה זאת צריכים להבין כאן שזה לא משא ומתן שהוא מתבצע במצב התחלתי, שכל הצדדים כל אחד יושב בביתו ויש לו את כל הזמן שבעולם.
זאב אלקין: המדינה כאן עשתה כמה טעויות.
זאב אלקין: הן כבר נעשו.
זאב אלקין: בכניסה המהירה לקביעת האתר בלי לסגור נכון את ההסכמים לכל האופציות האמיתיות, בתכנון לא נכון מה זמן ייקח לטפל בבעיית המפונים וכו' וכו'.
זאב אלקין: מבחינה זאת, אם המחיר של ההסכם הוא לא יהיה מחיר השוק הסיבה לכך היא בטעויות האלה, לא בהחלטה של היום.
זאב אלקין: לא ניתן היום לנסות על גבם לתקן את הטעויות האלה.
זאב אלקין: מבחינת מגורי קבע, לא ניתן לגרור את זה כל כך הרבה זמן.
זאב אלקין: זאת אומרת שאם אתם מגיעים למסקנה כבר לפני חצי שנה או שנה שזה לא הולך, ואני לא רואה סיבה להגיע למסקנה הזאת כי לא הם צריכים לשלם את האחריות שהובילו אותם לכביש הזה, ואז פתאום אמרו רגע, זה מבוי סתום, זה לא כביש.
זאב אלקין: אבל אם מגיעים למסקנה הזאת כל חודש איחוד בהגעה למסקנה הזאת זה שוב פגיעה נוספת בהם.
זאב אלקין: כי אם היו מודיעים להם זה סגור, לא הולך, אז הם היו חושבים על פתרונות אחרים.
אייל קדמון: מטע האפרסמון הזה קיים מזה עשר שנים.
אייל קדמון: זה לא איזה קו מתח שעובר מתחת לאדמה או קו מים, שגם כבר היו צריכים לפנות במקומות אחרים.
עמירה דותן: הערת לנו קודם, שאנחנו לא נעשה את החשבונות של מי שלא נמצא כאן.
עמירה דותן: הערת לנו, ואני אומרת בואו נעיר את זה לכולנו.
עמירה דותן: אני חושבת שמאחר ואנחנו רוצים לדבר גם על שומריה, ומאחר ויש פה איזה שהוא סיכוי להמשך דיון קצת יותר אינטימי, כאשר כל השאלות שהעליתם הן על השולחן לדיון הזה, ואנחנו מבקשים מאוד מיושב ראש ועדת ביקורת המדינה חבר הכנסת אורלב לעשות את הדיון הזה כמה שיותר מהר, ואתם אני מניחה תהיו מוזמנים לדיון הזה.
עמירה דותן: זה הרי לא יהיה דיון מאחורי הגב שלכם.
שמואל ז'ורנו: אני רוצה להבהיר משהו לגבי עין צורים.
שמואל ז'ורנו: עין צורים לא הומצאה לא לפני חודשיים, לדעתי היא הומצאה לפני ההתנתקות.
שמואל ז'ורנו: נצר חזני היו אמורים לגור שם.
שמואל ז'ורנו: היה לנו כמעט שלושה או ארבעה חודשים שהם יצאו, נצר חזני לא הסכימו בגלל שהמקום לא התאים להם.
שמואל ז'ורנו: אנחנו הסכמנו ללכת לשם ולקח לנו איזה שלושה חודשים עד שוידאנו שבאמת הם ירדו, ואז נכנסנו.
שמואל ז'ורנו: זה לא חדש עין צורים.
שמואל ז'ורנו: זה לא המצאה של גדיד, זה היה המצאה של נצר חזני.
שמואל ז'ורנו: זה היה מתוכנן באפרסמון מהיום הראשון.
שמואל ז'ורנו: אנחנו ניסינו עוד כמה מקומות מסביב, לא כל כך הסתדר להם, לא יודע למה.
איתי אהרונסון: כשהקבוצה קטנה מידי, חצי מהמטע לא נדרש.
איתי אהרונסון: עכשיו אם היה מדובר על איזה שהוא קטע קטן של המטע שלא נדרש אז קוראים לזה שטחים כלואים בעגה המקצועית אז מגיעים לפתרון לגבי השטחים הכלואים.
איתי אהרונסון: אבל גודל הקבוצה הוא כזה שאין פה מספיק מקור כספי, בגלל כמות הקרקע שאנחנו זקוקים וכו', אין מקור כספי מספיק בשביל לפתור את בעיית הקיבוץ.
איתי אהרונסון: יש הצעה חדשה מלפני כחודש או חודשיים, לחבר את הזמני עם הקבע.
איתי אהרונסון: היה לנו "רומן" טוב עם עין צורים, היתה לנו התקדמות טובה עם עין צורים כשדיברנו על הקבע.
איתי אהרונסון: פתאום המציאו משהו חדש בגלגל, איזה זיז בגלגל, שהם רוצים להרכיב עליו גם את הזמני, ואז פה נוצרה הבעיה.
עמירה דותן: חברים, הדיון בעין צורים-גדיד לעת הזו הסתיים.
עמירה דותן: ההמשך יהיה אצל היושב ראש, ואנחנו נחזור לזה אם יהיה צורך.
יוסף הירש: משתמע כאילו שיש לנו עמדה.
יוסף הירש: קודם כל אין לנו דו"ח.
יוסף הירש: כל עוד שאין לנו דו"ח ממילא אין לנו עמדה.
יוסף הירש: ולכן זה לא נכון להשתמש במשרד מבקר המדינה לצורך משא ומתן.
יוסף הירש: אנחנו לא לכאן ולא לכאן.
עמירה דותן: אף אחד לא השתמש, רק נאמר שאתם שומעים פה את הלך הדברים.
יוסף הירש: לנו אין דו"ח, אין לנו עמדה.
יוסף הירש: זה חשוב לפרוטוקול.
דורון בן שלומי: שתי הערות קצרות שפשוט הן משליכות אני חושב ברוחב.
דורון בן שלומי: פליטת פה, אבל אולי כמשיח לפי תומו מה שאיתי אמר, אני חושב שהשתמשת בביטוי יחסית למורכבות הזמנים סבירים.
דורון בן שלומי: ועל זה אני אומר, בגלל שאנחנו כבר כולנו בתוך הביצה אנחנו כבר מאבדים רגע הסתכלות מבחוץ.
דורון בן שלומי: אנחנו ממש לא בזמנים סבירים.
דורון בן שלומי: לכל דעה.
דורון בן שלומי: אבל לפעמים אנחנו כבר בתוך הזרם.
דורון בן שלומי: הנושא השני שאני חושב שהוא יחזור גם פה, ואני מאוד מצפה שזבולון יצליח לעשות את הפשרה הנכספת.
דורון בן שלומי: אני רק מהניסיון, בסוף למינהלת סל"ע אין את כל חופש הפעולה לעשות כל דבר.
דורון בן שלומי: אם רוצים באמת אז צריך בסוף גם שאגף תקציבים יגיעו, מכיוון שאנחנו יודעים שגם מכתבים מפורשים של מנכ"ל משרד רוה"מ אגף תקציבים אחר כך לא מגבה אז אני נציע שלא נסמוך גם על זה שנציג רוה"ם הוא יסגור בשביל אגף תקציבים.
דורון בן שלומי: זה כבר מוכח.
דורון בן שלומי: מה שאני אומר פה, אני חושב שזה חסר במבניות, כי זה חוזר על עצמו בכמה מקומות, איזה שהוא בסוף גוף בורר.
דורון בן שלומי: כשבאים ואומרים או.
דורון בן שלומי: קיי.
דורון בן שלומי: , סל"ע נתקלו מול קיבוץ, לא הולך, בואו נעלה את זה הלאה, איזה דרגה.
דורון בן שלומי: למה, כי יש להם את המגבלות שלהם.
דורון בן שלומי: נעלה את זה דרגה שיחליטו כן או לא.
עמירה דותן: סיכמנו בישיבה הקודמת, אם אתה זוכר, שאנחנו הולכים לנושא, יש לנו פגישה עם מנכ"ל ראש הממשלה, שכולם ראו בו אבא של העניין הזה, אז אנחנו גם את זה נעלה שם.
עמירה דותן: אבל בואו נתקדם.
עמירה דותן: אנחנו רוצים לפתוח את הדיון לנושא של שומריה.
עמירה דותן: אנשי עין צורים מוזמנים כמובן להישאר, תודה רבה לכם.
עמירה דותן: מי יציג את נושא שומריה, בבקשה.
אבי ויסרוזן: שמי אבי ויסרוזן.
אבי ויסרוזן: אנחנו גרנו בכפר דרום אחת עשרה שנה.
אבי ויסרוזן: אחרי הגירוש עברנו לארבעה חודשים למלון בבאר שבע, יומיים אחרי שהגענו למלון עלתה הצעה לעבור לבניין דירות באשקלון, אמרו לנו שנעבור תוך עשרה ימים.
אבי ויסרוזן: בעקבות המידע הזה הוחלט לעבור לאשקלון.
אבי ויסרוזן: זה התעכב ארבעה חודשים.
אבי ויסרוזן: הגענו לאשקלון, באשקלון בעצם במילה אחת התפרקנו לגמרי, היינו שישים ושתיים משפחות ביום הגירוש.
אבי ויסרוזן: והיום באשקלון פלוס הקבוצה שלנו משומריה יש שלושים וארבע משפחות, ועוד שני בודדים.
אבי ויסרוזן: קבוצת המשפחות הזאת באשקלון נחלקה לשני חלקים, לשתי קבוצות.
אבי ויסרוזן: קבוצה אחת הקבוצה שלנו, שבע עשרה משפחות, מיועדת למרשם, לנטע במזרח לכיש.
אבי ויסרוזן: כשאני אומר משפחות אני מתכוון משפחות מכפר דרום.
אבי ויסרוזן: כיום אנחנו כבר עכשיו בשומריה יש לנו כבר משפחות מבחוץ, אבל זה כבר עניין אחר.
אבי ויסרוזן: נחלקנו לשניים, קבוצה אחת, הקבוצה שלנו מיועדת לנטע מירשם, ישוב במזרח לכיש בין שומרייה לאמציה-שקף, שכרגע אין שם שום דבר, וקבוצה נוספת לכרמית/שוקדה, שדרך אגב אנחנו בקשרים מצויינים, עם כל חילוקי הדעות.
אבי ויסרוזן: בקיצור היתה לנו שאלה איפה אנחנו הולכים לגור, איפה אנחנו נגור שם בשומריה, והוחלט, היו דיונים ארוכים מאוד מול משרד נדמה לי ראש הממשלה, רענן דינור, ועדת שרים וכו', לא בקיא בשמות ובהגדרות.
אבי ויסרוזן: ולפני בערך ארבעה חודשים הוחלט שבונים שני אתרים.
אבי ויסרוזן: אתר אחד בונים בשומריה בשבילנו ואתר נוסף בונים בכרמית.
אבי ויסרוזן: בעקבות ההחלטה הזו, עברנו לשומריה.
אבי ויסרוזן: שכרנו קרוואנים של ארבעים וחמישה מטר, אפילו קרוואנים של ארבעים וחמישה מטר ישנים, כלומר אצלי בדירה כרגע בקרוואן אין שום ארון כי ארונות לא נכנסים.
אבי ויסרוזן: אשתי אולי תתאר את זה אחרי זה מה מתרחש בפועל בקרוואנים.
אבי ויסרוזן: עברנו לשומריה עוד לפני הקראווילות אבל אחרי שהקראווילות הוזמנו.
אבי ויסרוזן: כלומר אחרי שההזמנות הועברו למפעלים, למפעל הארגז, מפעל רולן, אנחנו עברנו לקרוואנים שלנו, הקטנטנים, בידיעה שאנחנו תוך חודשיים שלושה, מכיוון שההזמנה כבר מתבצעת, אנחנו עוברים לקראווילות הזמניות הנוספות שלנו.
אבי ויסרוזן: הקראווילות נבנו, כמובן שהמעבר היה גם כדי להתחיל שנת לימודים בשומריה, ששם יש בית ספר שהילדים לומדים בו, עבודה שאנשים ימצאו עבודה במקום המגורים שלהם פחות או יותר, כי הרי שומריה זה קרוב למקום הקבע ואשקלון לא.
אבי ויסרוזן: היום יהודי אחד, אליקו אסרף התחיל היום לעבוד בעבודה חדשה שהוא מצא באיזור שלנו.
אבי ויסרוזן: בקיצור החלטנו שאנחנו צריכים לעבור ועברנו, עם כל הידיעה על הקשיים שיש לנו, בידיעה שהקראווילות נבנות כבר.
אבי ויסרוזן: ביום ראשון לפני שבועיים וחצי נדמה לי, היו אמורות הקראווילות להגיע.
אבי ויסרוזן: בשטח כבר נחפרו כל היסודות.
אבי ויסרוזן: אנחנו גרים עכשיו בעצם באתר בנייה.
אבי ויסרוזן: כל היסודות נחפרו.
אבי ויסרוזן: ביום ראשון היו אמורות להגיע הקראווילות הראשונות לשטח ולהתחיל פשוט לשים רעפים.
אבי ויסרוזן: יום רביעי שלפני אותו יום ראשון כל העסק נעצר.
אבי ויסרוזן: מישהו גילה, שאני לא יודע מי המישהו, מישהו שיודע לגלות דברים, גילה את הדבר שיש איזה שהוא פגם בחוק, איזו שהיא בעיה, והקראווילות האלה כרגע לא יכולות להיות מסופקות לאנשי כפר דרום שבשומריה, שמיועדים לנטע מרשם.
אבי ויסרוזן: הקראווילות מיוצרות, הכסף הוצא, לא צריך להוציא שקל.
אבי ויסרוזן: כלומר אין כאן עניינים של תקציבים, אין כאן אישורים, לא צריך אישור מבוש כמו לנצרים, בקיצור הכל פשוט, אנחנו בצד הלא נכון של הקו הירוק, כלומר אין בעיה.
אבי ויסרוזן: הכל מסודר.
אבי ויסרוזן: כלום, לא עולה כסף.
אבי ויסרוזן: אני רק אוסיף שאני רוצה שאשתי תספר איפה אנחנו גרים עכשיו.
שרונה ויסרוזן: לתינוק הנחמד הזה שהגיע איתנו יש שבעה אחים, שאחותו הגדולה בת חמש עשרה וחצי.
שרונה ויסרוזן: יש לנו שתי בנות גדולות בפנימייה.
שרונה ויסרוזן: שתבינו את המצב, המציאות היום, אם שנה שעברה או לפני זה, כשהבת הגדולה היתה בפנימייה היא התלוננה על הפנימייה היום היא כבר לא כל כך מתלוננת על הפנימייה כי בפנימייה יותר מרווח מאשר בבית.
שרונה ויסרוזן: ולנו זה לא כל כך נעים.
שרונה ויסרוזן: אנחנו גרים בארבעים וחמישה מטר, זה אומר שהבאנו ציוד מינימלי ביותר, היום כשאני צריכה להביא ציוד לחורף אני לא יודעת איפה אני שמה את זה בכלל.
שרונה ויסרוזן: הילדים ישנים אחד כמעט על השני.
שרונה ויסרוזן: אין לנו אף חדר פנוי, אם לילה אחד התינוק התעורר ורציתי להיות במקום שלא אפריע לאף אחד לא היה לי שום פינה להיות בה.
שרונה ויסרוזן: כשעברנו, הילדים היו בציפייה מאוד גדולה להגיע למקום חדש, לחיים חדשים.
שרונה ויסרוזן: והם היו מודעים לקשיים, שיתפנו אותם, אבל ידענו שזה משהו זמני מפני שאחר כך אנחנו עוברים לקראווילות שזה בכל אופן יותר מרווח.
שרונה ויסרוזן: זה עוד לא בית קבע אבל זה מקום שאפשר לגור בו.
שרונה ויסרוזן: כמו שאבי תיאר כולנו חיכינו בציפייה לקראווילות שיגיעו, וכשהם לא הגיעו אתם יכולים לתאר את האכזבה הגדולה והמצב הנפשי השוב פעם מיטלטל הזה שאנחנו לא ידועים מה קורה אתנו.
שרונה ויסרוזן: זה מחזיר אותנו בעצם כמו מייד אחרי הגירוש שהאי וודאות זה היה סימן ההיכר העיקרי שהכרנו.
שרונה ויסרוזן: היום כששואלים אותי עוד כמה זמן נהיה דחוסים במקום הזה אז אני לא יודעת להגיד.
שרונה ויסרוזן: מעבר למקום הקטן, אנחנו גרים באתר בנייה, שאפילו בחוץ כבר לא כל כך נעים, וזה גם די מסוכן, אתר בנייה זה לא בדיוק מקום ידידותי לילדים.
שרונה ויסרוזן: אז כך שמצבנו לא מאוד נוח.
שרונה ויסרוזן: זהו.
עופר גזית: אני מזכיר הגרעין של כפר דרום בשומריה.
עופר גזית: התהליך עד שהפנימו כל המערכות המטפלות, אם זה המנכ"ל עצמו, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, מערכת מינהלת סל"ע ושאר הגורמים, את הצורך בלצאת מהבניין, לקח איקס חודשים.
עופר גזית: באיקס חודשים האלה, כחצי שנה, התקשורת היתה תקשורת שוטפת, זורמת ושקופה.
עופר גזית: הניירות שהוגשו והוצגו הם אותם ניירות שקיימים היום.
עופר גזית: יתרה מזאת, טיוטת החלטת הממשלה היתה כזאת שפותרת את כל הבעיות שלנו.
עופר גזית: בבוקרו של יום הדיון, אני לא מדייק בשעות, יכול להיות שזה היה יום קודם, שונתה הטיוטה והוכנס איזה שהוא סעיף שהופך את הקערה על פיה.
עופר גזית: למעשה הוחלט לא להחליט או הוחלט לא לעשות.
עופר גזית: כי אם קיימת מגבלה של עשרים משפחות היא לא ישימה לגבינו, עשרים משפחות מפונות זכאיות.
עופר גזית: וזה נתון שהיה ידוע.
עופר גזית: והובן שיש צורך לפתור את הבעיה.
עופר גזית: התהליכים היו גלויים ושקופים, המבנים כרגע ייכנסו לאחסנה שעולה מאות אלפי שקלים נוספים.
עופר גזית: המבנים כשיסופקו יהיו לא תחת אחריות, כי המפעלים אומרים אנחנו כבר סיפקנו אותם לנקודה א', בזה נגמרת האחריות.
עופר גזית: ובפועל בשטח הוא מורכב משתיים.
עופר גזית: מצד אחד המצוקות היומיומיות של הגודל של הדירה, אבל מצד שני שיהיה ברור, וברור חד משמעית, אנחנו הצלחנו להגיע לפה רק שלושה כי כל הגרעין כרגע נמצא בסוסיה, יצאנו משומריה לחצי יום עיון בנושא ההתארגנות לקראת נטע.
עופר גזית: אנחנו במזרח לכיש לא על תנאי, אנחנו מסתכלים קדימה, אנחנו בטוחים שהקראווילות האלה בסוף יגיעו.
עופר גזית: חבל רק שזה ייקח יותר מידי זמן ונטיל על האנשים עוד סבל ועוד עוגמת נפש.
עופר גזית: כדאי לתקן את המהלך הזה מהר.
עופר גזית: אני מחזיק בידי את המכתב של ראש הממשלה.
עופר גזית: נכון שיש לי גם את המכתב של ראש הממשלה בעניין מזרח לכיש עם המחיר.
עופר גזית: אבל ספציפית בעניין כפר דרום אני מחזיר את מכתב מנכ"ל משרד ראש הממשלה שאומר העסק פתור ויוסדר.
עופר גזית: בשיחות שמנכ"ל משרד ראש הממשלה קיים עם חברי כנסת שניסו לטפל בעניין הוא אמר גם אם זה לא יהיה לשנת הלימודים זה יהיה מאוד סמוך לזה.
עופר גזית: ואנחנו נמצאים איפה שאנחנו נמצאים, בחנוכה.
זבולון אורלב: מתי היו אמורות להגיע הקראווילות?
עופר גזית: יום ראשון שעבר, החמש הראשונות.
זבולון אורלב: מתי אמרו לכם שיש בעיה?
עופר גזית: יום רביעי שלפני אותו יום ראשון.
מרדכי אלימלך: קודם כל צר לנו על המצב שהמשפחות נקלעו אליו, שהם באו לשומריה למבנים של הארבעים וחמישה מטר מרובע, ביוזמה ברוכה כדי להתחיל את שנת הלימודים ואולי לחפש עבודה באזור.
מרדכי אלימלך: המהלך הזה היה פזיז מבחינתנו.
מרדכי אלימלך: אנחנו מחזיקים בבניין כרגע סדר גודל של עשרים דירות ריקות, ארבע עשרה מתוכן דירות קנויות, שקנינו אותן בכסף עבור הארבע עשרה משפחות הזכאיות.
מרדכי אלימלך: והם העדיפו לעזוב את הבניין ולעבור לקראוונים מתוך אותה ראייה שהילדים יתחילו ללמוד בבית הספר בשומריה.
מרדכי אלימלך: זה בסדר, אבל המהלך לטעמי היה פזיז, ולא סיימנו את כל התאום.
מרדכי אלימלך: נוצרה פה סיטואציה שהקראווילות או המהלך שבוצע על ידי הקראווילות היה מהלך מקדים שהחטיבה להתיישבות, עצמאית וסוברנית לבצע אותו בתקציב שלה, ולא היה מגובה בתקציב של הממשלה.
מרדכי אלימלך: והמצב שכרגע יש קראווילות במפעל עומדות הן לא שייכות לנו, למינהלת סל"ע.
מרדכי אלימלך: פיזית זה לא כסף שלנו.
מרדכי אלימלך: האוצר לא נתן כסף.
עדיאל שומרון: הבנייה בחבל לכיש, אנחנו קראנו לזה שני אתרי בקו"ם, מדובר על שני אתרים זמניים, בכרמית ובשומריה שהממשלה, ועדת שרים לענייני התיישבות, לא ועדת שרים לענייני התנתקות, ודנו בזה בישיבה הקודמת פה לפני שבועיים, החליטה להקים שני אתרים זמניים למשפחות אשר מעוניינות לבוא ולהתגורר במזרח לכיש, לכאורה, אני אומר לכאורה ללא קשר להתנתקות.
איתי אהרונסון: זה לא נכון, זו לא החלטת ממשלה.
איתי אהרונסון: תסלח לי, זו לא החלטת ממשלה.
איתי אהרונסון: אני מתנצל על אי ההבנה, אבל צריך להעמיד את הדברים על דיוקם,ם כי זו לא החלטת ממשלה.
איתי אהרונסון: זה השתנה.
איתי אהרונסון: תיאר נכון עופר את העובדה שזו היתה המתכונת עד ערב ההחלטה.
איתי אהרונסון: עד ערב החלטת הממשלה.
איתי אהרונסון: החלטת הממשלה של הקמת הישובים של מזרח לכיש.
איתי אהרונסון: אכן הדברים היו כמו שאתה תיארת.
איתי אהרונסון: אלא שערב החלטת הממשלה של מזרח לכיש הגיעה התייחסות היועץ המשפטי לממשלה להחלטת הממשלה והמתכונת של הקמת האתרים הזמניים, גם עבור אנשי כפר דרום ושומרייה וגם עבור אנשי כפר דרום שרצו באותה עת להגיע לכרמית, המתכונת השתנתה, ונקבע שמדובר על אתרים שבשביל להקים אותם נדרש שתהיה קבוצה של עשרים זכאים בכל אחד מהאתרים, יוצאי כפר דרום.
זבולון אורלב: בלעדיהם בשומריה יש כבר עשרים זכאים.
זבולון אורלב: אני לא מבין, החוק אומר שסעיף 85, שקהילה של עשרים יכולה שתהיה אליה התייחסות של קהילה.
זבולון אורלב: יש בשומריה כבר עשרים.
זבולון אורלב: מדובר פה בהרחבת שומריה, לא בהקמת ישוב חדש, עם כל מה שמשתמע בישוב חדש, כבישי גישה, תשתיות וכל הדברים האלה.
זבולון אורלב: מדובר פה בהרחבה, של ישוב שקיבל כבר את הזכאות שלו.
זבולון אורלב: לא מדובר בישוב חדש.
זבולון אורלב: מה שייך פה ההחלה של עשרים משפחות, זה לא שייך בכלל.
איתי אהרונסון: ראשית, זו החלטת הממשלה, ושנית זה לא בדיוק הרחבה, זו מעט אחרת אבל זו החלטת הממשלה בכל אופן.
איתי אהרונסון: זו החלטת הממשלה.
איתי אהרונסון: וזה היה התנאי.
איתי אהרונסון: התנאים שנקבעו על ידי היועץ המשפטי לממשלה היו שעל מנת, אנחנו צריכים לזכור מלכתחילה הושקע כסף רב ברכישת הבניין באשקלון עבור הקבוצה.
איתי אהרונסון: והיה קשה מאוד בכלל לקבל את אישור היועץ המשפטי לממשלה לכל המהלך כי הוא אמר קנינו עבורם פתרון מגורים זמני, בעצם אנחנו קונים עבורם פעם שנייה פתרון מגורים זמני.
איתי אהרונסון: בסופו של דבר, נאות היועץ המשפטי לממשלה לאשר את הרכישה של אתר למגורים זמניים פעם שנייה, אבל הוא התנה את זה בכך שזה אך ורק עבור אנשי כפר דרום מהבניין, כאשר בכל אתר נדרש מינימום של עשרים משפחות.
דורון בן שלומי: אבל ידעת שיש פחות, איך אפשר להביא ארבעים זכאים אם אין בבניין ארבעים זכאים?
עמירה דותן: חברים, אנחנו זוכרים את התהליך של המעבר מאשקלון, זה לא היה פשוט, זה היה בהחלט ללכת לקראת האנשים ולהעביר אותם מאשקלון לשומריה.
עמירה דותן: בואו לא נשכח, חווינו את זה, זה לא היה פשוט ועשינו את זה.
עמירה דותן: כי זה היה כאילו פעמיים את הזמני הזה, כמו שאתה תיארת.
עמירה דותן: עברו לשם, החטיבה להתיישבות קנתה את הקראווילות?
איתי אהרונסון: אני לא יודע לדבר בשם החטיבה להתיישבות, ולכן אני לא יודע לומר דברים ברורים ולתאר את הסיפור כפי שהיה.
איתי אהרונסון: אבל מהמעט שהבנתי הם הזמינו קרוואנים מבלי שהקבוצה עמדה בתנאי של עשרים, כאשר היה תנאי נוסף מעבר לתנאי של העשרים והוא שחברי הקבוצה יחתמו על התחייבות לעבור להתגורר באזור לכיש, כאשר ההתחייבות כוללת א.
איתי אהרונסון: התחייבות לגור באזור.
איתי אהרונסון: וב.
איתי אהרונסון: התחייבות לשלם את המחירים שקבועים באותה החלטת ממשלה, שמדברים על נכון להיום מאתיים שלושים ושישה אלף שקלים למגרש של חצי דונם.
איתי אהרונסון: בתנאי הראשון של העשרים זכאים הקבוצה לא עמדה, גם לא היו מסמכים עם חתימות של חברי הקבוצה.
איתי אהרונסון: והזמנת הקראווילות על ידי החטיבה להתיישבות, ככל הנראה, ואני לא יודע לומר דברים בשמם, לכן צריך לבדוק את זה איתם, ככל הנראה בטעות יסודה.
איתי אהרונסון: ובשלב הזה העניין נעצר.
איתי אהרונסון: אומר מוטי שהקראווילות הייצור שלהם הגיע כבר לשלב כזה או אחר, אבל בכל אופן כל המהלך אי אפשר היה יותר להמשיך ולקדם אותו מכיוון שהמהלך עומד בניגוד להחלטת הממשלה כי לא התקיימו שני תנאים שכתובים בהחלטת הממשלה.
איתי אהרונסון: וזה המצב נכון להיום.
איתי אהרונסון: הכאב הוא כאב, זה מובן, אבל זה המצב נכון להיום.
דורון בן שלומי: שאלת הבהרה, אתם לא ידעתם שהחטיבה להתיישבות הזמינה את המבנים?
עמירה דותן: התשובה הפורמלית היא לא.
מרדכי אלימלך: אנחנו העברנו תקציב ברמה הטכנית, איך שהממשלה יודעת להעמיד תקציב, גם החטיבה להתיישבות.
מרדכי אלימלך: נקבע תקציב של שישה עשר מיליון שקל, וכתוב שישה מיליון שקל ממקורות החטיבה ועשרה מיליון שקל מתקציב מינהלת סל"ע, אנחנו העמדנו את התקציב לחטיבה להתיישבות.
מרדכי אלימלך: אבל כתוב בהחלטת הממשלה בצורה מפורשת, אנחנו יכולים לאהוב את ההחלטה הזאת, לא לאהוב את ההחלטה, זו החלטת הממשלה, וגם ההחלטה הזאת, ואיתי אמר את זה בעדינות, ההחלטה הזאת היא החלטה שלא אושרה.
מרדכי אלימלך: הנוסח המקורי שלה לא אושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
מרדכי אלימלך: והנוסח הנוכחי זה הנוסח שאושר על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
מרדכי אלימלך: כך שלא היו לנו פה מרחבי תימרון גדולים מידי.
זבולון אורלב: המספר עשרים הוכתב על ידי היועץ המשפטי לממשלה?
מרדכי אלימלך: כן, עשרים יוצאי כפר דרום.
מרדכי אלימלך: כתוב במפורש שהפעלת התקציב מותנית בכך שיהיו עשרים.
מרדכי אלימלך: מי שמפרש את החלטות הממשלה, המוסמך היחיד שיכול לעשות את זה במדינה זה היועץ המשפטי לממשלה, וזו הפרשנות שלו.
מרדכי אלימלך: אנחנו בדקנו את זה איתו.
עמירה דותן: בהנחה שהכל ישנו, יחד עם זה החטיבה להתיישבות לא נמצאת, בהנחה שיש החלטת ממשלה והכל נמצא, יש קראווילות חדשות יותר שנמצאות אני מבינה על פי המתיישבים מוכנות.
עמירה דותן: כבר היו בדרך להגיע לשומריה.
עמירה דותן: הכסף הוצא.
עדיאל שומרון: עמירה, החטיבה מזמינה קראווילות בשוטף.
עדיאל שומרון: היא תיקח אותם למקום אחר.
עדיאל שומרון: הם עשו פה איזה שהוא תכנון בשביל שהדברים ייעשו מהר.
עדיאל שומרון: זה שיש קראווילות על איזה שהוא סמיטרלר.
עמירה דותן: תראו, בכל מקום שאנחנו הולכים בשטח אנחנו רואים שהחטיבה להתיישבות עובדת גם מהר וגם יעיל באמת לשביעות רצון התושבים.
עמירה דותן: צריך להגיד להם תודה רבה.