GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי פרחן: יתרה מזאת, ישנם גורמים במנהלת שפונים לחברים שלי בקבוצה ואומרים לו 'תשמע, מספיק, בוא ניתן לך בית פה', מנסים לשכנע אותו, כדי שהקבוצה תתפרק, ולמזלי הקבוצה חזקה.
אבי פרחן: לא רק שהיא חזקה, היא גם מתחזקת.
אבי פרחן: יש היום 10 משפחות שמבקשות להצטרף לקבוצה שלנו.
אבי פרחן: ואתם יודעים שנווה ים, נעזוב עכשיו את גבעת אולגה.
אבי פרחן: אם המנהל הכללי של משרד הפנים רוצה את גבעת אולגה, תאמיני לי שהוא יכול לכופף גם את ראש מינהל התכנון, את שמאי אסיף, ויהיה גבעת אולגה.
אבי פרחן: אני אמרתי שאנחנו דוגלים במידתיות, שיוכיחו שמאות.
אבי פרחן: אנחנו נוציא את הדולרים מהכיס, נוסיף את הפער של המידתיות.
אבי פרחן: גם היום אני מציע, תנו לנו את גבעת אולגה, אנחנו נוסיף את היתרה.
אבי פרחן: תוכיחו שמאות, אנחנו נוסיף את היתרה ונשלם לכם את ההפרשים.
אבי פרחן: אז ככה כל הטיעונים האלה זה בבל"ת.
אריה בר: קודם כל, אני רוצה להגיד לך ולא כדי להיות חכם אחרי מעשה.
אריה בר: אני אמרתי את דעתי בעבר ואני אומר אותה גם היום, אני חושב שכאשר הנושא הזה עלה על הפרק, של הפינוי, במסגרת חקיקה היו צריכים לפתור את כל הבעיות, כולל התכנון.
אריה בר: ואתה מדבר על התקופה של 90'-93', אם לא היינו עושים את הוועדה, לא היינו קולטים עולים.
אריה בר: אין פה חוכמות.
זאב אלקין: זה חשוב שיירשם בפרוטוקול, כי כמו שאתה יודע, יש עכשיו יוזמה---
אריה בר: שיירשם.
אריה בר: פקיד, עובד בכיר בממשלה אומר לך את זה.
אריה בר: חד וחלק.
אריה בר: אני לא פוחד להגיד את דעתי.
אריה בר: אני חושב שנעשתה פה טעות, היו צריכים את כל הסוגיות בחקיקה לפתור אותן.
אריה בר: מצד שני, לגבי העניין של נווה ים.
אריה בר: בעניין נווה ים הוגשה תכנית ב-2006, על ידי המועצה האזורית, והיא דיברה על הרחבה קהילתית של 200 יחידות, שלא כללה את נווה ים.
אריה בר: עכשיו הוגשה, למעשה בחודש אוקטובר 2007 הוגשה תכנית חדשה, עם 350 יחידות דיור.
אריה בר: היתה פגישה ב-12.12 במחוז אצלנו, במחוז חיפה, עם אנשי התק"ם והגורמים, ואנחנו לא מתייחסים למי היחידות האלה הולכות, אנחנו מתייחסים לצד התכנוני.
אריה בר: ה-350 יחידות האלה באות לדיון בוועדה המחוזית, הן צריכות ללכת, בגלל שזה חלקה חקלאית כמובן וקרבה אל החוף, צריכה התכנית הזו גם לעבור שלוש ועדות נוספות.
אריה בר: זה תמ"א 13 וקרקע חקלאית, אבל מבחינתנו אני נתתי הנחיה לקדם את התכנית הזאת כמה שיותר מהר.
אריה בר: אני לא צד בעניין של הקרקע וכן קיבוץ/לא קיבוץ, כן יקבלו/לא יקבלו.
אריה בר: בצד התכנוני, מאחר וזה במסגרת תמ"א 35, אנחנו נזרז את הטיפול ובמהרה התכנית הזאת תעבור.
אריה בר: יחד עם זאת, צריך לפתור עם המינהל את הבעיות.
אריה בר: החובה הזו חלה על מנהלת סל"ע שהיא אחראית לתכלל את כל הפעילויות.
אורי אריאל: שאלה למנהל הכללי של משרד הפנים.
אורי אריאל: מתוך היכרותך את מינהל מקרקעי ישראל היכרות טובה ועמוקה, והנפשות הפועלות, יש לך הערכה לא מחייבת, נגיד את זה עוד פעם, לא מחייבת, לגבי ההיתכנות בכלל, ואם כן, סדר גודל, בהנחה שכולם ידחפו, כולם רוצים הרי לעזור פה.
אריה בר: מינהל מקרקעי ישראל פועל על פי חוק המינהל ובאמצעות מועצת מינהל מקרקעי ישראל, אבל אם תתקבל החלטת ממשלה, מועצת מינהל מקרקעי ישראל לא יכולה שלא לקבל את המלצת הממשלה.
אריה בר: לכן הדרך הנכונה היא להביא להחלטת ממשלה ולהביא את זה אחר כך למועצת המינהל.
אריה בר: אלה הדרכים הנכונות.
איציק גבאי: זאת השאלה, מתי אני אהיה בבית סוף סוף?
אריה בר: מה אתה שואל אותי?
אריה בר: אני לא---
איציק גבאי: יש פה ועדות, יש פה כנסת, יש פה מדינת ישראל.
איציק גבאי: החליטה, תוך חצי שנה זרקה אותי מהבית.
איציק גבאי: שנתיים וחצי אנחנו מסתובבים, מתי אני אהיה בבית?
איציק גבאי: עם כל הוועדות, מישהו יכול לתת לי תשובה במדינה?
אריה בר: זה שאתה מסתכל עליי, זה לא סימן שהשאלה מופנית אליי.
אורי אריאל: הוא מסתכל אליך והוא מדבר אליי.
אורי אריאל: מה אפשר לעשות?
איציק גבאי: זה קשה לי, הלב שלי מתחיל לדפוק חזק.
איתי אהרונסון: אני מבקש לענות לך ואני אענה לך בצורה אמיתית.
איתי אהרונסון: זה נורא תלוי בבחירה שלך ואת זה אנחנו אמרנו לכל אחד מהאנשים.
איתי אהרונסון: יש הרבה מאוד אפשרויות פנויות כרגע.
איתי אהרונסון: אתה יודע שיש מאות רבות של יחידות דיור זמינות היום להקצאה.
איתי אהרונסון: אתה יכול לבחור---
עמירה דותן: אנחנו רק רוצים להגיד תודה רבה למנהל הכללי.
זאב אלקין: לפני שהמנהל הכללי עוזב אותנו, לפי מיטב הבנתי מר שמאי אסיף כפוף לך נכון לעכשיו, נכון, אדוני המנהל הכללי?
אריה בר: נכון.
זאב אלקין: האם הדעה המקצועית שביטאת כאן שאתה חושב שחקיקה בסגנון ול"ל היא הכרחית לפתרון הבעיה, היא תהיה גם העמדה של---
אריה בר: היום זה קצת שונה ואני אסביר מדוע, כי התכניות כבר התקדמו.
זאב אלקין: לא כולן.
אריה בר: כמעט כולן.
אריה בר: אני מכיר כל תכנית איפה נמצאת.
אריה בר: את זה היה צריך לעשות בהתחלה.
אריה בר: בניגוד לדעת אנשי התכנון, אני אומר לך ואני יושב ראש המועצה הארצית לתכנון ובנייה, בניגוד לדעתה, יש משימה לאומית, המשימה הלאומית הזאת היתה צריכה להיות מטופלת בגישה אחרת.
אריה בר: זה לטעמי.
אריה בר: אין מה לעשות.
אריה בר: אם היו מחליטים שנותנים כסף לכל תושב והוא מוצא לו את פתרונו, זה סיפור אחר, אבל מאחר ולא זאת היתה ההחלטה, אלא רצו ללכת להתיישבות קהילתית, היו צריכים למצוא פתרונות גם לתכנון וגם לקרקע.
אריה בר: אלה שני מרכיבים בסיסיים בשביל לקדם ישוב או לקדם חלק בתוך ישוב קיים.
אריה בר: ואין דרך אחרת במדינת ישראל לקדם דברים, פרט לחקיקה.
אריה בר: אין.
אריה בר: לצערי.
אריה בר: אנחנו דיברנו לפני שהגעתם על הביורוקרטיה הקיימת במדינה.
אריה בר: מה, אתם לא חיים פה?
אריה בר: הרי זה דבר מאמלל מה שקורה פה, ומי שרצה לפתור את הבעיה הזאת, היה צריך לפתור אותה בחקיקה ולא ברצון טוב ולא לדפוק על השולחן.
אריה בר: כולם צריכים להתיישר על פי הכללים בחוק.
זאב אלקין: מוטב מאוחר מאשר לעולם לא.
אריה בר: אבל כבר עברנו.
אריה בר: במזרח לכיש העסק כבר מתקדם והתכניות נמצאות בהפקדה, מה יש פה ול"ל?
אריה בר: התכניות נמצאות בהפקדה, כמעט כל היישובים.
אריה בר: חלק גדול כבר אושר ועבר תקופת הפקדה.
אריה בר: אין טעם לוול"ל היום.
אריה בר: בעבר כן היה טעם ואם אני, בתפקידיי השונים אני תמכתי בזה.
אריה בר: צר לי שלא עשו את זה.
עמירה דותן: לשאלה של חבר הכנסת אריאל, אתה אומר שבעצם אנחנו צריכים ללכת למינהל?
עמירה דותן: יש צורך בהחלטת ממשלה שתחייב?
אורי אריאל: לא, הוא לא אמר.
אורי אריאל: לממשלה הוא אמר.
אריה בר: אני אומר שיש דרכים איך לקדם דברים.
עמירה דותן: אנחנו רוצים ללמוד ממך.
אריה בר: כן, הדרך הנכונה זו החלטת ממשלה.
אריה בר: יושב ראש מועצת מינהל מקרקעי ישראל זה שר הבינוי והשיכון.
אריה בר: הוא לא יכול לבוא ולהגיד 'אני מצפצף על החלטת ממשלה'.
אריה בר: מה עוד שהחלטת ממשלה צריכה להיות מתואמת איתו ולכן זאת הדרך הנכונה.
אריה בר: לא פקיד זה ולא פקיד אחר, וזה אומר ככה וההוא אומר ככה ויסתובבו סביב הזנב עד שיגיעו לפתרון.
אבי פרחן: אגב, גברתי היושב ראש, התכנית הזאת שהוא דיבר עליה, 350 מגרשים, הגדילו מ-300 ל-350 מגרשים כדי שלמינהל יהיה יותר כדאיות לעסקה הזאת.
אריה בר: אבי, מ-200.
אבי פרחן: כן.
אבי פרחן: עכשיו זה אומר, סך הכול מתוך ה-350, 150 ילכו לקיבוץ עצמו, שזה סך הכול 50 חברים, פלוס לקבוצה שלנו.
אבי פרחן: שאר ה-200 מגרשים המינהל ימכור אותם ובכל העסקה הזאת, בסוף המינהל עוד ייצא מורווח.
אבי פרחן: המדינה תצא מורווחת, גם תשקם קיבוץ שנמצא אומלל כבר המון שנים במשבר קשה, וגם החברה שלנו, שנמצאת במשבר קשה, לוקחים שתי חברות, מפריחים את שתיהן והמדינה עוד יוצאת מורווחת.
אבי פרחן: מה הבעיה לקדם דבר כזה?
אבי פרחן: אני לא מבין.
עמירה דותן: אנחנו רוצים להודות למנהל הכללי.
אריה בר: תודה רבה.
עמירה דותן: חבר'ה מניצנים, אתם מוכנים שנמשיך את נווה ים?
עמירה דותן: אנחנו בתוך נווה ים, אז איך שאתם רוצים.
עמירה דותן: יש לנו זמן גם לזה וגם לזה.
עזרא גרינבאום: אני רק אעיר הערה.
עזרא גרינבאום: אני לא נציג המחוז הרלוונטי, אבל התבקשתי, בגלל לוח הזמנים קצר, יש לי איזה שהוא מסמך שהעברתי, אז אני יכול גם וגם.
עזרא גרינבאום: מאחר וענייני ניצנים אני מכיר אותם טוב, זה המחוז שלי, אז אפשר גם וגם.
עזרא גרינבאום: מה שתחליטו.
עמירה דותן: אנחנו נמשיך את נווה ים ואז נחזור אליכם.
איתי אהרונסון: אני הייתי באמצע התשובה, וצריך לזכור שזה המצב וזה קריאה גם לך ולכלל המפונים.
איתי אהרונסון: המפונים לפעמים בוחרים במקומות שהם מתאימים להם יותר לדעתם, וזה בסדר, ואנחנו מכבדים את זה ואנחנו הולכים איתם בעניין הזה, אבל אנחנו אומרים את זה מראש ואני אומר את זה כאן שוב, יש לנו פתרונות זמינים והרבה, מאות, עומדים וממתינים, ואנשים לא באים, במקומות טובים.
איתי אהרונסון: גולף אשקלון, שזה מאוד קרוב לאילי סיני ומקומות אחרים.
איתי אהרונסון: זה לא מתאים, לגיטימי, זה לא מתאים.
איתי אהרונסון: כאשר באים ובוחרים דווקא בנקודה שיש בה הרבה מאוד בעיות, שדורשת זמן, אנחנו אומרים 'רבותיי, תדעו לכם, זו נקודה שיש בה בעיות וזה ייקח הרבה יותר זמן'.
איתי אהרונסון: יש לנו אלטרנטיבות, אבל זו בחירה בסופו של דבר של המפונים, האם להיכנס לאותה המְתנה, עד שייפתרו הבעיות, ואני חושב שעם כל הביורוקרטיה הבעיות נפתרות בקצב הרבה הרבה הרבה יותר מהיר מאשר הדבר נעשה בכל הקשר אחר.
איתי אהרונסון: עם כל הביורוקרטיה, אנחנו מנסים להאיץ את התהליכים.
איתי אהרונסון: בסופו של דבר זו בחירה של האנשים האם להיכנס לתהליך ארוך של נקודה שהיא הנקודה שעליה הם מתעקשים, או ללכת על אותן נקודות זמינות שהכנו עבור המפונים.
איציק גבאי: זה לא הוגן.
עמירה דותן: סליחה, זאת תשובתו של מר איתי אהרונסון.
איציק גבאי: אבל היא לא הוגנת, היא חוטאת למציאות.
עמירה דותן: סליחה,
עמירה דותן: בדיונים פה מדברים גם ברשות וגם אחד אחד.
עמירה דותן: אז עורך דין איתי אהרונסון אמר את דברו, זה דברי המנהלת.
עמירה דותן: המנהלת חוזרת ואומרת שיש מקומות נוספים שבהם אפשר ללכת לגור.
עמירה דותן: זכותכם המלאה, וזה חלק מהבחירה שלכם, להתעקש על המקום שהמנהלת הציעה לכם.
עמירה דותן: יחד עם זאת, בואו נראה איך אנחנו עכשיו מפרקים את המהמורות שיש, כדי להגיע לבית במקום שאתם רוצים להגיע אליו.
עמירה דותן: אז בואו נשמע את המינהל.
עזרא גרינבאום: אני סגן מנהל מחוז ירושלים.
עזרא גרינבאום: המצב כזה, אני דווקא אמשיך מהנקודה שמר אריה בר ציין אותה.
עזרא גרינבאום: אחת, מבחינת ההליך התכנוני, שהוא בסיס, על מנת שיהיו מגרשים זמינים לצורך העניין.
עזרא גרינבאום: המינהל מקדם אותה בתיאום עם משרד השיכון, התכנית מופקדת, היא אמורה להיות מופקדת במהלך החודשים הקרובים.
עזרא גרינבאום: זאת אומרת לעניין התכנוני, שיהיה בסיס לאחר כך, שיהיו מגרשים, ואני לא רוצה להיכנס לזה, כן 300 מטר, או לא, מה שרשויות התכנון יגידו, בסופו של דבר זה מה שיהיה.
עזרא גרינבאום: לעניין הוויכוח שיש למינהל עם הקיבוץ, אני לא רוצה להגיד שזה שגוי או לא שגוי, יש מישהו שנותן לזה איזה שהיא אינטרפרטציה מה אנחנו רוצים מהקיבוץ או לא רוצים מהקיבוץ.
עזרא גרינבאום: אנחנו מדינה דמוקרטית, שיגידו מה שרוצים.
עזרא גרינבאום: העניין הוא שהקיבוץ נמצא בהפרה, הוא קיבל אמצעי ייצור, כמו כל יישוב חקלאי, הוא קיבל איזה שהם אמצעי ייצור.
עזרא גרינבאום: הוא בהפרה של אמצעי הייצור האלה וכמו כל קיבוץ אחר שבהפרה כזאת, ויש עוד כמה קיבוצים, או כמה יישובים חקלאיים.
עזרא גרינבאום: אנחנו נוקטים את ההליכים שצריכים לעשות מכוח דין, זה התפקיד של המינהל.
עזרא גרינבאום: מבחינת הוועד הממונה, יש איזה שהוא---
עמירה דותן: אני רוצה רק לשאול שאלה גסה, האם הקיבוץ מנצל את העובדה שיש פה קבוצה של אנשים שהמדינה חפצה ביקרם, כדי שיגורו בנווה ים, ובעצם מאפשר או ממשיך את ההפרה הזאת בגלל---
עזרא גרינבאום: אני לא רוצה להיכנס לזה.
עזרא גרינבאום: אני לא יודע מה הקיבוץ מתכוון.
עמירה דותן: ההפרה הזו התחילה לפני או עכשיו?
עזרא גרינבאום: אני רק אגיד, היו ישובים, למשל אצלי במחוז, מושב מבקיעים, שהיה במצוקה כלכלית נוראית, הוא לא היה בהפרה, הוא היה במצוקה כלכלית נוראית.
עזרא גרינבאום: הסכם ההעתקה הראשון שנעשה, ממש מיד אחרי הפינוי, קבוצה מפאת שדה, נוצר איזה שהוא שיתוף פעולה שנכנסו כחברים במושב, לכולם יצא איזה שהוא 'רווח צדדי' מהעניין הזה.
עזרא גרינבאום: אני לא יודע פה להגיד כי פה יש קודם כל משא ומתן עם הקיבוץ, ובניגוד למה שרוצים, שרוצים לפרק אותו או לא רוצים לפרק אותו, יש פה עניין שהמדינה נותנת לכל ישוב חקלאי אמצעי ייצור, איזה שהיא מכסת קרקע של אלפי דונמים.
עזרא גרינבאום: זה לא משהו שבטל בששים.
עזרא גרינבאום: היום חקלאים משוועים לשטחים חקלאיים.
עזרא גרינבאום: יש פה אנשים שיושבים פה שהם חקלאים.
עמירה דותן: התהליך הזה עם הקיבוץ ללא שום קשר ל---
עזרא גרינבאום: לא, אין שום קשר.
עמירה דותן: כלומר, התהליך עם הקיבוץ התחיל ללא שום קשר---
עזרא גרינבאום: הוא כבר נמצא, יש כבר הליך משפטי, זה לא מאתמול.
עזרא גרינבאום: זה לא בעקבות.
עזרא גרינבאום: .. אין טריגר של הדיונים מול המפונים עצמם.
עזרא גרינבאום: הפניות למינהל, מבחינתנו, מהאינפורמציה שאני קיבלתי, הם רק מלפני חודשים ספורים בעניין הזה של נווה ים ועדיין לא נעשה משהו פורמלי בעניין הזה.
עזרא גרינבאום: יש איזה שהוא שיג ושיח עם הקיבוץ, הוא לא אינטנסיבי---
עמירה דותן: שלכם, של המינהל?
עזרא גרינבאום: כן.
עזרא גרינבאום: הוא מאוד בעייתי.
עזרא גרינבאום: הם הציגו את זה, זה גם כתוב פה בנייר, מה העמדה של המינהל.
עזרא גרינבאום: זאת אומרת שאם הם רוצים להצטרף כחברים, אין מניעה מבחינת המינהל.
עזרא גרינבאום: אני מבין שמבחינתם יש בעיה להיכנס לזה והסקת המסקנות שהמינהל רוצה שיצטרפו כחברים, בשביל אחרי זה לפנות אותם, אני לא יודע איך הגעת לזה.
עזרא גרינבאום: יש גבול גם.
עזרא גרינבאום: זאת אומרת, אינטרפרטציות יש, אבל יש גם גבול ללוגיקה הזו.
עזרא גרינבאום: ברגע שהמינהל מסכים שייכנסו לאייש נחלות שיהיו חברים, אז המינהל מתכוון לפנות אותם?
ירון סהר: אם המינהל נותן לנו לנהל משא ומתן ולהיכנס ואחרי יומיים הוא רוצה להעיף אותנו, אין לוגיקה אחרת.
עזרא גרינבאום: אני לא יודע מי נתן לך במינהל לנהל משא ומתן.
עזרא גרינבאום: המינהל לא נתן לך לנהל משא ומתן.
עמירה דותן: מה אתה מציע, כמינהל, עכשיו, למתיישבים שרוצים לבוא לנווה ים?
עזרא גרינבאום: תראי, אם יש למישהו איזה שהוא הסדר הגיוני---
אורי אריאל: אפס.
עמירה דותן: לא, מה ההצעה שלכם באופן קונקרטי?
עמירה דותן: אפשר להתעלם מהערות הרקע.
עזרא גרינבאום: זה קשה לי קצת, אבל אני אתעלם.
עמירה דותן: כדאי להתעלם, כי אתה פה איש המקצוע, אתה יודע את הדברים באופן מקצועי.
עמירה דותן: כמו שאמר עורך דין איתי אהרונסון את הדברים קודם, זה לא מוצא חן בעיני---
עזרא גרינבאום: לא, אני אומר שהסדרים היו כאלה.
עזרא גרינבאום: אני עוד פעם אומר, באופן אישי אני מכיר הסדרים כאלה.
עזרא גרינבאום: צריך לגבש את החבילה הכוללת.
עמירה דותן: אני רוצה להבין, מי זה צריך לגבש?
עמירה דותן: כשרוצים עכשיו לעשות שולחן, מי צריך לגבש?
עמירה דותן: נגיד שאנחנו רוצים מחר להיכנס לנושא הזה, אני צריכה להזמין את המינהל?
עמירה דותן: את הקיבוץ?
עמירה דותן: את המתיישבים?
עזרא גרינבאום: נכון.
עזרא גרינבאום: צריכים לבוא למנהל המינהל ולהתיישב ולראות אם יש פתרון.
עזרא גרינבאום: הרי זה כמו כל הליך של גישור, לכל אחד יש את הרצונות שלו ובסוף צריכים להתכנס לאיזה שהוא, מה המינהל במסגרת הכללים יכול, ואנחנו לא---
עמירה דותן: אבל למה עד היום לא עשו את זה?
עזרא גרינבאום: אתם מדברים כאילו זה תהליך של שנים.
עזרא גרינבאום: השיחות הלא פורמליות שהיו עם המינהל, לפי המידע שיש אצלי, זה בחודשיים-שלושה האחרונים, לא יותר מזה.
עמירה דותן: זה גם הרבה זמן, חודשיים-שלושה אחרונים.
עזרא גרינבאום: בסדר, במסגרת תיק שנמצא בהליך משפטי, זה לא משהו שפותרים אותו רק בשיחות טלפון.
עמירה דותן: אבל הם לא קשורים להליך המשפטי.
עזרא גרינבאום: לא, בסדר, אבל ברגע שהם שושבינים לעסק, הם נכנסים להליך הזה, שבכל הפתרון הזה של הקיבוץ עצמו.
עזרא גרינבאום: מה הקיבוץ, איזה, האם הוא יישאר כקיבוץ, או יהפוך את המעמד שלו?
עזרא גרינבאום: איך הם ייכנסו לקיבוץ, מה יהיה מעמדם במסגרת הזו?
אורי אריאל: מניסיונך, כמה זמן זה עוד יכול להימשך?
אורי אריאל: סדר גודל, חודשים, שנים?
אורי אריאל: בלי התחייבויות, זה לא דבר שלוקחים אותו ואומרים 'אמרת'.
עזרא גרינבאום: תראה, אנשי פאת שדה, כשהם באו מיד אחרי ההתנתקות, במבקיעים, זה לקח שבועות קצרים.
אורי אריאל: כן, אבל שם לא היו את כל הבעיות שאתה אומר.
עזרא גרינבאום: היו שם בעיות אחרות, אבל בעיות קשות מאוד.
עזרא גרינבאום: מאוד קשות.
אורי אריאל: זאת אומרת, יכול להיות, אתה אומר שעוד שבועות עד חודשים אפשר לפתור את זה?
עמירה דותן: זאת אומרת, בעצם, מה שאתה אומר, אם אנחנו יש לנו מחר מספיק זמן, אנחנו באים לראש המינהל, יחד עם המתיישבים, יחד עם הקיבוץ, מנהלת סל"ע, כמובן.
עמירה דותן: מי עוד צריך להיות שם בתוך הדיון הזה?
עמירה דותן: זהו?
עזרא גרינבאום: גם דיון עם יותר מדי יהודים, זה גם כן אחר כך לא יוצר איזה...
עזרא גרינבאום: צריך לגבש ואחר כך צריך לפרוט לפרוטות.
עמירה דותן: ה'צריך' הזה מהדהד לי באוזן לא ברור.
עזרא גרינבאום: לא, מה שאני אומר הוא שמה שאבי אומר, זה יכול להיות שיש עוד גורמים בעסק, למשל יש להם חובות לרשויות המס, אז אתה לא תכניס לדיון את רשויות המס.
עזרא גרינבאום: צריך את שלושת-ארבעת הגורמים הראשונים שציינת, שיישבו ביחד, יוציאו איזה שהיא חבילה שבמסגרת הכללים של המינהל .
עזרא גרינבאום: אני גם לא יודעת מה הקבוצה---
עמירה דותן: מר איתי אהרונסון, מתי אפשר לעשות את הדבר הזה?
עמירה דותן: מתי אפשר לשבת שמה ולגמור?
עמירה דותן: אם זה הפלונטר כרגע, מינהל מקרקעי ישראל---
איתי אהרונסון: היום נוציא מכתב למנהל המינהל.
איתי אהרונסון: שמתייחס לשורה של נושאים, לא רק לנושא הזה, אבל זה אחד הנושאים במכתב הזה.
איתי אהרונסון: נבקש פגישה דחופה תוך שבוע, יש לנו פגישה עם השר גם בעוד שבועיים.
איתי אהרונסון: אני מקווה ששם ייקבע המסגרת של לוחות הזמנים והצוות שילווה, ואני מקווה ששם אנחנו---
עמירה דותן: והמתיישבים חלק מזה?
איתי אהרונסון: הדבר הנכון הוא בשלב ראשון לעשות את הדיונים פנימיים.
איתי אהרונסון: בשלב העיכול הראשוני, יותר נכון שהוא יעשה את זה פנימית, אבל כמובן שמרחיבים את המעגלים, ככל שהעסק מתקדם.
איתי אהרונסון: אז בוודאי שהם יהיו חלק.
איתי אהרונסון: הדבר הנכון בשלב הראשוני זה לעשות את פנימי, בשביל להתחיל להזיז את המהלך.
עמירה דותן: הניסיון שלי מראה שאם אנחנו משאירים את האנשים בחוץ, אז זה לא טוב, אחר כך הדברים מתפוצצים.
עמירה דותן: יש שבועיים לעשות דברים פנימיים, אבל ברגע שמתכנסים וראש המינהל עושה את המפגש, מתוך הניסיון שלי, כשאנשים מעורבים, יש להם הרגשה שהם---
איתי אהרונסון: המעורבות שלהם היא בזה שאנחנו שומעים את הדברים ומעבירים אותם הלאה.
עמירה דותן: אני יודעת, אבל זה חלק מהדברים שאנחנו מדברים עליהם כבר כמעט שנה וחצי.
עמירה דותן: ברגע שהם מעורבים ושומעים את הדיונים והם רואים חלק מהביורוקרטיה והם שותפים לדברים ומביעים את דעתם, אני חושבת שגם זה נותן הרגשה שהם חלק מלסדר לעצמם את הבית.
איתי אהרונסון: אני מסכים לחלוטין, לא התכוונתי למשהו אחר.
עמירה דותן: אני מאוד מבקשת, באותו דיון שיהיה כבר מהשלב הראשון, לא כולם צריכים להיות שם, אבל שיבחרו לעצמם את הנציג, או את עורך הדין, או מי שזה לא יהיה, שיישב שם וישתוק, אבל שיהיה חלק מההרגשה הזו שהנה, מטפלים בבעיה שלהם, כי אנחנו כבר כמעט שנתיים מטפלים בדברים וכל פעם מישהו אחר מחוץ לחדר.
עמירה דותן: אני מאוד בעד שאנשים יהיו בתוך החדר.
איתי אהרונסון: הניסיון שלנו הוא שיש איזה שלב ראשוני שנכון שהוא יהיה הליך פנימי.
עמירה דותן: בסדר, תעשו את זה בשבועיים האלה, אבל באותו רגע שמחליטים על אותה ישיבה, הישיבה צריכה לכלול גם את האינטרסנטים.
איתי אהרונסון: בוודאי.
עמירה דותן: בדיוק כך, כי אחרת זה שוב בלגן אחד גדול.
עמירה דותן: כלומר, אנחנו חוזרים לשאול מה קורה בעוד שבועיים, לפי לוח הזמנים שאתה הצגת לנו כאן.
איתי אהרונסון: עוד פעם, אנחנו בעניין הזה הולכים לפי המינהל, אז אני מקווה מאוד שהמינהל יתיישר על פי לוח הזמנים הזה.
עמירה דותן: אנחנו גם נוציא מהוועדה בקשה לראש המינהל לקיים את הישיבה הזאת במהלך השבוע או בימים הקרובים.
עמירה דותן: מה עוד יש בנווה ים שאנחנו צריכים לפתור?
אבי פרחן: אל"ף, אני מברך על הפעולה שאת עושה היום פה.
אבי פרחן: ואני מציע למינהל, כמו שעלה פה על סדר היום, להתבסס על תקדימים שעשיתם, כולל בסכומים, כולל בפתרונות של היישובים שנהנו, אבל זה אינטרס גם של המדינה לשקם את היישובים הללו, כמו את מבקיעים, גם את נווה ים.
אבי פרחן: להתבסס על תקדימים שלצערנו אנחנו ביקשנו לקבל את התקדימים האלה, כולל באמצעות עורכי הדין, ועד היום לא קיבלנו ואף אחד לא נותן לנו את התקדימים.
איתי אהרונסון: סליחה, בישיבה שהיתה עורך הדין שלכם לא הגיע.
אבי פרחן: אז אני אנזוף בו אחר כך.
ירון סהר: לא, סליחה, עורך דין אהרונסון, דיברתי עם גב' צביה שמעון, לא חשוב, לא עכשיו.
אבי פרחן: אז אוקיי, קרה מה שקרה, אפשר לקבוע עוד ישיבה.
עמירה דותן: אבל לא להשמיץ, כשיש השמצות משני הצדדים.
עמירה דותן: מה עוד בנווה ים שהוועדה, לדעתך, צריכה להיכנס כדי לקבוע לוח זמנים ולהתקדם?
אבי פרחן: קודם כל, אין רוורס.
אבי פרחן: אנחנו נהיה בנווה ים.
אבי פרחן: לא הולכים אחורה ושלא יישמעו פה פתרונות שיש פתרונות כאלה ואחרים.
אבי פרחן: אנחנו לא רוצים שום פתרון ואי אפשר להכתיב לנו.
אבי פרחן: לא שאלתם אותנו אם לצאת או להיעקר מהבית שלנו, לגרש אתכם או לא לגרש אתכם, אז זהו.
עמירה דותן: מר פרחן, מה עוד יש בנווה ים שאתם רוצים שהוועדה תטפל?
אבי פרחן: אנחנו מבקשים גם להקים מחנה זמני לקבוצת חלוץ.
אבי פרחן: אני מדגיש, קבוצת חלוץ, כי הניסיון ההתיישבותי שלי מלמד אותי, וגם אורי אריאל שיש לו ניסיון עשיר בנושא הזה, כשמקימים ומתחילים להקים חברה, צריכים להקים אותה מהשטח.
אבי פרחן: אני לא רוצה תנאי לוקסוס, אני רוצה מגורים זמניים בנווה ים לקבוצת חלוץ של הגרעין.
אבי פרחן: אני מבקש.
עמירה דותן: תשובה?
איתי אהרונסון: אני שומע את זה פעם ראשונה.
איתי אהרונסון: ממי ביקשת את זה?
אבי פרחן: העליתי את זה גם בישיבות עם גב' צביה שמעון.
עמירה דותן: מה היתה התשובה?
אבי פרחן: התשובה של גב' צביה שמעון, תיכף אני אגיד לך.
אבי פרחן: 'דיור זמני.
אבי פרחן: המנהלת לא תסייע בדיור זמני בנווה ים.
אבי פרחן: מר אבי פרחן מעוניין להציג פרויקט זמני בפני מנהלת סל"ע'.
אבי פרחן: זה הסיכום של מנהלת סל"ע.
עמירה דותן: אני לא הבנתי את שני צדי המשוואה.
אורי אריאל: התשובה היא שלילית.
עמירה דותן: אבל 'יציגו בפני מנהלת סל"ע'?
אבי פרחן: זאת אומרת, אני בכל זאת מתעקש, כי ראש המועצה, כרמל סלע, בעד, הקיבוץ בעד, אנחנו דרך אגב כבר בפעילות חברתית עם הקיבוץ ובסוכות היינו שם ואנחנו בקשר הדוק.
אבי פרחן: אפילו עם מהנדס המועצה איתרנו את המקום לעשות את זה, משהו כמו 10 משפחות, להיות קבוצת חלוץ בשטח.
אבי פרחן: אין לי ספק שכשיש קבוצת חלוץ בשטח, הנושא יקדם את העסק הזה, גם נתחיל להתחבר מבחינה חברתית עם המשפחות שם.
עמירה דותן: עורך דין איתי אהרונסון?
איתי אהרונסון: אנחנו לא נותנים פתרונות של דיור זמני יותר.
איתי אהרונסון: אנשים, כל אחד גר היום, חלקם גרים בפתרונות דיור זמני שסיפקה הממשלה, חלקם הסתדרו באופן עצמאי.
איתי אהרונסון: אנחנו בכל מקרה לא בונים היום קרווילות חדשות, בשלב הזה.
איתי אהרונסון: זה לא נראה נכון, מה גם שאני מניח שבאזור הזה גם אפשר למצוא, קבוצה כזו קטנה יכולה למצוא פתרונות להשכרה וזה לא נראה---
עמירה דותן: היום אתם גרים בשכירות?
אבי פרחן: אנחנו גרים בפזורה, מה שנקרא, בשכירות כזאת או אחרת.
עמירה דותן: השאלה אם אתם לא יכולים את השכירות הזאת לשלם עבור בית בקיבוץ.
אבי פרחן: בבקשה, שהמנהלת, כמו שהיא לקחה 700 בתים, שתמצא לנו ב---
עמירה דותן: היום, אבי, אתה באופן אישי, אתה ו-9 המשפחות הנוספות, גרים היום באיזה שהוא מקום ומשלמים שכר דירה.
עמירה דותן: אתה נגיד מפסיק את שכר הדירה בינואר ועובר לגור בקיבוץ והקיבוץ מקבל את שכר הדירה הזה, זה אפשרי?
איציק גבאי: אנחנו גרים בקרווילות של המנהלת בקיבוץ כרמיה.
איציק גבאי: מה שאני רוצה להגיד בקשר לנושא הזה---
עמירה דותן: אני שואלת שאלה אופרטיבית.
עמירה דותן: אתם עוזבים את הקרווילות בכרמיה ועוברים לגור ב---
איתי אהרונסון: או בקיבוץ או ביישוב הסמוך.
עמירה דותן: זה אפשרי?
איציק גבאי: אפשרי, אבל אני רק רוצה להסביר משהו בקשר לנושא הזה, הספציפי, שאת אומרת ללכת להשכיר באיזה שהוא מקום שם בצפון, באזור נווה ים.
איציק גבאי: אני כבעל עסק, אני מעוניין להעתיק את העסק שלי לצפון.
איציק גבאי: אני כרגע תקוע בכרמיה, כתוצאה ישירה של הדבר הזה, אני לא יכול לבנות את המבנה שלי כדי לייצר בו ולעבוד.
עמירה דותן: אוקיי, אז אתה לא תהיה בתוך העשר משפחות.
איציק גבאי: לא, נהפוך הוא.
איציק גבאי: אני רוצה שהמנהלת תביע נכונות או מינהל מקרקעי ישראל, או לא יודע מי, יביע נכונות, יבנה את המוקד הזמני, אני אראה מצדו כוונה טובה לבוא ליישב אותי בצפון, בנווה ים, באותו רגע אני אעבור לנווה ים ואני אקים את העסק שלי.
איציק גבאי: יש לי סיבה להקים את העסק.
עמירה דותן: אני רוצה להגיד לך כאזרחית.
עמירה דותן: עזוב חברת כנסת, כאזרחית, אני רואה בזה מהלך לא טוב, לא נכון, לא לכם ולא לנו, כמדינה.
עמירה דותן: אני שואלת את השאלה הכי אופרטיבית שישנה.
עמירה דותן: אתם גרים היום באיזה שהוא מקום, האם אתם יכולים להמיר את מקום המגורים שלכם מהמקום ההוא וללכת ל---
איציק גבאי: לא.
עמירה דותן: אתה לא, השאלה אם יש עשר---
איציק גבאי: לא, אני לא יכול מבחינתם.
עמירה דותן: אתה לא, הוא אומר שכן.
עמירה דותן: הוא אומר שמבחינתו לא איכפת לו לשלם---
איציק גבאי: הוא לא ייתן לי את השכירות.
איציק גבאי: הוא לא מכיר בי אבל.
עמירה דותן: הוא אומר שכן.
אבי פרחן: איציק, סליחה, סליחה.
עמירה דותן: הוא אומר שאתה יכול לקחת את השכירות היום מכרמיה לנווה ים, או למקום אחר, נכון?
עמירה דותן: הבנתי נכון, עורך דין איתי אהרונסון?
אבי פרחן: אני יכול לענות?
זאב אלקין: ראה הדוגמה של אשקלון ואת תביני איך זה קל.
עמירה דותן: לא, באשקלון זה בנייה מחודשת, לכן הוא אומר 'אני לא עושה את זה עוד הפעם.
עמירה דותן: למדתי את הלקח שלי, אני לא עושה את זה עוד הפעם.
עמירה דותן: פעם אחת למדתי'.
עמירה דותן: תשמע, הלמידה היא דו צדדית.
עמירה דותן: הוא אומר 'אני מוכן'.
אבי פרחן: אני אענה.
אבי פרחן: אני לא חיכיתי לישיבה הזאת.
אבי פרחן: ניסיתי למצוא בתים בנווה ים, יש שם כפר נופש, הם רוצים 1,000 דולר לחודש.
אבי פרחן: משהו בשמים.
אבי פרחן: אתה שומע, עורך דין אהרונסון?
אבי פרחן: הם רוצים 1,000 דולר לחודש.
אבי פרחן: אם המנהלת תהיה מוכנה לשלם לנו 1,000 דולר לחודש, אני מוכן לנהל משא ומתן עם הקיבוץ, לקחת את כפר הנופש שם ולגור שם בכפר הנופש שלהם.
אבי פרחן: יחד עם זאת, אני מוכן, אם אני מצהיר, כמרכז הגרעין, אני מוכן בשיתוף עם המועצה, בשיתוף עם המנהלת, להיות שותף להשקעה לבניית המוקד הזמני הזה.
עמירה דותן: אוקיי, אז יש על מה לדבר.
עמירה דותן: מר אבי פרחן, אני חושבת שזה מהלך מאוד נכון וזה יראה רצינות משני הצדדים.
אבי פרחן: אני מוכן להיות שותף להשקעה.
אבי פרחן: שאנחנו נוציא מהכיס ונשלם על המגורון, או חלק מגורון.
עמירה דותן: לא בחינם, אלא יש פה שותף.
דורון בן שלומי: איציק העלה בין השורות איזה שהיא בעיה שעקרונית נאמר שיהיה לה פתרון ועוד אין לה פתרון והוא אמר את זה והוא הבליע את זה בדברים.
דורון בן שלומי: הוא היום גר בכרמיה, שזה אתר, אז אין לו בעיה.
דורון בן שלומי: אין לו בעיה בעצם, הוא לא משלם שכר דירה, כי הוא בקרווילה, אז עושים לו כביכול קיזוז.
דורון בן שלומי: משפחות אחרות שלא גרות בקרווילה, עקרונית הם לא זכאים, נכון להיום, בגלל שהם לא רשומים עוד לסעיף 85 רשמית, הם לא זכאים לשכר דירה שנה שלישית ורביעית.
דורון בן שלומי: עכשיו אנחנו כבר בשנה השלישית.
דורון בן שלומי: הם לא זכאים.
דורון בן שלומי: לכן מה שהוא אומר, אם אני מחר אעבור לצפון, אני לא אקבל יותר שכר דירה.
דורון בן שלומי: אני לא אקבל יותר.
עמירה דותן: ועל זה אומר עורך דין איתי אהרונסון, יש על מה לדבר.
דורון בן שלומי: גב' צביה שמעון אמרה שהיא תפתור את זה בוועדה המיוחדת.
דורון בן שלומי: אני רק מראה אתר שהמנהלת היתה ואיתו במגע, ואז אומרים לאנשים 'נכון, אבל אנחנו עדיין לא מכירים בכם להעתקה קהילתית, לכן אתם לא זכאים לשכר דירה, עד שתגיעו'.
דורון בן שלומי: יש פה איזה שהוא---
עמירה דותן: כן, אבל אנחנו צריכים לראות את חצי הכוס המלאה כדי לקדם את זה.
דורון בן שלומי: לא, אם הוא אומר שזה סגור, וכל---