GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יוסי רוסו: בין היתר, התנאים שלא מולאו, מה שמאוד מאוד מקשה על אישור התוכנית, זה העניין של כל מה שקשור להיבטים הסביבתיים של התוכנית, זה תיאום עם הגופים הירוקים, בכלל זה המשרד להגנת הסביבה, החברה להגנת הטבע וקרן קיימת לישראל.
יוסי רוסו: היו מספר רב של התנגדויות של קרן קיימת לישראל, לגבי קטע מסוים של התוכנית, שהדבר הזה הסתדר לנו, רק היום היה דיון בוועדה לנושאים תכנוניים ועקרוניים במשרד הפנים, שהוועדה היום דנה בכל מה שקשור למבני המשק העתידיים של אמציה, שאנחנו חייבים לתכנן אותו היום, כי בעצם מה שאנחנו עושים בגבעה הצפונית, אנחנו מזיזים את מבני המשק למקום החדש ועל זה בונים את השכונה של קטיף.
יוסי רוסו: אנחנו רואים בתוכנית הזאת קשיים רבים מאוד עדיין, בתחום הזה של המשרד להגנת הסביבה.
יוסי רוסו: אנחנו לא רואים עדיין באופק (את האמת אני מוכרח להגיד) את ההפקדה בפועל של התוכנית וזה ייקח, אני מעריך, עוד מספר חודשים עד שנוכל לסיים את כל מה שקשור בדבר הזה.
עמירה דותן: באמציה הבעיה זה כל הפן הירוק.
יוסי רוסו: לא רק.
יוסי רוסו: אני אציג את זה תיכף.
יוסי רוסו: יש שם 4 דברים כרגע שאפשר להציג אותם כחסמים שהם בטיפול.
יוסי רוסו: יש את הנושא של נספח תנועה שצריך לבנות.
יוסי רוסו: נספח תנועה זה תיאום עם משרד התחבורה.
יוסי רוסו: הנושא השני, תסקיר איכות הסביבה.
יוסי רוסו: נושא של מבני המשק שהיום היתה על זה ועדה לנושאים תכנוניים ועקרוניים, שאנחנו נקבל את ההחלטה עוד מספר ימים, אנחנו לא מקבלים את זה באותו יום.
יוסי רוסו: דבר נוסף זה חתימת מנהל מקרקעי ישראל.
יוסי רוסו: זה במישור סטטוטורי לגבי אישור התוכנית שפה אנחנו מעריכים שזה ייקח בערך עוד כחודש עד חודשיים, עד שנסיים את כל ההליך הזה, שהוא בדרך כלל---
צביה שמעון: מר רוסו, שמר מוטי קלרמן ייתן את הסקירה הזאת ואנחנו נוסיף את הפן שלנו.
אורי אריאל: יכול להיות שהמנהל יתנה את חתימתו בתשלום על המגרשים?
יוסי רוסו: לא, חתימת המנהל על התוכניות היא רק בפן הסטטוטורי, זאת אומרת, הם צריכים להסכים לגבי העניין הזה---
אורי אריאל: הבנתי, אני שואל האם אתה---
צביה שמעון: התשובה היא לא.
יוסי רוסו: לא קשור להתחייבויות ולא קשור לתשלום.
עמירה דותן: והם לא חתמו עד היום, בגלל?
עמירה דותן: למה זה חסם עדיין?
יוסי רוסו: הם ביקשו לעשות מספר שינויים בצבעים, הגדרה של מכולות, חלוקה של מגרשים, דברים טכניים בעיקר, של 40 מגרשים נוספים שהם מבקשים לחלק את זה בצבעים שונים, 500 מטר של מגורים לצבוע את זה בצבע אחר.
יוסי רוסו: דברים טכניים באמת.
עמירה דותן: לא, השאלה, אם דבר טכני אתה אומר שזה חסם, יש חסמים שהם עקרוניים, אני מבינה.
עמירה דותן: אבל יש חסמים טכניים.
יוסי רוסו: החסמים הם טכניים.
יוסי רוסו: במישור של המנהל הם טכניים.
יוסי רוסו: בנושא של איכות הסביבה הם לא טכניים, הם עקרוניים.
עמירה דותן: לכן שאלתי, בטכני למה זה עדיין לא חתום?
עמירה דותן: זה טכני, אפשר לזוז, לא?
יוסי רוסו: בטכני אנחנו נזוז וזה יתבצע.
עמירה דותן: כלומר, החסם הגדול זה הנושא של הירוקים.
מוטי קלרמן: אני מבקש להשלים באמירה כללית את מה שמר רוסו התחיל.
מוטי קלרמן: במזרח לכיש אנחנו מטפלים בכמה יישובים.
מוטי קלרמן: המשותף לכולם, למעט חרוב, זה חסם אחד והוא אכן חשוב לירוקים ואני אמחיש לכם את זה דרך מה קורה באירוע מרשם.
מוטי קלרמן: חלק מהבעיות הטכנולוגיות עברנו בוועדות הסטטוטוריות, חלקן הגיעו לפתרון והתוכנית אושרה להפקדה.
מוטי קלרמן: אני מדבר על מרשם.
מוטי קלרמן: אם הפקדות התוכנית התקבלו עד למועד הנתון, נדמה לי שהיו 157 התנגדויות.
מוטי קלרמן: האפיון של ההתנגדויות, שלהערכתי ניתן לאפיין אותו עם קו משותף – כולם עם מוטיב מרכזי של איכות הסביבה, החל מהביו-ספירה, דרך איך זה ייראה, אקלים ומה לא.
מוטי קלרמן: ההתעסקות עם דחיית או התייחסות להתנגדויות כמובן שזה פרמטר של זמן.
מוטי קלרמן: זה זמן טכנולוגי שזו עבודה מתישה לשמוע כל התנגדות, לנתח אותה ולהעביר.
מוטי קלרמן: אני צופה שלגבי כל ישוב יהיה לנו תסריט דומה.
מוטי קלרמן: צריך לקחת את זה בחשבון.
מוטי קלרמן: שאלו אותי אנשי המקצוע, כמו האוצר, מה החיזוי שלי, מתי זה יסתיים.
מוטי קלרמן: אני לא יכול להגיד, כי הדרך עוד פתוחה, להערכתי, עבור חלק מהמתנגדים, שיידחו בוועדה הסטטוטורית להגיע לבתי משפט.
מוטי קלרמן: לכן לשאלה קונקרטית מה ההערכה שלי ללוחות זמנים לסיום השלב הסטטוטורי, אני בהחלט לא יכול להתנבא, כי הדברים מקבלים שונות בהתאם להתכתבויות.
עמירה דותן: אני רוצה להבין את החסם.
עמירה דותן: חסם אתה אומר הוא ההתנגדויות הירוקות.
מוטי קלרמן: מתוך סל החסמים האפשריים, אני מחלק את זה כמו שמר יוסי רוסו אמר, חלקם טכנולוגיים, שהם בשליטה ומקווים לפתרון מהיר יחסית, וחלקם עם המאפיין של הירוק, שזה תהליך אחר לגמרי.
דורון בן שלומי: זה פשוט לא נכון.
דורון בן שלומי: החסם העיקרי פה הוא הסדורות עם התושבים, ותיקים וחדשים.
דורון בן שלומי: הארכיאולוגיה מזמן יכלה לעלות על הקרקע, מר רוסו דחף את העניין הזה שהם התחילו כבר.
דורון בן שלומי: אילו לא היו עיכובים של האנשים, הארכיאולוגיה, שזה לבד חצי שנה של עבודה, יכלה להתחיל מזמן עבודה על הקרקע.
דורון בן שלומי: לא רצינו להיכנס לחורף.
דורון בן שלומי: נכון לעכשיו, בגלל שעוד אין סגירה עם האנשים, האנשים הוותיקים והאנשים החדשים גם יכולים לחתום חוזה.
דורון בן שלומי: אני מחזיק בידי מכתב שיצא ממשרד השיכון, מהמנהל הכללי של משרד השיכון, שנתן לוח זמנים.
דורון בן שלומי: לוח הזמנים הזה נתנו אותו לפני שנה.
דורון בן שלומי: נתנו לוח זמנים לאמציה, שעכשיו דיברנו עליו.
דורון בן שלומי: אז כתוב שההפקדה תהיה באוגוסט 2007, פרסום מכרז באוקטובר 2007, שכבר עבר, התחלת ביצוע בדצמבר 2007.
דורון בן שלומי: אז אנחנו יודעים שעכשיו בדוח החדש אנחנו מדברים על התחלת ביצוע בתחילת 2009, כפי שהוצג לנו פה.
דורון בן שלומי: אז עברנו שנה ו-4 חודשים קדימה, כי כנראה ככל שמתקרב הזמן.
דורון בן שלומי: ..
דורון בן שלומי: אי אפשר לתלות את זה בירוקים.
דורון בן שלומי: הירוקים זו לא הבעיה היחידה שלנו כל השנה הזו, זה לא נכון.
דורון בן שלומי: זה לא נכון ככה להציג את הדברים.
דורון בן שלומי: יש פה דברים, שיטת העבודה---
זבולון אורלב: אבל כשהם נותנים הערכת מצב, לא מה היה בעבר אלא מנקודת הזמן הנוכחית, קדימה, הוא אומר, גם לוח הזמנים הזה שיש לך הוא לא לוח זמנים חקוק בסלע.
דורון בן שלומי: לכן עכשיו זה עוד יותר צריך להדאיג את כולנו.
זבולון אורלב: במקרה הטוב יהיה רק עיכוב נוסף על זה של שנה ו-4 חודשים.
דורון בן שלומי: ולכן אני חושב שהמשימה העיקרית של הישיבה פה זה להגיע למה היא שיטת העבודה הנכונה לתקוף את העניינים, כי בוועדות---
עמירה דותן: זו בדיוק המטרה שלנו, לכן השאלות.
עמירה דותן: גם אם הן נראות קצת מעצבנות, אנחנו חייבים מה קורה.
עמירה דותן: נקודה אחת אנחנו מבינים שזה הירוקים.
עמירה דותן: הנקודה השנייה, שתיכף ניגע בה, זה באמת הנושא הזה של לסכם עם אנשים שזה לאו דווקא לגבי אמציה, או במיוחד לגבי אמציה.
עמירה דותן: גם, אבל לגבי כל היישובים.
עמירה דותן: אז בואו נשאיר אותה רגע אחד בצד, נגיע אליה עוד מעט.
זבולון אורלב: יש לי שאלה לגבי ההתנגדויות.
זבולון אורלב: אני יודע שיש פרוצדורה של התנגדויות שעושים אותה בקבוצות, כי תיארת מצב שעושים אחד-אחד.
זבולון אורלב: אם יש מכנה משותף אחד גדול של ה-157, ואני מבין ש-147 זה אותו מכנה משותף ואולי עשרה זה אחרים.
זבולון אורלב: אני מנחש כך.
זבולון אורלב: אז למה זה צריך לקחת הרבה זמן?
גדי צור: לגבי מרשם, אתמול נגמרו---
זבולון אורלב: לא, אתם מציגים שההתנגדויות.
זבולון אורלב: אני לא מדבר לגבי מרשם, אני חזור לאמציה.
גדי צור: באמציה אין התנגדויות.
גדי צור: לגבי אמציה, הנושא היום נסגר בוועדה לנושאים תכנוניים עקרוניים .
גדי צור: צריך להשלים שם איזה שהם דברים פרוצדורליים שהתוכנית של אמציה אושרה.
גדי צור: יש שם משהו בקשר למבני המשק.
גדי צור: זה ייסגר בוועדה המחוזית, אפילו לא בלשכת התכנון המחוזית, ונגמר אמציה.
גדי צור: אני לא מעריך התנגדויות לאמציה.
עמירה דותן: ונראה לך שאנחנו בדרך ל?
גדי צור: שני ישובים בעייתיים.
זבולון אורלב: סליחה, ואם יהיו לי 157 התנגדויות.
זבולון אורלב: כמה זמן ייקח עם יהיו 157 התנגדויות באמציה?
גדי צור: את כל ההתנגדויות גומרים ביום אחד.
גדי צור: את שמיעת ההתנגדויות וההחלטה גומרים ביום אחד.
גדי צור: זה מאריך את פרק הזמן עד להתנגדויות, זה מאריך בחודש-חודש וחצי עד ששומעים את ההתנגדויות.
גדי צור: לגבי אמציה, ההערכה שלי בכל אופן שלא יהיו התנגדויות אצל הירוקים.
זבולון אורלב: זה מאריך בחודשיים, זה מה שאתה מעריך.
זבולון אורלב: דבריך נרשמים.
גדי צור: לפי הצהרת הירוקים, הרחבת יישוב קיים זאת הדרך הנכונה, ולכן אני לא צופה.
גדי צור: .. ואם הם יתנגדו גם לעצמם, על זה אני לא אחראי.
גדי צור: הבעיה שלנו היא לגבי מרשם ולגבי חזן.
גדי צור: הם ילכו שם בכל הכוח, למרות שנושא מרשם נגמר.
גדי צור: במרשם נסגר הנושא של ההתנגדויות וההתנגדויות.
גדי צור: הם ילכו עד הסוף, גם במרשם וגם---
זבולון אורלב: מה זה עד הסוף, לבית הדין הגבוה לצדק?
גדי צור: כן, בשני היישובים האלה.
גדי צור: אני לא רוצה להגיד ב-100%, כי דבריי נרשמים, אבל בסביבות מאוד גבוהות---
זבולון אורלב: בבג"צ אין לנו לוח זמנים.
גדי צור: עוד מלה אחת.
גדי צור: דיברו פה על תוכנית אזורית.
גדי צור: מנהל התכנון עם הוועדה המחוזית מכינים תוכנית לאזור הזה של מזרח לכיש, האזור הזה שבו נמצאים היישובים עכשיו עובר תהליך של תכנון בוועדה המחוזית.
מיכאל איתן: מי אחראי על התכנון?
גדי צור: הוועדה המחוזית במשרד הפנים.
מיכאל איתן: מי?
מיכאל איתן: שֶם.
גדי צור: השם של מתכנן התוכנית זה רולנדו.
יוסי רוסו: לא רולנדו, פרופ' אלי שטרן.
עמירה דותן: דני, לא שמענו את זה כבר לפני שנה?
קובי אלירז: אני מבקש מגב' עמירה דותן לא להרפות מהשאלה הראשונה.
קובי אלירז: אני פרויקטור של היישוב מרשם, אני מייצג את היישוב מרשם ואני מבקש מגב' עמירה דותן לא להרפות מהשאלה הראשונה.
קובי אלירז: בסך הכול כל האנשים ששותפים בעניין, גם מר רוסו וסל"ע וגם מוטי קלרמן וגדי צור, כולם אנשים טובים ובסך הכול כולם רוצים באיזה שהיא רמה שיקום גוש ההתיישבות הזה, אבל באמת הסנכרון, התכלול, איך שנקרא לזה, בין כל הגופים פה, כיוון שמדובר פה מצד אחד סל"ע היא האבא והאמא של העקורים, מגורשים.
קובי אלירז: מי האבא והאמא של המשפחות שנקלטו בשנה-שנתיים האחרונות?
קובי אלירז: מי תופר ומזיז ואומר 'אני רוצה להקים פה חבל התיישבות'?
קובי אלירז: אני גם מחזיק את הדף של מרשם, באוקטובר 2007 הטרקטורים היו צריכים להיות על ההר, לפי משרד השיכון.
קובי אלירז: באמת הארון של כל אחד מהמזכירים ויושבי הראש של היישובים מלא בחוברות שאחת לבקרים אנחנו מקבלים פה לוחות זמנים והבטחות, אין אבא מסודר שאומר.
קובי אלירז: אנחנו לא דיברנו שזה יקרה עוד שנה או שנתיים, אנחנו יודעים שזה פרויקט בסדר גודל לאומי שיכול לקחת שלוש, ארבע, חמש שנים, אבל שמישהו יבין.
קובי אלירז: .. ברור שכשיש מאבק עם ירוקים אז זה מאבק עם ירוקים, הוא לא נגמר באחת.
קובי אלירז: אמנם הוא נגמר באחת בוועדה המחוזית, אבל משם הולכים לוועדת ערער ומשם הולכים לבג"צ וזה תהליך של שנה, לא פחות, או של שמונה חודשים.
קובי אלירז: אין פה אבא ואמא מסודרים להנפת כל הפרויקט הזה.
קובי אלירז: זה לא יעזור.
קובי אלירז: אנחנו שותפים לעשרות ישיבות וכולם טובים פה, ומר רוסו הוא אדם יקר ופושר רציני, וגם אנשי משרד השיכון עושים כפי יכולתם.
קובי אלירז: הסנכרון, התכלול, ההנעה של העסק הזה קדימה, לאור הצהרתו המפורשת של ראש הממשלה מט"ו בשבט תשס"ז, מאז בעצם שום דבר לא קרה.
קובי אלירז: האופק הולך וזז אחורה, לא זז קדימה.
קובי אלירז: כל הזמן היינו אנשים ריאליים, לא אופטימיים עם ראש בקיר, הבנו שזה תהליך של שלוש שנים, אבל מדברים על תהליך של שבע שנים.
קובי אלירז: האנשים האלה יושבים בקרווילות ובקרוונים וחייבים אופק רציני וברור מול העיניים.
קובי אלירז: תאריכים ריאליים, לא כל הזמן דחיות ולוחות זמנים שנכנסים עוד פעם לארון ועוד פעם לארון.
קובי אלירז: והשאלה הזאת, מי האבא והאמא, אני מבקש שהיא לא תצא פה מהשולחן הזה בלי תשובה ברורה.
זבולון אורלב: אני חושב שאורי אריאל נתן לך את התשובה.
עמירה דותן: זאת המציאות.
זבולון אורלב: הניתוח שלו הוא ניתוח של המציאות הנכונה; האבא זה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, מר רענן דינור, רק שהאבא הזה כנראה עסוק מאוד ויש לו---
עמירה דותן: יש לו הרבה ילדים.
אורי אריאל: חבר הכנסת אלקין הסכים להעביר את חוק ול"ל בטרומית, כך שזה לא דווקא תשובה למרשם, אני לא מתייחס לזה, אלא תשובה לכמה ישובים אחרים אולי, שזה כן יכול להיות קיצור---
זבולון אורלב: אני אמרתי, הוא קיבל פטור בהנחה, בהסכמת הקואליציה.
אורי אריאל: כן, אבל עכשיו זה גם הסכם על הקריאה הטרומית.
דני מורביה: האמת, אנחנו בורחים מהעיקר ומה שמר קובי אלירז אמר זה מה שאני בתחילת הדרך רציתי להגיד.
דני מורביה: הבעיה זה בעצם מי האבא האמיתי של כל הסיפור הזה.
דני מורביה: בשנתיים וחצי, עד היום, ההצלחה היחידה של כל המפעל הזה זה ההכרזה של ראש הממשלה והחלטת הממשלה.
דני מורביה: חוץ מזה, צריך להגיד שכולם נכשלו.
דני מורביה: נתחיל מראש הממשלה והממשלה, או מנהלת סל"ע שלא עושה כלום, משרד הבינוי והשיכון שלא עושים כלום, ואני, כראש מועצה, שלא עושה כלום.
דני מורביה: כולנו אשמים, למה?
דני מורביה: אין אבא אחד אחראי שאחראי על כולם ומה שקורה, כל אחד אחראי על קטע מסוים והכי קל לו 'אני לא מזיז כלום, כי זה תקוע בגלל השני'.
זבולון אורלב: בתור אבא את מי היית בוחר?
זבולון אורלב: במציאות הישראלית, מי ראוי וטוב שיהיה אבא?
דני מורביה: קודם כל, יש שרים בלי תיק.
דני מורביה: יכלו לתת לשר אחד להתחיל להרים את הפרויקט הזה, אם הוא רוצה.
דני מורביה: אבל אם לא זה, יש חטיבה להתיישבות ומה שעשו בפועל, בגלל מלחמות פוליטיות, נתנו את זה לשטרית.
דני מורביה: שטרית רצה ואריה בר רצו, אבל הם ברחו מהמשרד והכול נשאר אותו דבר.
דני מורביה: פרויקטור במשרד השיכון, מעל שנה אין פרויקטור.
דני מורביה: צריך לצאת למכרז ולא יודעים איך לקחת פרויקטור.
דני מורביה: שנה לפחות מובטח שיהיה פרויקטור ועד להיום אין פרויקטור.
עמירה דותן: אבל בעצם, מר דני מורביה, מה שאני לומדת כאן שגם אם יהיה פרויקטור, זה לא כל כך יעזור.
דני מורביה: צריך גוף אחד שירכז ויהיה אחראי, כי מנהלת סל"ע תקועה בצורת ניהול משא ומתן מול אמציה, או מול אחרים.
דני מורביה: אני לא אובייקטיבי, אני לא יכול לנהל משא ומתן, יש לי תושבים, יש לי מפונים שאני צריך לקלוט, אני לא ראוי להיות, אבל אני טוען שמנהלת סל"ע בכל ההתנהלות מתחילת הדרך, לכל הקמת מזרח לכיש, ההתנהלות חובבנית, לא מקצועית.
דני מורביה: אם עסק פרטי היה מתנהל בצורה כזאת, הוא היה בפשיטת רגל.
עמירה דותן: אנחנו נוהגים בישיבה הזאת לא לתת רק כותרות וציונים, אלא לתת תוכן.
עמירה דותן: כשאתה אומר שבעצם זה נמרח, תן לנו כמה דברים שנוכל לומר איפה זה נמרח.
עמירה דותן: או בוא נאמר ככה, אם יש אבא והאבא הזה זה יכול להיות מר רענן דינור.
עמירה דותן: כשאנחנו באים אליו או בתום הישיבה הזאת ואנחנו אומרים לו 'אחד, שניים, שלושה דברים', איזה דברים, חוץ מהנושא הירוק, שאנחנו מבינים כולנו שזה הולך לתהליך---
דני מורביה: גם עם הירוקים מה שקורה, אנשי המקצוע של המשרדים השונים, הירוקים יותר מוכשרים ויותר מתאימים להיאבק בעניין.
עמירה דותן: זה נושא שאיתרנו.
עמירה דותן: אני לא רוצה להיכנס לגופם של עניינים, כי לא נספיק את הכול.
עמירה דותן: אבל בוא נאתר כמה נושאים חסמיים כאלה שאנחנו יודעים שזה עומד בדרך.
עמירה דותן: לך לכיוון החבר'ה שדיברו כאן, כשאנחנו רואים את השלוש שנים קדימה, איפה התהליך, איפה החסמים, איפה, אם יש אדם מתכלל כזה, שהוא מעל כל הדברים ששמענו אותם כרגע, איפה, או מה אנחנו אומרים לו תתחיל עם זה, כמו שאתה זורק את האבן בנהר.
דני מורביה: כרגע אין כזה.
עמירה דותן: כרגע אין כזה ולכן כולנו בהרגשה של תקיעות.
זבולון אורלב: במלים אחרות היא שואלת, אם היה אבא טוב, מה הוא היה עושה?
זבולון אורלב: יש את האבא האידיאלי, מה הוא היה עושה?
עמירה דותן: מה היינו מבקשים ממנו לעשות.
דני מורביה: קודם כל מכתיב זמנים לכל גוף, לסגור את הדברים עם תאריכים מדויקים, אם זה הסדר מול המתיישבים ומול ה---
עמירה דותן: אז בוא ניקח את הנקודה הזו של הסדר מול המתיישבים, כי אני רואה שזה כבר עלה פעמיים בדיון הזה ואני חושבת שזה אחד החסמים שאולי לא מדברים עליהם, אז בוא נדבר עליו.
עמירה דותן: אין ספק שזה אחד הדברים, אם היו כל מספרים פה, שגב' צביה שמעון הציגה פה בשקף הראשון, כנראה שהיינו במצב אחר.
עמירה דותן: אז בואו, בבקשה, ידידי.
צביה שמעון: אני רוצה להתקומם ולהתרגז---
מיכאל איתן: לא, אל תתרגזי.
צביה שמעון: אני רוצה להתקומם על מה שאתה אמרת, מר דני מורביה.
צביה שמעון: אנחנו מממנים דוקטור שיושבת אצלך ומוסרת אליך.
צביה שמעון: .. אנחנו מממנים את זה.
צביה שמעון: אז אל תגיד לי שאנחנו עושים עבודה חובבנית.
צביה שמעון: אני שמתי את האיש הכי מקצועי שיש לי והוא מטפל בעניינים האלה, למרות שמשרד השיכון אחראי על הנושא הזה, ואתה לא תגיד עלינו חובבנים.
צביה שמעון: אל תגיד לנו חובבנים.
דני מורביה: אני חושב ששנתיים וחצי נמצאים באותו מצב, זה מצב חמור.
צביה שמעון: אנחנו מוציאים את הנשמה בשביל האזור שלך, אני לא נותנת לך צומי, ואתה אל תגיד עלינו 'חובבנים'.
עמירה דותן: מר דני מורביה, מגיעה התנצלות, כי יש פה רצון וכוונות.
צביה שמעון: אתה יושב בכנסת ואומר עלינו 'חובבנים', אחרי שאנחנו היחידים שמזיזים.
דני מורביה: צביה, כולנו אשמים.
דני מורביה: אמרתי שאני גם אשם.
דני מורביה: כולנו אשמים במצב שאחרי שנתיים כולם אדישים למצב.
עמירה דותן: דני, אפשר גם להתנצל, כדי שנוכל להתקדם.
דני אלימלך: אני רציתי לומר שבמשך שנה וחצי הפרויקט הזה ואולי לא מוצא חן בעיני מר דני מורביה, ראש המועצה, שאנחנו לא מתקדמים במשא ומתן, צר לי להגיד לו שהוא בא בהצעה שנקנה את מושב אמציה מהמפונים, הוא מוכר ישוב במועצה שלו ב-300,000 למשפחה.
דני אלימלך: בגלל זה נכשלנו?
דני מורביה: בגלל זה אתה בשומריה היום משלם הרבה יותר כסף ממה שהצעתי.
עמירה דותן: האם מישהו יכול להסביר לגבי המתיישבים?
עמירה דותן: אני רואה פה שיש 2,240 יחידות מתוכננות.
עמירה דותן: איפה החבר'ה?
מיכאל איתן: זה בסך הכול, בשלב א' יש הרבה פחות.
זבולון אורלב: למיטב ידיעתי, מניסיוני כמנהל הכללי של משרד הדתות לשעבר, צריך שיהיה גם בית עלמין אזורי מתוכנן.
זבולון אורלב: תוכנן בית עלמין אזורי?
זבולון אורלב: זה לא עיכוב בתוכניות?
זבולון אורלב: זו אחריותך?
דני מורביה: זו אחריותי ואין שום בעיה בעניין הזה.
דני מורביה: הצענו, אבל, עוד פעם, כל אחד לא רוצה.
דני מורביה: לא תמיד הם רוצים מה שאני מציע.
עמירה דותן: מי זה הם?
עמירה דותן: סל"ע, העמיתים?
דני מורביה: סל"ע, כולם, היתה לנו הצעה בעניין?
צביה שמעון: אתה רוצה שנקנה ישובים?
עמירה דותן: אני רוצה לדעת מה החסמים, אבל לא ברמת בית העלמין.
עמירה דותן: אני רוצה לדעת, רמת החסמים ברמה שנוכל לטפל בהם, לא ברזולוציה של בית הקברות.
עמירה דותן: כבר איתרנו שני דברים.
עמירה דותן: אחד, אין בעל בית.
עמירה דותן: איתרנו את הנושא הזה.
עמירה דותן: איתרנו את הנושא השני, הנושא של הירוקים, זה חסם אחד גדול, ועכשיו לגבי המתיישבים.
עמירה דותן: עלה כאן בחצי פה, לגבי המתיישבים.
עמירה דותן: יש בעיה עם המתיישבים?
עמירה דותן: יש בעיה עם החתימות?
עמירה דותן: יש בעיה עם זה, אין בעיה עם זה?
דורון בן שלומי: אני רוצה לחלק את זה לשניים, ברשותך.
דורון בן שלומי: יש את הנושא של ותיקים, שאולי ישראל רחום, מהתושבים הוותיקים, יכול לייצג את זה.
דורון בן שלומי: ויש את הבעיות של כל המתיישבים החדשים.
ישראל רחום: אני מזכיר ראש המועצה.
ישראל רחום: אנחנו למעשה בתחילת הדרך עשינו את מה שאמרו בני ישראל 'נעשה ונשמע', קודם כל עשינו ואחר כך שמענו, אבל השמיעה שלנו מתארכת.
ישראל רחום: יש דיבורים ויש הסכמות ויש הכול, אבל מה שכתוב לא קיים.
ישראל רחום: זה עיקר הבעיה שלנו.
זבולון אורלב: הבנת משהו?
עמירה דותן: אני לא הבנתי.
עמירה דותן: חשבתי שרק אני, בגלל שאני לא מבינה משה רבנו.
מיכאל איתן: אם לא הבנת, סימן שהוא דיבר היטב.
עמירה דותן: אולי תתחיל מהתחלה.
ישראל רחום: אנחנו קיבלנו את ישוב קטיף כיישוב צמוד דופן לאמציה.
ישראל רחום: היו בעיות באמציה.
ישראל רחום: היה הסדר חובות, היו בעיות באמציה שהיינו חייבים למנף והיו הסכמים ביישוב הזמני.
ישראל רחום: היישוב הזמני, ברוך ה', אחרי תלאות, הגענו למצב שנסגרו ההסכמים ושילמו לנו את החובות.
ישראל רחום: באשר ליישוב הקבע, היה מדובר על השוואת תשתיות לאמציה, ליישוב הוותיק, היה ביוב ש-50 שנה זורם לוואדיות.
זבולון אורלב: בקיצור, יש לכם דרישות ובקשות---
ישראל רחום: אין לנו דרישות, זה היה בהסכם.
ישראל רחום: זה היה בהסכם שעדיין לא יצא לפועל, למעשה.
זבולון אורלב: איך לקרוא לזה, אין לכם תביעות?
ישראל רחום: זה לא תביעות.
ישראל רחום: אין הסכם קבע.
זבולון אורלב: מי צריך להוביל את הסכם הקבע?
ישראל רחום: אנחנו מול מנהלת סל"ע.
יוסי רוסו: אני אעדכן, ברשותך.
יוסי רוסו: אמציה, זה היישוב היחידי בעצם, יש שם ותיקים שצריך להגיע איתם להסכמות ולהסכמים על פי החוק, ביחד עם קטיף.
יוסי רוסו: בעצם מדובר בהסכם משפטי תלת צדדי.
יוסי רוסו: מצד אחד זה מנהלת סל"ע, הממשלה, מצד שני זה קטיף שדורון מייצג אותם, מצד שלישי, היישוב אמציה הוותיק.
יוסי רוסו: כל מה שקשור להסכמים האלה, ציוו באותה החלטת ממשלה שהסברתי מקודם, עם סכומים, עם אחריות תקציבית אחד לאחד.
יוסי רוסו: והדגיש ראש הממשלה בסיום אותו דיון שהתנהל לגבי החלטת הממשלה, במיוחד לגבי אמציה, שהוא מבקש מאיתנו להודיע למושב אמציה וגם לקטיף שהסכומים שנקבעו הם הסכומים הסופיים שאיתם צריך להסתדר ולגמור את הפרויקט הזה.
יוסי רוסו: מעבר לזה, לא יאושר כלום.
יוסי רוסו: וזאת מדוע?
יוסי רוסו: בהסכם הזמני, כפי שהסביר ישראל, אנחנו שילמנו נדמה לי 7.2 מיליון שקלים בגין ישיבה זמנית של 60 קרוונים על הקרקע של אמציה.
יוסי רוסו: כיסו עם זה את החובות של אמציה.
יוסי רוסו: אני אתן לכם סדרי גודל של הכסף, כדי שנדע על מה אנחנו מדברים.
יוסי רוסו: על 41 משפחות מכובדות של קטיף, 5 מיליון שקלים אנחנו צריכים לשלם לפחות לרשות העתיקות בגין הנושא הארכיאולוגי, ואני בספק אם זה יספיק.
יוסי רוסו: אנחנו צריכים, למען נושא השוואת תשתיות---
עמירה דותן: אם אני זוכרת נכון, אמציה הוותיק אמר 'יש לנו תנאים כדי לעשות אמציה חדש'.
אורי אריאל: כל אתר בארץ שבונה יזם---
עמירה דותן: בסדר, אז הוא נותן פה את סדרי הגודל של העלויות שהיו.
יוסי רוסו: אני אקצר בפירוטים נלווים, בערך כ-5 מיליון שקלים.
עמירה דותן: מה שהובטח מאיתנו?
יוסי רוסו: תוקצב.
יוסי רוסו: יש לנו את הכסף, בהחלטת ממשלה ובסעיפים.
יוסי רוסו: ישבנו בשבוע שעבר הן עם קטיף והן עם אמציה, גם אצלנו וגם במנהל מקרקעי ישראל, סגרנו את כל מה שצריך באופן עקרוני, עד לרמת הלולים הבודדים, סגרנו.
יוסי רוסו: נכון לעכשיו, יש לנו בעיה אחת כבדה שהיא קצת מקשה עלינו וזה בנושא טכנולוגי דווקא, בשפת ידידנו מוטי קלרמן, וזה שאנחנו מעבירים את הלולים, אחרי שמפרקים איך מרכיבים אותם בחזרה, כי הם מאוד מאוד ישנים.
יוסי רוסו: זאת אומרת, יש לנו איזה שהיא בעיה פה.
יוסי רוסו: עד לרמה הזו הגענו.
צביה שמעון: שנים אין תרנגולות.
צביה שמעון: אין, ריק.
צביה שמעון: יש להם גרוטאות והם רוצים שנקים להם לולים חדשים.
ישראל רחום: לא נכון, הלולים עבדו לפני שנתיים.
ישראל רחום: אני מוכן להראות לך---
עמירה דותן: רגע, ישראל, זה לא לדיון הזה.
יוסי רוסו: סיכמנו בשבוע שעבר שהיות והגענו לכל ההסכמים הכוללים, ביקשנו מהיועצים המשפטיים, גם של הממשלה וגם של מושב אמציה.
עמירה דותן: חבר הכנסת מיכאל איתן, ראינו את זה בכמה דברים, החל באלה שהעבירו את הבתים ואת הרכוש וכולי, איך אתם קוראים לזה?
עמירה דותן: של המפונים.
עמירה דותן: ראינו את זה ב'יד חנה'.
עמירה דותן: ההערה שאנחנו שומעים פה זה שיש גופים, גם פרטיים וגם אחרים, שבעצם תופסים טרמפ על הנושא הזה של המפונים ואני חושבת שהגיע הזמן שגם על זה מישהו ייתן את הביקורת, או את הדעת.
מיכאל איתן: כשהקמתי את כוכב יאיר, אז הישוב השכן ביקש פיצוי עבור הפרות שלא יהיה להן יותר איפה ללחך את העשב.
מיכאל איתן: אמרנו להם 'אבל אין לכם עדר', אמרו 'חשבנו שיהיה'.
עמירה דותן: נכון, אבל השאלה איפה זה נגמר.
מיכאל איתן: זה טיבו של עולם, הוא אמר את זה 'החלטנו למנף', מה זה ההחלטה למנף?
מיכאל איתן: הם הרבה שנים היו שכוחי אל, בא להם פתאום איזה מין זה, אמרו 'אנחנו רוצים גם כן.
מיכאל איתן: ..'.
מיכאל איתן: לדבר הזה אנחנו קוראים גורם אנושי.
עמירה דותן: גם לגורם אנושי יש גבולות.
עמירה דותן: ואם לא שמים גבולות, אז הגורם האנושי הזה מגיע למקומות שאנחנו לא רוצים שהוא יגיע אליהם.
עמירה דותן: אני חושבת שהגיע הזמן, אחרי שנתיים ומשהו של ההתנתקות, שגם נוכל לבוא ולומר 'חברים, עד כאן'.
ישראל רחום: אבל יש לנו הסכם כבר.
עמירה דותן: אבל הוא לא מסכים להסכם.
יצחק לוי: רק בגלל הלולים.
יצחק לוי: כלומר הבעיה היא הלולים רק, נכון?
יצחק לוי: הבעיה היא הלולים?
מיכאל איתן: אלה לא הבעיות העיקריות.
עמירה דותן: אני רוצה להבין, זאת אומרת, לגבי הוותיקים.
יצחק לוי: אני מציע שיעשו גישור על הלולים.
ישראל רחום: לא, אבל זה לא שייך ללולים.
ישראל רחום: תסלח לי---
זבולון אורלב: מה שהוא אומר שההסכם שדובר פה עדיין הוא לא הסכם, הוא לא כתוב.
ישראל רחום: הוא לא הסכם, הוא לא כתוב, הוא לא חתום, הוא לא מוטבע, שום דבר.
ישראל רחום: הכול דיבורים.
ישראל רחום: מה הוא אומר?
ישראל רחום: דיברנו, ישבנו.
ישראל רחום: רק דיברנו.
אורי אריאל: אל"ף, אין הסכמים.
אורי אריאל: המצב הפורמלי שאין הסכם, ובי"ת, חייבים (אני לא אומר את זה על אמציה), לפי דעתי, מנהלת סל"ע, המדינה חייבים מראש, כשיטה, להחליט על שיטת ההכרעה, כי יש פה שלושה צדדים, זה לא בין שני צדדים; זה קצת יותר מסובך.
אורי אריאל: זה לא ייגמר, הדבר הזה.
אורי אריאל: יש ויכוח אמיתי, יכול להיות מצב אמיתי, לא בציניות, ששני הצדדים צודקים.
אורי אריאל: כי מנהלת סל"ע מסתכלת מהזווית שלה וזו ההסמכה שלה וזו החלטת הממשלה, והישוב מסתכל בצדק, לא בסחיטה, אני לא רוצה לדבר בכלל במובנים האלה, הוא אומר 'יש לי בעיה, אני רוצה שתפתרו לי אותה' והוא מתעקש עליה.
אורי אריאל: עכשיו, אם לא ימצאו דרך לגמור את זה---
עמירה דותן: חבר הכנסת אורי אריאל, אני אומרת אחרת.
עמירה דותן: אתה זוכר שנכנסנו לשכר הדירה בקיבוצים בדרום וגילינו דרך שכר הדירה שבעצם עכשיו יש שקט?
עמירה דותן: זאת אומרת, שאם מישהו מתכוון ברצינות לפתור את הבעיה, לא צריכים להגיע לא לבורר ואפילו לא למגשר, כי בעצם יש דרך לעשות משא ומתן.
עמירה דותן: כי אם אנחנו מבינים שהמטרה היא המטרה שמר מיכאל איתן מציב לנו כל הזמן, יש דרך של משא ומתן ולכולנו יש אינטרסים שחלקנו, אנחנו רוצים לדבר עליהם בקול רם וחלקנו, אנחנו רוצים לשים אותם מתחת לשולחן.
עמירה דותן: במשא ומתן אמיתי שמים גם את מה שמתחת לשולחן על השולחן ואז כולם יודעים איפה הגבולות ועל זה אני מדברת כרגע.
עמירה דותן: והשאלה היא מי עושה את זה.
עמירה דותן: זאת אומרת, אם המתדיינים, או אם הרבים עושים את זה אחד עם השני, זה לא יגיע לשום דבר.
עמירה דותן: צריך מישהו, אותו אבא, אותו מישהו שיבוא ויאמר 'אדוני, כך, ימינה ושמאלה'.
אורי אריאל: זה מר רענן דינור.
עמירה דותן: אין חילוקי דעות, רק צריכים לחתום על ההסכם.
עמירה דותן: מה עוד?
עמירה דותן: עכשיו לגבי החדשים.
יוסי רוסו: לגבי החדשים: יש נושא של קרקע חקלאית באמציה שצריך לפתור את הבעיה.
יוסי רוסו: אני יודע שיש 13 משפחות חקלאיות בקטיף שהיה להם קרקע חקלאית.
יוסי רוסו: הם רוצים מבקשים לקנות קרקע מהמושב הוותיק.
יוסי רוסו: יש בעניין הזה כללים על פי החוק שמנהלת סל"ע משלמת 3,000 דולר לדונם, עד לכמות הדונמים שעובדו בפועל על ידי אותן משפחות בגוש קטיף.
יוסי רוסו: היתרה, משולמת על ידי המדינה לפי תעריף של 1,500 דולר, עד כדי 40 דונם לכל משפחה.
יוסי רוסו: אלה כללים ברורים.
צביה שמעון: זה 1,500 דולר למדינה ו-1,500 דולר לחקלאים ואנחנו עושים את הביטוח, שזה משהו כמו בין 1,500 ל-2,000 דולר.
יוסי רוסו: הדבר הזה נמצא בדין ודברים בין קטיף לאמציה ואנחנו נגבה את מה שיסוכם בין הצדדים.
יוסי רוסו: זאת אומרת, אם יגידו 'הגענו לכך וכך דונם', אני צריך רק לאשר את הכסף.
עמירה דותן: הנוסחה ישנה, צריכים להגיע להחלטה לגבי כמה דונם מדובר.
עמירה דותן: מה לוח הזמנים להחלטות האלה?
יוסי רוסו: הם צריכים להגיע, שהם יגידו.
עמירה דותן: מה, לדעתכם, לוח הזמנים להחלטה הזאת?
דורון בן שלומי: אני חושב שכל דבר חוזר לאותו דבר ואני הייתי קצת טרוד בגישה שחבר הכנסת אורי אריאל העלה.
דורון בן שלומי: יש פה ויכוחים שלא ייגמרו.