GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אליעזר יעקב: הפתרון שיוסי ישי דיבר עליו הוא פתרון שהממשלה עושה לגבי אותם אלה שיקימו את החממות וזה חלק קטן מאוד מהאנשים, כי לשאר האנשים או שאין אפשרות, או שהחוק מנע את זה.
אליעזר יעקב: החוק או החלטת ממשלה.
אליעזר יעקב: הערה שנייה.
אליעזר יעקב: חשוב.
אליעזר יעקב: המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה דיבר על מענק בניצנים.
אליעזר יעקב: זה לא מה שכתוב בהסכמים.
אליעזר יעקב: זאת אומרת, אם הממשלה שינתה את דעתה, אני אשמח.
אליעזר יעקב: נכון להיום זה לא קיים.
זבולון אורלב: יש לך עכשיו ישיבה מוקלטת.
זבולון אורלב: אז אין שום בעיה.
איציק עוזר: אני ממנהלת סל"ע.
איציק עוזר: לגבי ההסדר לגבי החקלאים שחוזרים לעבוד.
איציק עוזר: כל הזמן טוענים נגדנו שהפיצויים לא מספיקים כדי לחזור לתעסוקה.
איציק עוזר: ישבה ועדה, בשיתוף משרד החקלאות, משרד האוצר ומנהלת סל"ע.
איציק עוזר: בעצם הבסיס של מה שהיא קבעה שאם חקלאי יוכיח שקיים פער, שהוא פער נורמטיבי, הוועדה המיוחדת תשקול בחיוב לתת לו פיצוי.
איציק עוזר: חלק חושבים שאין פער, חלק חושבים שיש פער, אבל הפתרון שניתן לזה, זה פנייה לוועדה המיוחדת.
איציק עוזר: עד היום יש פנייה אחת בלבד.
זבולון אורלב: תראה, העובדה שאותם חקלאים שהקימו חממות, ויושבים כאן שניים, שיש להם קובלנות ותלונות קשות מאוד שעלולות למוטט אותם, והעובדה היא ש-70% מהחקלאים הפעילים לא חזרו לעבודתם---
איציק עוזר: הנתון הזה הוא לא נכון.
זבולון אורלב: זה היה הנתון שלו.
איציק עוזר: זה לא.
איציק עוזר: 70 חקלאים התחילו וחזרו לעבוד מתוך 160 חקלאים פעילים.
איציק עוזר: היו 450 נחלות, זה דרך מאוד יפה להציג את זה.
זבולון אורלב: כמה אחוזים?
איציק עוזר: בשום תקופה לא היו 450 חקלאים.
יגאל קירשנזפט: אל תספר סיפורי סבתא.
זבולון אורלב: יגאל, תרסן את עצמך.
זבולון אורלב: אתה נמצא בוועדה, אז תדבר כמו שצריך, עם כל הכבוד לך.
איציק עוזר: זו נקודה מאוד חשובה, אני חוזר עליה.
איציק עוזר: אתה הצגת שני חקלאים פה, ויש להם קובלנות לגבי הפיצוי.
איציק עוזר: אני שוב מזכיר, יש חקלאי אחד בלבד שפנה עד היום למנהלת סל"ע.
אורי אריאל: בדיונים שהיו עם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שציינו פה מה שקרה, ההסכם, ההבנות, הובן שמפרידים בין העניין האישי, שעליו הגענו למה שהגענו, לבין חקלאות ותעשייה.
אורי אריאל: זה לא שוויתרנו.
אורי אריאל: נאמר והוסכם שלוקחים יועץ מקצועי מוסכם, לא בורר.
אורי אריאל: הממשלה לא צריכה בוררים, אני מקבל את זה, הממשלה יש לה כוח משלה, יש לה סמכות משלה.
אורי אריאל: אבל יועץ, כי אין להם כל יום גירוש, לא כל יום מבינים מה עובר על גב' בלבן.
אורי אריאל: מר רענן דינור חזר בו מהסיכום הזה.
אורי אריאל: היו כבר שמות, היו כבר הסכמות בנושא העסקים, היה עורך דין משה נסים, מקובל לכולא עלמא, בנושא החקלאות היה.
אורי אריאל: היו אנשים מוסכמים על דעת כולם.
אורי אריאל: חזרו בהם.
אורי אריאל: אחר כך נאמר בהחלטת ממשלה שיהיה זמן, מועד, והמועד שנקבע על ידי מר רענן דינור, היה כ"ח באייר, יום ירושלים.
אורי אריאל: מנסים לסכם את נושא החקלאות.
אורי אריאל: אכן, עסקים - לא הגענו לזה, זה סיפור אחר, אני לא מדבר עליו.
אורי אריאל: חקלאות - סוכם.
אורי אריאל: רק סוכם באופן חד צדדי בניגוד לדעת המתיישבים ובניגוד לדעת משרד החקלאות, שהרי הוא לא מבין כלום בחקלאות.
אורי אריאל: הוא רק משרד החקלאות.
אורי אריאל: עכשיו, אני רוצה רק להגיד עצה למנהלת סל"ע.
אורי אריאל: תראו, אני לוקח את דבריך כמדויקים, כי אתה תמיד מדייק.
אורי אריאל: אבל אני יכול לתת לכם עצה.
אורי אריאל: קחו את גב' בלבן כדוגמה.
אורי אריאל: תראו לה איך להגיש את התביעה.
אורי אריאל: כמה זמן וכוח, אתם חושבים עוד יש לה לרוץ עם הניירות ככה.
אורי אריאל: עד מתי תתישו אותה?
אורי אריאל: אתם לא עושים את זה לרוע, אבל קח אתה, מר איציק עוזר, אתה כלכלן מומחה, קח אותה, קח 70 אחרים, שב איתם, תעשה להם יום עיון, תשים להם כלכלנים.
אורי אריאל: תגידו, 'הנה, זה מה שאתם יכולים לקבל מהמדינה.
אורי אריאל: אנחנו רוצים לתת לכם'.
אורי אריאל: כמו שאמר מר רענן דינור.
אורי אריאל: למה היא צריכה לרוץ?
אורי אריאל: אחרי מי היא תרוץ, אלוהים?
אורי אריאל: כמה היא תרוץ כבר?
אורי אריאל: למה לא תלכו על זה?
רונית בלבן: אני הייתי צריכה להיות פה הגאווה של מדינת ישראל.
רונית בלבן: חקלאית שמחה במדינת ישראל.
רונית בלבן: אני ציונית, אני עליתי מחוץ לארץ כדי לעבד את אדמת ארץ ישראל.
זבולון אורלב: אנחנו עוברים עכשיו לתחום החינוך.
זבולון אורלב: גב' עמירה חיים, מנהלת מחוז הדרום במשרד החינוך, לשעבר המנהלת הכללית של משרד החינוך.
עמירה חיים: יוני 2004, החלטת ממשלה על הפינוי, אנחנו התחלנו לעבוד, ללוות את התלמידים והמורים בצד הרגשי, בצד הייעוצי.
עמירה חיים: היינו לצדם כל השנה, ובמקביל התחלנו להכין חלופות.
עמירה חיים: חלק גדול מהחלופות שהכנו באותה תקופה הן משמשות את התלמידים גם היום.
עמירה חיים: למרות שבמהלך השנתיים האלה, אנחנו היינו מאוד קשובים, יחד עם האוכלוסייה, שינינו דברים, בנינו מוסדות.
עמירה חיים: שלושה מוסדות מיוחדים בנינו לילדי המתנתקים והשאר, הם שולבו בבתי ספר ברחבי הארץ.
עמירה חיים: 75% מהתלמידים שולבו במחוז דרום.
עמירה חיים: השאר נמצאים במקומות אחרים, כך שמרב העבודה באמת היתה במחוז דרום.
עמירה חיים: בצד בנייה של מוסדות חינוך, שיבצנו את כל המורים, את כל 365 המורים שיבצנו, גם כשעוד לא היה מקום, אמרנו 'אתם משובצים' כדי להרגיע את האוכלוסייה, לתת להם תחושה שיש להם מקום עבודה מראש.
עמירה חיים: 3,335 תלמידים, כל אחד על המסגרת שלו, על הצרכים שלו, על ההפרדה המינית, כזאת או אחרת, קיבלו את המענה שהבטחנו להם.
עמירה חיים: ובזה יצרנו איזה שהיא רגיעה שהתלמידים מטופלים.
עמירה חיים: אנחנו נערכים בשני טווחים.
עמירה חיים: טווח קצר, שאנחנו נמצאים בו עכשיו, מול כל התלמידים שנמצאים ביתד יבול.
עמירה חיים: בכל מקום אנחנו נמצאים שם איתם וגם לטווח הארוך.
עמירה חיים: ופה באמת הבקשה שלנו, אנחנו הגשנו תקציב לאוצר, לקראת שנת הלימודים הבאה.
עמירה חיים: אנחנו צריכים להיכנס לתוכנית חומש.
עמירה חיים: אי אפשר כל שנה ללכת על תוכניות קצרות מועד.
עמירה חיים: אנחנו, מבחינתנו, ערוכים לתוכנית ארוכת טווח.
עמירה חיים: אנחנו מסודרים מול כל בית ספר עם בינוי קבע, ומתי שצריך לבנות אותו.
עמירה חיים: חלוצית 1 ו-2 אנחנו כבר השבוע סיכמנו עם ראש מועצת אשכול על תחילת הבנייה של בית הספר של בינוי הקבע.
עמירה חיים: ברגע שסגרו בינוי קבע בחלוצית, אנחנו נכנסים לבנייה של בינוי קבע.
עמירה חיים: חשוב לנו מאוד ליצור את המצב שבית הספר יחכה לילדים.
עמירה חיים: אנחנו רוצים ללכת לפני המחנה, לא לחכות לבעיה וכך גם השתדלנו לצפות פני עתיד, ללכת קדימה ולטפל בכל סוגיה שעלתה לפני.
עמירה חיים: ביקשתם כאן פרטים על מה קורה לתלמידים, איך הם---
זבולון אורלב: סליחה, הדוח שקיבלנו ממחלקת המידע והמחקר של הכנסת, מצביע על בעיות באמת קשות, בעיות חינוכיות, בעיות פסיכולוגיות, של אוכלוסיית התלמידים שמאוד נפגעה מהגירוש.
זבולון אורלב: השאלה היא האם יש היערכות מיוחדת, האם המשרד מודע לבעיות, לקשיים, או שהמשרד מכחיש את הבעיות.
זבולון אורלב: אם הוא מודע לבעיות הקשות, ולהשפעות של הגירוש על הילדים, ואנחנו חווים אותם בוועדה, בוועדת המשנה שמגיע לגיל גיוס, וקיימנו כמה ישיבות, יש תוצאות מאוד קשות.
זבולון אורלב: בסך הכול הרי מדובר באוכלוסייה שהיא מלח הארץ, תפארת המדינה, ותראו מה קורה עם הילדים שלהם.
זבולון אורלב: מה עושים בעניין הזה?
עמירה דותן: שאלת המשך.
עמירה דותן: אנחנו קיימנו דיון בנושא של ביטול הרישום הפלילי, ואז למדנו , במשטרה למשל, שהוגשו, מאחר ולמשטרה יש לוח זמנים מאוד מאוד מוקפד, עד מתי מותר להגיש כתבי אישום, המשטרה עמדה בזה והגישה כתבי אישום מתי שהוא לפני שנתיים, והילדים עדיין לא נשפטו, עוד לא הועמדו בפני שופט, משום שלא היה שופט נוער בבית המשפט בבאר שבע.
עמירה דותן: עכשיו, אני מאז ששמעתי את זה לפני כשבוע, פשוט לא יכולה להירגע, משום שתארי לך שאין רופא בסורוקה.
עמירה דותן: זאת אומרת, אין רופא בסורוקה, אנשים ימותו?
עמירה דותן: השאלה שלי היא, בכל זאת הילדים האלה בתוך מסגרת חינוך, מדובר פה בילדים שהם בתוך מסגרות חינוך.
עמירה דותן: אני מדברת על הטיפול הכוללני באותו ילד, אותו נער ואותה נערה.
עמירה דותן: איפה ומי מתריע על כל הדברים שקשורים בנער או בנערה, ולאו דווקא במה הוא לומד בבית הספר או ילמד בבית הספר, לא למהלך דווקא הלימודים, אלא בסך הכול, שזה באמת, גם החינוך וגם הרווחה, מה שנקרא הא בהא תליא, אבל באיזה שהוא מקום מתכללים את הנושא הזה.
עמירה חיים: מתכללים.
עמירה חיים: צריך גם לומר שבכל הנושא הריגושי, פסיכולוגי, שבהחלט נמצא אצלנו בראש סדר העדיפויות, כי אפשר להשלים עוד בחינת בגרות, ואפשר להשלים עוד פערים במתמטיקה, אבל בתקופה כזאת צריך ללוות את הילדים ואת המשפחות עקב בצד אגודל, שלב שלב, בתקופה מאוד מאוד קשה ומורכבת בחיים שלהם.
עמירה חיים: ובנושא הזה אנחנו הקדשנו ומקדישים משאבים רחבים מאוד וגם המון אהבה ורצון לפתור את הבעיה בתוכנית חומש, ואפילו בתוכנית עשור.
עמירה חיים: ששפ"י, שיושבים כאן, אחראי נציגי שפ"י מלווים את הנושא הזה בצורה מאוד רצינית.
עמירה חיים: כאן צריך לומר שבנושא הזה אנחנו עובדים במשותף עם מנהלת סל"ע ועם הרווחה בתוכנית מאגמת של התקציבים.
עמירה חיים: אנחנו עובדים ביחד, אם זה עם דניאל, אם זה מנהל מחוז דרום של אגף הרווחה.
עמירה חיים: אנחנו עובדים במשותף עם העובדים הסוציאליים, כדי לתת מענה למכלול הבעיות ויש בעיות.
עמירה חיים: יש בעיות.
עמירה חיים: אנחנו מלווים את הילדים אחד אחד.
עמירה חיים: שם העיניים שלנו נמצאות.
עמירה דותן: דניאל, למשל העלה, באחת הישיבות, גב' עמירה חיים, את העובדה בעניין של הצורך באישור עד סוף שנת הלימודים, עד אוגוסט---
עמירה חיים: לא, לא, התוכנית שלנו היא שנתית.
עמירה דותן: שלא יהיו לנו עוד מקרים כאלה שאנחנו צריכים לרוץ אחרי הזנב של עצמנו.
עמירה חיים: משרד החינוך לא מתחייב לתוכנית עד דצמבר.
עמירה חיים: אין דבר כזה.
עמירה חיים: אנחנו מתחייבים לתוכנית לשנה שלמה.
עמירה חיים: גם בשנה שעברה, גם השנה וגם בשנה הבאה.
עמירה חיים: אנחנו מתחייבים לתוכנית.
עמירה חיים: כלומר, מעבר לתקציבים הייחודיים שקיבלנו.
עמירה חיים: אנחנו שמנו את ילדי המתנתקים, מבחינתנו, קרוב ללבנו, ושמנו אותם במקום הראשון, גם בהקצאה פנימית של המחוז.
עמירה חיים: אני לא חיכיתי לתקציבים שיגיעו.
עמירה חיים: ועוד מלה אחת לגבי ההישגים.
עמירה חיים: צריך לומר, וכאן באמת אני מסירה את הכובע בפני הילדים וגם בפני ההורים.
עמירה חיים: אני מסתכלת על הישגי הבגרות של התלמידים.
עמירה חיים: איזה מאמץ אדיר.
עמירה חיים: אמנם קיבלו עזרה כזאת יותר, עזרה אחרת, בסדר, אבל צריך לומר יישר כוח לאוכלוסייה כל כך חזקה, עם רגליים כל כך חזקות על הקרקע, עם הישגים מצוינים של תלמידים בבגרות.
עמירה חיים: אין נפילה בהישגים הלימודיים.
עמירה חיים: יישר כוח.
זבולון אורלב: את משווה את זה להישגים שלהם כשהיו בגוש?
עמירה חיים: בדיוק.
עמירה חיים: כן, יש לנו את הרישום של תלמיד-תלמיד.
עמירה חיים: הרי לא חיכינו שיבואו אלינו התלמידים.
עמירה חיים: עשינו רישום של ילד-ילד, אנחנו עשינו מעקב על מה שקורה לכל אחד וגם לפני ההתנתקות היינו בקשר אישי עם כל תלמיד, לאן הוא הולך עם המשפחה.
זבולון אורלב: לא, אני שואל האם הישגי הבגרות השנה, בהשוואה ל-2003, 2002?
עמירה חיים: 2004, 2005, 2006, ויש לנו גם לפני.
עמירה חיים: מול תעודת הזהות של התלמיד, יש לי כאן מידע מדויק.
זבולון אורלב: נבדק גם אחוז הניגשים?
זבולון אורלב: אחוזי נשירה?
עמירה חיים: אחוז הניגשים, אחוזי הנשירה, הכול.
עמירה דותן: נשמח לקבל את הדוח הזה.
עמירה חיים: אני רוצה רק לומר לסיום, שהמצב הוא מורכב ולמצבים מורכבים אין פתרונות פשוטים והפתרונות הם מורכבים.
עמירה חיים: אז יש ילד שיושב בבית ומקבל סיוע עד הבית.
עמירה חיים: ויש מרב הילדים שכן נכנסו לתוך ה...
עמירה חיים: אבל 100% ילדים מבחינתנו צריכים עדיין לקבל תמיכה.
עמירה חיים: שאף אחד לא יחשוב שאנחנו חושבים שאם הילדים הגיעו להישגים כאלה ואחרים, לא צריך לתמוך בהם.
עמירה חיים: אנחנו מחויבים ואנחנו גם נמשיך לתמוך בהם.
יגאל קירשנזפט: אני מנהל העמותה שנקראת בשם 'תלמוד תורה עצמונה'.
יגאל קירשנזפט: בגוש קטיף היו לנו שני בתי ספר, ביחד 580 תלמידים.
יגאל קירשנזפט: כל מה שהגב' עמירה אמרה זה אולי נכון לחינוך הממלכתי דתי, לא לחינוך המוכר שאינו רשמי, שאנחנו משתייכים אליו.
זבולון אורלב: אמרתי לך תמיד, תעביר אותם לחינוך הממלכתי-דתי.
יגאל קירשנזפט: ישבנו אצל גב' עמירה חיים ולא הגענו להתקדם בעניין הזה.
יגאל קירשנזפט: איש ממשרד החינוך לא הגיע אלינו לפני הגירוש.
יגאל קירשנזפט: קיבלתי רשות מהיושב ראש להתבטא, אמרו שפה מתבטאים במלים שלי.
זבולון אורלב: לא, במלים שלי.
יגאל קירשנזפט: לא, אתה אמרת שלמנהל הכללי מותר לו להתבטא איך שהתבטא, כי ככה בוועדה, כל אחד מתבטא.
יגאל קירשנזפט: אז גם אם אני אגיד מלים אמיתיות, כמו שואה ודברים כאלה שעברנו, אני מקווה שאף אחד לא יקפוץ.
יגאל קירשנזפט: זה מה שעברנו.
זבולון אורלב: בכנסת לא נהוג לערב את השואה בדיונים מעין אלה.
יגאל קירשנזפט: זו השואה שלנו.
יגאל קירשנזפט: אני לא מדבר על השואה.
זבולון אורלב: אמרתי, בכנסת, כל פעם שנושא---
יגאל קירשנזפט: בקיצור, לא הגיע אלינו שום נציג ממשרד החינוך לפני הגירוש.
יגאל קירשנזפט: היה איזה קצין ביטחון של משרד החינוך שהגיע למושב עצמונה, דיבר עם מישהו, לא דיברו מלה אחת עם המנהלים.
יגאל קירשנזפט: גב' עמירה, לא דיברו מלה אחת עם המנהלים של המוסד, המנהלים הרשמיים שמנהלים 25 שנים את המוסד, שרשומים במשרד החינוך.
יגאל קירשנזפט: מלה אחת לא דיברו, מה יהיה, לאן עוברים, שום מלה לא דיברו איתם.
יגאל קירשנזפט: מושב עצמונה העביר עצמאית את המושב לניר האמונה.
יגאל קירשנזפט: שכר מבנה תעשייה גדול בנתיבות, שיפץ ב-900,000 שקלים, שלושה חברים לקחו ערבות אישית, שעבדו את הפיצויים, חלק מכיר את החברים, שעבדו את הפיצויים שלהם ואנחנו היינו הראשונים שהתחלנו ללמוד שבועיים אחרי תחילת שנת הלימודים, הראשונים בארץ שהתחילו ללמוד מהמגורשים, היו ילדי תלמוד תורה עצמונה.
יגאל קירשנזפט: השקענו בשיפוצים, השקענו בכול, גרוש אחד, שחוק, לא קיבלנו.
יגאל קירשנזפט: הסיפור רק מתחיל.
יגאל קירשנזפט: לאחר מכן, משרד החינוך נתן לנו מיליון שקלים להקים כיתות בשומריה.
יגאל קירשנזפט: מיליון שקלים הספיק ל-14 כיתות.
יגאל קירשנזפט: יש לנו 16 כיתות אם.
יגאל קירשנזפט: איפה נשים ילדים בשתי כיתות?
יגאל קירשנזפט: ברחוב?
יגאל קירשנזפט: קנינו קרוונים על חשבוננו, חדר מורים.
יגאל קירשנזפט: שירותים לא היה, כי לא תקצבו לנו את השירותים בשומריה.
יגאל קירשנזפט: קנינו שירותים, הבאנו מנופים, הבאנו שיפוצניקים.
יגאל קירשנזפט: ויום אחד לפני תחילת שנת הלימודים קנינו בראשון לציון קרוון, שתהיה כיתה.
יגאל קירשנזפט: לא מדבר על כיתות טיפוליות, חדר מורים, חדר מורות, משרד המנהל, משרד המזכירה, הכול בחדר אחד.
יגאל קירשנזפט: זה, המדינה יישבה אותנו בשומריה.
יגאל קירשנזפט: זה בית ספר, שני מוסדות רשמיים מוכרים, הכול, עם רשימות ועם הכול, ולא היה לנו איפה לשים את התלמידים.
יגאל קירשנזפט: והביאו אותנו לשומריה, עוד פעם, משאיות, מזגנים, פועלים, הכול.
יגאל קירשנזפט: הגשתי נייר מסודר, המנהל הכללי הביא אותו לשי כנעני, שי כנעני החזיר לנו 'מצטערים', שום דבר.
יגאל קירשנזפט: לקחנו, יש לנו היום רכב שכור שמסיע חמישה מורים, כל יום מסיע לשומריה מאשקלון, מעין צורים, מניצן.
יגאל קירשנזפט: משרד החינוך מסרב לשלם.
יגאל קירשנזפט: אנחנו נכנסנו לקשיים כלכליים ממש, אפשר להגיד שנפלנו מבחינה כלכלית, הכול על חשבוננו.
יגאל קירשנזפט: גם מבחינת שפ"י – הבעיות ביישובים קשות מאוד.
יגאל קירשנזפט: שמענו פה תיאור של המנהל הכללי, תיאור ציורי, הכול בסדר, אם כן, למה אנשים יש להם מחלות ממאירות פי שניים מאשר יש בארץ?
יגאל קירשנזפט: למה אנשים נפטרים מצער?
יגאל קירשנזפט: זה אומר שהבעיה של החקלאים הולכת ונפתרת, כי אנשים נפטרים מן העולם, לא עלינו.
יגאל קירשנזפט: הבעיות קשות מאוד, גירושים, משפחות הרוסות.
יגאל קירשנזפט: גרים ב-90 מטר של קרטון, במחילה מכבודכם, שמי שיושב בשירותים, אז כל המשפחה שומעת מה קורה.
יגאל קירשנזפט: במחילה מכבודכם, כי הכול קירות של ניילון.
יגאל קירשנזפט: והנזילות והזה, ועם כל המאמצים של התיקונים, אבל אחרי שהמתקן יוצא, מושכים את הידית, הידית נשארת ביד.
יגאל קירשנזפט: ובעיות של משפחות ושל נוער.
יגאל קירשנזפט: עם כל הכבוד לתמונה שעמירה ציירה, אני לא רוצה להיכנס למספרים, אבל אני מכיר אישית את המצב.
יגאל קירשנזפט: הילדים במצוקות קשות.
יגאל קירשנזפט: ילדה, כל השערות שלה נפלו, נהייתה קרחת.
יגאל קירשנזפט: ממה זה קורה?
יגאל קירשנזפט: אם הכול כל כך בסדר?
יגאל קירשנזפט: אני מציע שגב' יוכי סימן טוב, היא נמצאת פה, תיתן תיאור מקצועי.
יגאל קירשנזפט: בקיצור, הגשנו נייר של 1,600,000.
יגאל קירשנזפט: עד היום הנייר הזה נמצא, מסתובב מפה לשם, יוצא מפה לשם.
יגאל קירשנזפט: אנחנו לא קיבלנו שום פיצוי ושפ"י – השנה הורידו את השפ"י.
יגאל קירשנזפט: בשנה שעברה קיבלנו 30 שעות.
יגאל קירשנזפט: לכל התלמידים 30 שעות, קיבלנו השנה הורדה.
יגאל קירשנזפט: השנה הנגמרת, התשס"ז, הורידו לחצי.
יגאל קירשנזפט: הבעיות הולכות ומחמירות.
יגאל קירשנזפט: האבטלה גוברת.
יגאל קירשנזפט: שמענו קצת מהתיאורים, והאוצר, הוא ממריא.
יגאל קירשנזפט: במשרד החינוך שמענו שיש לו נכונות, ליאור כלפה אמר שמשרד החינוך רוצה ללכת לקראתנו.
יגאל קירשנזפט: היחידה שהלכה לקראתנו זו גב' לבנה אברמוביץ, מנהלת המחלקה שלנו, שעשתה מלחמות וקצת עזרה לנו איך שהוא לעבור.
יגאל קירשנזפט: אני מבקש פה שוב, תנו לנו לעזור לילדים.
יגאל קירשנזפט: הילדים במצוקות קשות מאוד, בעיות מאוד קשות.
יגאל קירשנזפט: נמצאים אצלנו בכיתות, מוכנים להשקיע, המורים שלנו נוסעים כל יום מניצן לשומריה, הלוך חזור.
יגאל קירשנזפט: הגיעו מכפר פינס, היו זרוקים בכפר פינס.
יגאל קירשנזפט: המורים נסעו שעתיים הלוך ושעתיים חזור ואף אחד לא שילם להם את הנסיעות האלה, אבל המורים הסכימו לנסוע 4 שעות ביום, כדי שהילדים יישבו וילמדו.
יגאל קירשנזפט: אנחנו מוכנים, יש לנו מסירות נפש, אבל צריכים את העזרה.
יגאל קירשנזפט: ועכשיו יש תקציב אצל האוצר, האוצר צריך לאשר את התקציב הזה.
יגאל קירשנזפט: אבקש מכל מי שיכול לעזור, תנו לילדים האלה לחיות.
יגאל קירשנזפט: מה מבקשים פה?
זבולון אורלב: דבריך נשמעו, יגאל, תודה.
עמירה חיים: אכן, יש בקשה של 1,679,500 שקלים כתוצאה מהמעבר לעיר האמונה, שיש על זה עדיין ויכוח מה המדינה תשלם ומה לא, ובאמת תוך שבועיים העמדתם מוסדות.
עמירה חיים: גם היינו שם בתוך המוסדות, גם בשומריה אנחנו נמצאים ומלווים, למרות שזה מוכר שאינו רשמי.
עמירה חיים: צריך לומר שהנושא הזה של התקציב שהם באמת הוציאו, בתקופת המעבר, נמצא בדיון באוצר, עם המלצה שהאוצר ייקח את זה בחשבון וייתן להם לצאת מהברוך שהם נכנסו אליו.
עמירה חיים: אבל זה נושא פתוח וזה נכון.
עמירה חיים: לא אמרנו שהילדים לא במצוקות, הם במצוקות, אנחנו נמשיך לסייע.
זבולון אורלב: שפ"י – זה תלוי בכם.
זבולון אורלב: מקווה שלא יושבים פה לתוהו, אלא לקדם עניין.
זבולון אורלב: חבר הכנסת אורי אריאל נפגש אתמול עם המנהל הכללי של משרד החינוך, שמואל אבוהב, והוא רוצה לדווח.
אורי אריאל: אנחנו ישבנו, אני וועד המתיישבים, עם המנהל הכללי, והיתה ישיבה דומה גם לפני שנה.
אורי אריאל: לפני שנה היא היתה רבת משתתפים, אבל היות, נדמה לי ככה, שרוב הבעיות אכן מטופלות, אני אומר את זה בשבח המשרד והעובדים, כולם, מלמעלה עד למטה, דרך אגב.
אורי אריאל: אני חושב שזו דוגמה של מה יוצרת אווירה נכונה, מעבר לרצון הטוב.
אורי אריאל: לכולם יש רצון טוב, אני לא מפקפק בזה.
אורי אריאל: כשהמנהל הכללי נותן אווירה מסוימת, אז באופן טבעי אנשים מבינים והולכים עם זה מעבר להבנה למצוקה הפרטית.
אורי אריאל: עלו כמה בעיות, קיבלנו תשובות במקום.
אורי אריאל: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד: המשרד והמנהל הכללי, בשונה ממה שנאמר פה על ידי כמה אנשים, יש דברים שבבירור לא באחריות המשרד.
אורי אריאל: היו יכולים להטיל את זה למשל על מנהלת סל"ע, בתוקף האחריות, חלוקת האחריות, לא כי מישהו טוב או רע.
אורי אריאל: אמר המנהל הכללי, גם בשנה שעברה, ואני לא מדבר על 20,000 שקלים, אני מדבר על סכומים גדולים מאוד, קודם כל, תשלמו.
אורי אריאל: הוא הנחה את האנשים במשרדו, אחד אחד, כל אחד לפי תחומי אחריותו, מגני ילדים, דרך חינוך, קייטנות, נוער, לא יודע מה, אחרי זה הוא פתר את הבעיות עם האוצר.
אורי אריאל: ולא הפוך.
אורי אריאל: וזו דוגמה טובה, כך ראוי לעשות, אני חושב.
אורי אריאל: אני רוצה, רק אם אפשר, לשאול את גב' עמירה חיים, האם אפשר שיתחשבו בילדים שעשו בגרויות, כמו בילדי עוטף עזה, כי ממילא חלקם בתוך זה, אבל גם לא, למרות שאני שמעתי את הדברים הטובים שאמרת על הילדים ועל הוריהם (אכן אני רק יכול להצטרף)---
עמירה חיים: עשינו את זה.
עמירה חיים: גם עכשיו בקייטנות הקיץ, לא נכנסנו לשום פעילות קיץ, גם בפעילות הקיץ.
עמירה חיים: כמו שעוטף עזה מקבל, גם המתנתקים מקבלים.
אפרת צימרמן: אני רציתי לשאול לגבי ההקלות.
אפרת צימרמן: את אמרת שילדי המגורשים קיבלו כמו ילדי עוטף עזה בהקלות?
אפרת צימרמן: מעניין.
עמירה חיים: קיבלו הארכת זמן.
אפרת צימרמן: באמת?
אפרת צימרמן: מעניין שהבת שלי לא, היא מגורשת.
אפרת צימרמן: אולי לא ידעו.
אפרת צימרמן: לא, זה סתם עניין אותי.
אמציה יחיאל: אני מלווה מטעם מנהלת סל"ע את כל הנושא של הנוער המפונה.
אמציה יחיאל: אף ילד לא קיבל הקלות, אלא אם כן הוא בעוטף עזה.
אמציה יחיאל: עובדתית.
עמירה חיים: אני אביא רשימות.
עמירה חיים: כולל ילד אחד שיושב בנתיבות.
זבולון אורלב: סליחה, אני מבקש ממך להזמין את מר אמציה יחיאל.
זבולון אורלב: אמציה מלווה את הוועדה ואנחנו רואים בו נציג נאמן.
זבולון אורלב: בקשתי, בסוף הישיבה, קחי את מספר הטלפון.
זבולון אורלב: הוא אדם מאוד רציני, הוא גם הקשר שלנו לנוער ולנערים, להעביר את המסרים.
זבולון אורלב: חשוב שהוא ייפגש איתך.
זבולון אורלב: תראי לו את כל הנתונים, שלא יהיה פער בין מה שאת אומרת לבין מה שהוא אומר.
עמירה דותן: אנחנו רוצים לקבל תשובות בנושא תעסוקה ורווחה, וככל שנקבל תשובות מוסמכות עליהן, נוכל לעקוב אחרי הנושא הזה.
אפרת צימרמן: אבל אפשר להעלות בנושא חינוך?
אפרת צימרמן: לא בנושא הבגרויות.
אפרת צימרמן: אני רוצה לדבר על נושא החינוך בנצר אריאל.
זבולון אורלב: לא, אנחנו לא עוסקים כרגע בבעיות חינוכיות של קהילה מסוימת, אלא אנחנו עוסקים בבעיות מערכתיות.
זבולון אורלב: כמו הבעיה של החקלאות.
אפרת צימרמן: נושא ההסעות לחינוך למגורשים טופל?
עמירה חיים: אנחנו מימנו 100% הסעות.
עמירה חיים: אם יש שם בעיה, אני מוכנה אישית לטפל בה.
אורי אריאל: את לוקחת את אריאל למחוז הדרום?
אורי אריאל: יאללה, קחי.
אורי אריאל: אל תגידי לא.
אורי אריאל: קחי.
זבולון אורלב: אין לה בעיה.
אורי אריאל: הראשונה שתספח את אריאל, זו את.
זבולון אורלב: בעיות מן הסוג הזה יש לנו דרך אחרת להתמודד איתן.
זבולון אורלב: אני משתדל לתת לנצר אריאל מספיק רשות דיבור, יחסית ליישובים אחרים, כי אני מכיר במצוקתם.
זבולון אורלב: אז תעלי את הדברים על הכתב, נטפל בהם בצורה מסודרת, בסדר?
זבולון אורלב: ואני חלק מהם כבר יודע וחלק מהם גם מטפל.
דוד סעדון: צר לי שהדברים לא יהיו בצורה כרונולוגית של סדר עדיפויות, אבל זה ערב רב של דברים שעלו בפורום הזה, ואני רוצה לציין מספר דברים, בתמציתיות.
דוד סעדון: ראשית, לפני הכול, אני רוצה להודות באמת למנהלת סל"ע, כי אני חושב שמנהלת סל"ע קשובה לכל פנייה ובעיה שיש לנו, ואני יכול להעיד על זה מתוך עצמי, בשנתיים וחצי האחרונות.
דוד סעדון: ועל זה יישר כוח והמשך עבודה.
דוד סעדון: דבר ראשון, בהמשך למה שגב' עמירה חיים אמרה, לגבי הסעות.
דוד סעדון: אני הפרויקט הראשון שלמעשה קם וקורם עור וגידים ו-13 משפחות בונות את ביתן, בית הקבע, בבת הדר.
דוד סעדון: זה סמוך לאשקלון.
דוד סעדון: בעוד 4 חודשים אני אעבור לבית הקבע, בעזרת ה'.
דוד סעדון: החשש הכי גדול שלי זה שבני הקטן, שעדיין לומד ביסודי בשער הנגב, יצטרך לעבור טלטלה נוספת.
דוד סעדון: עשינו הכול כדי שהוא ימשיך ללמוד בשער הנגב וכל נושא ההסעות חייב להיות מטופל עד תום, עד התקופה שהילדים האלה עוברים ל---
עמירה חיים: זה יטופל.
עמירה חיים: הבטחה.
דוד סעדון: אני מדבר באופן עקרוני.
דוד סעדון: אני לא מדבר רק עליי.
דוד סעדון: שההסעות צריכות להיות מובטחות.
דוד סעדון: בנושא של חקלאות - לי היה עסק ברח' שקמה, שהיה עסק ייחודי בארץ, ועל אחת כמה וכמה בגוש קטיף, זה היה חוות דגים.
דוד סעדון: הייתי מפעל מאושר של משרד החקלאות.
דוד סעדון: קיבלתי אפילו מענק ממשרד החקלאות.
דוד סעדון: הגשתי תביעה לפיצויים בגין הריסת המבנים ללא אפשרות להוציא משם כלום, זה לא חממה, אי אפשר לפרק את מה שהיה שם.
דוד סעדון: אני לא רוצה להיכנס למספרים, אבל הוקצבו לנו מהוועדה 40% מסך הפיצויים.
דוד סעדון: יש פרדוקסים שפשוט ממוטטים כל אדם באשר הוא יהיה ולא חשוב כמה כוחות נפש יש לו.
דוד סעדון: לא יכול להיות שאנחנו דנים על משהו, שמוכח בעליל שהושקעו בו 100% של כספים, איקס כספים, הוועדה אומרת 'מה שלא רשום בטפסי י"א, לא תקבלו'.
דוד סעדון: עסקים אחרים, ששום דבר לא נרשם אצלם בטופס י"א, קיבלו את מלוא הפיצויים שדרשו אותם.
דוד סעדון: ואני רוצה להגיד רק דבר אחד, היום להקים עסק חלופי, אחרי שנתיים וחצי וקיבלנו רק לפני חודש הרשאה לקרקע, להקים עסק חלופי כמו שאני צריך זה יוכל להיות מוקם רק בעוד שנה ומשהו, לראות את הפירות של זה, להבדיל מעסקים אחרים, שזה בערך פי 4 מהפיצויים שקיבלנו בפועל.
דוד סעדון: אני רוצה לדעת מי מממן לי את זה.
דוד סעדון: כאשר אני מממן עד היום קרוב ל-100,000 שקלים רק מומחים, כדי לקבל את הקרקע.
דוד סעדון: עוד לא ראיתי שקל אחד מהפינוי הזה, בקטע הזה.
דוד סעדון: יש לי בעיה וחזרתי על זה והייתי בוועדה קודמת, גם פה ואמרתי, לצערי, המדינה רואה אותנו, המפונים, דרך החור של הגרוש ואנחנו מסתכלים דרך החור של החיים.
דוד סעדון: וזה ההבדל המהותי בין שתי תפיסות עולם של ממשלה לבין מפונים.
דוד סעדון: לא יכול להיות שהכול זה נגזרת של כסף עבור המדינה.
דוד סעדון: עבורנו, הכסף הוא חלק גדול מהפתרונות שיכולים לעזור, לקדם ולזרז.
דוד סעדון: והמדינה רואה את הכול דרך התקציבים ופה צריך לשנות משהו באופן מהותי.
דוד סעדון: כשחבר הכנסת צבי הנדל טען ואמר את זה מפורש שאין הלימה בין רמת הפיצוי לבין הדרישה של הפיצויים שמבקש המפונה, אני אומר, רבותיי, שהמדינה תקים את העסק במקום המפונה, אם היא יכולה לחסוך שקל, שתחסוך אותו שם.
דוד סעדון: המפונה מביא תקציבים מסוימים כשהוא מקים עסק, אי אפשר להתעלם מהסיפור הזה.
דוד סעדון: בנים ממשיכים - אני הייתי הפרויקט הראשון שחתם על הסכם על המדינה, עוד טרם הפינוי.
דוד סעדון: הייתי מוקצה.
דוד סעדון: לא יכול להיות שיחתמו היום חוזים עם אתרים אחרים על בנים ממשיכים, וזה לא יושת על כל האתרים האחרים.
דוד סעדון: אם לי, בגלל שחתמתי ראשון ואחרים אחריי למדו את החוזה שלי ולקחו ושיפרו אותו, ואני צריך לרדוף אחרי הזנה של עצמי.
דוד סעדון: לא מקובל.
זבולון אורלב: מי אמר לך שיש---
דוד סעדון: זירוז הליכים בוועדות תכנון - עשר דקות לפני הכניסה פה, בעשרה ל-12:00 קיבלתי משכניי לעתיד בבת הדר טלפון, ועדת שקמים לא מוכנה לאשר לו תוכניות כדי שיעלה על הקרקע, כמו 13 משפחות.
דוד סעדון: למה?
דוד סעדון: כי הוא צריך להביא חתימות של השכנים שמסביבו ש-10 סנטימטר של החומה שיהיו אצלו ואצלם, 20 סנטימטר של חומה שיתחלקו בין השניים.
דוד סעדון: על זה לא מאשרים?
דוד סעדון: עשר דקות לפני הוועדה.
דוד סעדון: עוד לא הספקתי אפילו לדבר עם גב' צביה שמעון.
דוד סעדון: זה אבסורד.
דוד סעדון: על דברים איזוטריים, האנשים מעכבים.
דוד סעדון: תעסוקה.
דוד סעדון: רבותיי, כדי לתת תעסוקה לפחות לפי המצגת, כמות המובטלים היא אסטרונומית.
דוד סעדון: כדי לתת תעסוקה, זו הצעתי.
דוד סעדון: לא יכול להיות שאחד ילך לנתיבות ואחד ילך לאשקלון ואחד ילך למט”י אשקלון ואחד ילך לשער הנגב.
דוד סעדון: חייב לקום גוף שייתן העדפה מתקנת, על פי כישורים, למקצועות כלשהם.
דוד סעדון: שייתנו אותם והגוף הזה ירכז את כל המידע מכל מקום אחר שנמצא בפזורה הזאת, ודרך הגוף הזה אנשים האלה יבקשו את מקום העבודה החדש שלהם.
אבי פרחן: אדוני היושב ראש, חברת הכנסת עמירה דותן, חבריי, צביה, אני מבקש קצת סבלנות, גם אם הדברים לא נעימים לאוזן.
אבי פרחן: צר לי שקיימת תחושה שגם יושב ראש השדולה וגם אתה, אדוני היושב ראש, אתם מתמקדים מרב הזמן, מרב הטיפול, במגזר מסוים.
אבי פרחן: זו תחושה, אי אפשר לקחת אותה מאיתנו.
אבי פרחן: ועוד מלה, הייתי בדיון עם ראש הממשלה.