GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור כלפה: יש את השיח המוכר, שהם עבדו עם קהילות מהעבר והדברים גם מקבלים ביטוי בשטח.
ליאור כלפה: זה סתם במאמר מוסגר.
ליאור כלפה: אבל גם היום, כשאנחנו רצים בתוך התהליך הזה בתוך התעלות האלה, במקביל לדברים החיוביים שמתקדמים פה ומתקדמים שם, בסך הכול התמונה הכוללת היא שלתושבים לקהילות ולפרט יש חוסר ודאות באופן כוללני.
ליאור כלפה: חוסר ודאות – הוא לא יודע מתי הוא יגיע לקבע, הוא לא יודע מה יהיה מקור הפרנסה שלו.
ליאור כלפה: מר רענן דינור דיבר על הסוגיה של מספר מתיישבים שעוברים מאתר לאתר.
ליאור כלפה: אנשים כבר מתלבטים 'רגע, אני יכול היום עם היכולת הכספית שלי לבנות פה, לא, אולי אני אלך לבנות במקום אחר, אולי מחיר הקרקע.
ליאור כלפה: ..'.
ליאור כלפה: הדבר הזה יוצר קשיים מאוד בגרעינים הקהילתיים ולשמחתנו הרבה, ובזה צריך להדגיש, לשמחתנו הרבה, המזל של מדינת ישראל בהקשר הזה, כי אחרת זה היה פצצה שמתפוצצת לכולנו בפנים, שיש את הגרעינים הקהילתיים.
ליאור כלפה: אנחנו רואים היום באתרים, והמנהלת היום יושבת אחת לכמה זמן על פניות של תושבים שמבקשים להיכנס לאתרים הזמניים ויאמר פה מר דניאל שטרוק שיש לו עשרות פניות להיכנס לאתרים הזמניים כבר היום.
ליאור כלפה: אנשים מוכנים לרדת מדירות של 150, 160 מטרים להיכנס לקרוון של 60 או 90 מטרים, בשביל דבר אחד: להיות עם הקהילה, שזה עוגן.
ליאור כלפה: זה העוגן של הציבור הזה.
ליאור כלפה: גם אנחנו למדנו בשנתיים האחרונות.
ליאור כלפה: ביחס גם לחוסר המחשבה, גם אצלנו בתחילת התהליך וגם בקדם התהליך, לקהילות שהתחילו משא ומתן לפני תחילת התהליך, זו היתה תקופת לחץ.
ליאור כלפה: תקופת לחץ, אתה בחוסר ודאות, אתה לא יודע מה קורה עם המשפחה מחר בבוקר וגם אצלנו היו טעויות שהתקבלו אז מתוך אותו לחץ, מתוך אותה תחושת תלישות שהיתה לכולנו.
ליאור כלפה: היום ראשי הקהילות שנמצאים בין הפטיש לסדן כבר, נמצאים בשתי מחסניות ביטחון כדי לא לחזור על הטעויות האלה.
ליאור כלפה: אנחנו רואים, בחלק מהמקרים, ויכוחים בין ראשי הקהילות לבין מנהלת סל"ע בסוגיות שהן קיומיות, אם זה מקורות פרנסה, אם זה נושא של שמירת המרקם הקהילתי.
ליאור כלפה: בסוגיות האלה היום ראשי הקהילות לא יכולים להרשות לעצמם להתפשר.
ליאור כלפה: אני רוצה רק להציג פה בפני אנשים מה זה ראש קהילה באתר קרוונים.
ליאור כלפה: באתר קרוונים, עם כל הלחץ, כל שבת יוצא עלון שבת.
ליאור כלפה: תושב רואה 'רגע, מה חדש?
ליאור כלפה: לא חדש כלום היום'.
ליאור כלפה: ברגע שהוא פוגש את יושב ראש המזכירות שלו, במקרה הטוב אם הוא מגיע לבית הכנסת, מהבית עד בית הכנסת זה טוב, כי בכל הדרך טוחנים לו את השכל.
ליאור כלפה: זו הכתובת, הם לא רואים אף אחד אחר, הם לא מכירים, הציבור לא מגיע למשרדי ממשלה.
ליאור כלפה: האדם היחידי שהוא פוגש ביום יום זה את חברי המזכירות ואת יושב ראש המזכירות.
ליאור כלפה: יושבים ראשי הקהילות בין הפטיש לסדן.
ליאור כלפה: מצד אחד, התושבים, מצד שני משרדי הממשלה שנושאים ונותנים איתם והם עובדים באיזה שהיא מציאות בלתי רגילה ובלתי אפשרית.
ליאור כלפה: צריך להחזיק להם אצבעות ולהצדיע להם שהם עומדים בזה.
ליאור כלפה: בחלק מהמקומות ראשי הקהילות התחלפו 3 ,4 פעמים מחוסר עמידה.
ליאור כלפה: בחלק מהמקומות זה שהם עומדים שנתיים, זה נס גדול.
ליאור כלפה: לעצם העניין, ואני אקצר: תמונת המצב ברורה, הדברים ברורים.
ליאור כלפה: אנחנו חושבים שאפשר לפתור את הבעיות.
ליאור כלפה: אנחנו רואים ואני חייב לציין שלמשל במשרד החינוך כשישבנו, הדברים נשמעים, יש הקשבה ובדרך כלל גם ניתן לפתרון.
ליאור כלפה: נכון, יש עדיין ויכוחים כאלה ואחרים שלא באו לידי סיום וסיכום, אבל יש איזה שהיא היענות חיובית לתת פתרונות ולהכיר בבעיות ובמצוקות.
ליאור כלפה: אני חושב שנדרש היום לאור המציאות, לאור המצב שכרגע אנחנו בו, שאף אחד לא חשב עליו, אף אחד לא תכנן שמגורי הביניים האלה יהיו למעלה משנתיים,לא משרדי הממשלה, לא אנחנו.
ליאור כלפה: נדרשת פה מחשבה, להכין תוכנית חומש.
ליאור כלפה: קודם כל, לשלב הזמני שכנראה הוא יתארך הרבה יותר משנה-שנתיים.
ליאור כלפה: למרות המצגת, סליחה כבוד המנהל הכללי, מר רענן דינור, כי כשהיינו פה בדיון לפני כשנה, היתה גם מצגת.
ליאור כלפה: אז נכון, בחלק מהמקרים המתיישבים מתעקשים על שמירת המרקם הקהילתי וכנראה שבלי זה גם יהיה קשה מאוד לצאת מהקרווילה לבנייה, אבל היום, גם האתרים שיש בהם פיתוח ותשתיות, הם אתרים מועטים.
ליאור כלפה: מודגש פה ניצנים.
ליאור כלפה: ניצנים זה היה ספינת הדגל של ראש הממשלה , מר אריק שרון, שהיתה הצעה בתוכנית בזמנו כדי למשוך אותנו לצאת מהגוש.
ליאור כלפה: היום בתוכנית ניצנים אין תשתיות עדיין.
אבשלום וילן: למה ניצנים, שהרבה דובר בה, למה לוקח שנתיים עד שאפשר להתחיל לבנות ועוד לא רואים?
אבשלום וילן: אני רוצה להבין למה.
ליאור כלפה: למה?
ליאור כלפה: זה ויכוח בין המשרדים למשל על תקציב.
ליאור כלפה: אבל יושב פה הבחור מניצנים, אני מעדיף שהוא יציג את מלוא הנתונים לגבי פרויקט ניצנים.
אבשלום וילן: לא, אני שואל אותך בלי לרדת לפרטים.
אבשלום וילן: מדוע לאחר שיש החלטות ממשלתיות ופרויקט ניצנים היה ספינת הדגל, אתה אומר, עדיין לא הגיעו לשלב שבו אפשר להתחיל לבנות.
זבולון אורלב: אני חושב שמי שצריך לתת את התשובה זה המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה שוודאי רשם את השאלה ולפני שהוא יעזוב, בשעה 14:00, נאפשר לו להשיב על כמה מהשאלות.
זבולון אורלב: שאלה מאוד טובה ורצינית.
ליאור כלפה: אני אומר שאנחנו היום לא מחפשים להיכנס לאיזה שהוא עימות או מאבק, זה לא המקום שאנחנו נמצאים בו, ואנחנו, הרבה מהציבור וגם חלק מהיושבים בבניין הזה אומרים לנו, 'אתם שקטים מדי, עוד לא ניערתם את הגדרות בכנסת'.
ליאור כלפה: זה לא הסגנון שלנו, וכדי להגיע למצב כזה, זה לא המנטליות וזה לא אנחנו.
ליאור כלפה: אני חושב שנדרש היום באמת רגע לחשוב ולראות במציאות הזו, ולהכין תוכנית חומש קודם כל, למציאות הזמנית; מה זה דורש מכלל משרדי הממשלה.
ליאור כלפה: ומעבר לזה, לראות את העניין הזה כמשימה לאומית.
ליאור כלפה: מה זה אומר משימה לאומית?
ליאור כלפה: לא יכול להיות שמשרד ממשלתי אחד, ויסלחו לי החבר'ה ממנהלת סל"ע, פשוט לא שם.
ליאור כלפה: לא מעניין אותו שמנהלת סל"ע אמונה על זה ולא מעניין אותו, הוא פשוט לא מתעניין בזה.
ליאור כלפה: זאת אומרת, זה לא מפריע לו שהנקודה הזאת היא החסם והיא פותרת שורה ארוכה של משפחות, אבל זה יכול לשבת אצלו בצד, יש לו ערימה של דברים.
ליאור כלפה: הנושא הזה של ההתנתקות היה משימה לאומית אולי ב-15 לאוגוסט 2005.
ליאור כלפה: ככל שחולף הזמן, זה כבר לא משימה לאומית וככה רואים את זה משרדי הממשלה השונים, כי היום אנחנו נתקלים ורצים בין משרד למשרד כדי לפתור בעיה, יחד עם נציגי המנהלת.
ליאור כלפה: תודה.
צבי הנדל: שלום לכולם.
צבי הנדל: אני מראש מתנצל, גם בפני המנהל הכללי ובפני כולם, אם בשלב כזה או אחר ,שאעשה אותו הכי קצר שאני יכול, אני אתרגש מעבר לצורך.
צבי הנדל: אני רוצה להתחיל עם ההסכמה בין חבר הכנסת יצחקי ואורי אריאל.
צבי הנדל: אני לא ארד לפרטים, רק אזכיר דבר אחד שמאוד התרגשתי ממנו.
צבי הנדל: 'אתם תקבלו פיצוי איקס, וואי, זד, בתנאי שתחתמו שאין לכם תביעות אחרות'.
צבי הנדל: זאת אומרת, ממה נפשך?
צבי הנדל: או שאתה יודע שאתה לא נותן לי מספיק, או שאתה לא מאמין בבתי משפט ואתה חושב שבתי משפט הם לארג'ים.
צבי הנדל: אני מכיר את זה קצת הפוך, אבל עצם העובדה שמישהו מבקש ממני לחתום ודיבר איתי חבר הכנסת אורי אריאל, וגם אביגדור יצחקי, והוא אומר 'מה איכפת לכם?
צבי הנדל: בלי זה, לא תקבלו, אחר כך נראה מה יהיה' וזה.
צבי הנדל: נכון, אתם מנצחים אותנו.
צבי הנדל: לאט לאט אנחנו מתעייפים.
צבי הנדל: עכשיו, הואיל ואף אחד מאיתנו לא ייצא להפגין על כסף, כי הרי זאת השיטה להשניא אותנו, הרי מיד אומרים 'כל אחד מקבל בממוצע 2.5 מיליון' וכולי וכולי, ואני מנסה לדבר את האמת, לא במספרים שהם שקריים, כי זה לא כסף שלי.
צבי הנדל: זה, אם נחזור למה שהיה לי, אין לי אגורה.
צבי הנדל: אני רוצה דבר פשוט, וזאת כל בקשתי.
צבי הנדל: ואני מדבר בשם כולם, לחלק את העניין לשניים.
צבי הנדל: האחד, לתת לנו את מה שהיה לנו.
צבי הנדל: לא רוצה לא מילימטר פחות.
צבי הנדל: את מה שהיה ממש, לא אקבל, כי זה שם, אבל דומה לזה, אבל גם לא מילימטר יותר ולא מילימטר פחות.
צבי הנדל: בשום דבר.
צבי הנדל: זאת אומרת, אני לא רוצה בית פחות במילימטר.
צבי הנדל: אל תתנו יותר, אבל אותו דבר.
צבי הנדל: משק – אותו דבר.
צבי הנדל: בלי סיפורים של חישובים מטורפים של המורטיזציה, כאילו בלאי של מכונה שעשתה מיליונים, כן, אבל היא כבר בת 12 או 13, אז מבחינה חשבונאית היא לא שווה.
צבי הנדל: אבל מה זה מעניין אותו?
צבי הנדל: לקנות כזה זה מיליון שקלים.
צבי הנדל: הוא לא היה צריך לקנות, היה לו את זה.
צבי הנדל: עכשיו, אני מביא את זה כדוגמה, כי זה לרוחב כל החזית.
צבי הנדל: הייתי שלשום אצל רואה החשבון, הפרטי שלנו, איש לא דתי, איש שהצביע שנים למפלגת העבודה, זה לא שייך, אבל אני רוצה שתבינו שזה לא בדיוק מגוש אמונים.
צבי הנדל: גר ברמת השרון בווילה מפוארת, משרד באמצע תל אביב.
צבי הנדל: הוא רותח.
צבי הנדל: שאלתי 'מה קרה?' הוא אומר 'תשמע, המדינה הצליחה להטריף אותי ולעשות ממני שונא מדינה כמו שלא הייתי מעולם'.
צבי הנדל: אמרתי 'אתה?' (אני לא רוצה להגיד את השם.
צבי הנדל: מי שירצה, אני אגיד לו אחר כך).
צבי הנדל: 'אתה?
צבי הנדל: אתה?
צבי הנדל: שאתה כל כך מקפיד ושומר ומרובע?', כמו רואה חשבון.
צבי הנדל: אז הוא אומר 'תשמע, (ואני מספר את הסיפור בשביל שתבינו מה התחושה שלנו, אם הוא אומר את זה) היה לי ויכוח על איזה הצמדה או משהו כזה, נדרשנו לסעד של בית משפט.
צבי הנדל: בית המשפט הכריע שאני צודק, על פי החוקים הקיימים.
צבי הנדל: אני יושב באחת הוועדות, שאני לא צריך לשבת, כי יש עורכי דין, אני רק מכין את הניירות עם החשבונות.
צבי הנדל: אני יושב באחת הוועדות, אחד האנשים שיושב בוועדות, אומר, בקשר לזהו?
צבי הנדל: אנחנו יושבים על המדוכה איך לסדר שההחלטה שאתה הבאת לנו תהיה מיותרת'.
צבי הנדל: אני אומר את זה במלים עדינות.
צבי הנדל: הוא אומר לי 'אתה קולט שפקיד מדינה אומר לי, אפילו לא מתבייש להגיד את זה בפנים, בלי ליפות, שיושבים על המדוכה איך לתחמן החלטת בית משפט?
צבי הנדל: ותגידו מה עשיתם להם, אם לא הייתי מכיר אתכם, אם לא הייתי מלווה את ההתיישבות החקלאית (הוא רואה חשבון של רוב היישובים החקלאיים) הייתי חושב איזה סחורה יש שם'.
צבי הנדל: הוא אומר 'אני רותח'.
צבי הנדל: התחלתי להסביר לו איך אנשים אצלנו מרגישים, אז הוא אומר 'אתה מספר לי?
צבי הנדל: אבל אני הרי יש לי בית, אני חוזר אליו ואם אני מרגיש ככה, איך אתם מרגישים'.
צבי הנדל: זה מלה על האווירה, עכשיו קצת לתכל'ס.
צבי הנדל: אמרתי דבר אחד על ההסכמה המותנית בהתחייבות שלא לתבוע, שזה מאוד מקומם וזה גם מראה שאתם יודעים בדיוק שאתם לא נותנים מה שצריך לתת.
צבי הנדל: אחרת לא הייתם מבקשים דבר כזה.
צבי הנדל: דבר שני, על העניין הקהילתי אמרתי ואין טעם לחזור.
צבי הנדל: אשקלון, מאחר ואני עסקתי בזה ודיברתי איתך שניים וחצי משפטים על זה, אז אני רוצה לציין.
צבי הנדל: אחרי שנתיים אומר לי המנהל הכללי משרד ראש הממשלה, על סוגיה שהממשלה החליטה עליה לפני שנתיים שהשטח שבו יוקמו שאריות היישובים באזור אשקלון יועבר מוניציפלית לחוף אשקלון, אם האזור יהיה קטן, ואם הוא יהיה מעל מספר מסוים, תהיה מועצה אזורית עצמאית.
צבי הנדל: עכשיו, הממשלה רוצה שזה יישאר בכלל בעיריית אשקלון שבהחלטת ממשלה בכלל אין אפשרות כזאת.
צבי הנדל: מסביר לי המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, שאישית הוא בן אדם זהב, מוכן להעיד והרבה עוד יעידו עליו גם, באמת אדם זהב, אומר לי 'צבי, תשמע, אני רוצה בטובתכם'.
צבי הנדל: בטלפון הוא אומר לי 'יכול להיות שאם אנחנו נעביר אותו עכשיו לחוף אשקלון תהליכי התכנון והסידור של הביוב שצריך לסדר אותו, שאשקלון כבר יודעים איך לסדר וכולי'.
צבי הנדל: אחרי שנתיים, אומר לי שהוא לא רוצה לעכב את התוכנית.
צבי הנדל: אם היית אומר לי יומיים אחרי שגירשת אותי מהבית, שבוע אחרי זה, 'בוא נרוץ מהר, נשאיר את זה באשקלון בשביל לקצר וזה'.
צבי הנדל: אבל אחרי שנתיים, ואתה אפילו לא מרגיש את האבסורד האדיר.
צבי הנדל: אני, מטעמי נימוס, אמרתי לך 'תשמע, אני לוקח את הצ'אנס'.
צבי הנדל: באמת באמת רציתי לטרוק את הטלפון.
צבי הנדל: אחרי שנתיים מספרים לי שלא רוצים לעכב, שמא הביוב לא יהיה זה.
צבי הנדל: את הסיבה האמיתית כולנו יודעים, אנחנו פוליטיקאים.
צבי הנדל: אני לא רוצה להגיד אותה פה.
צבי הנדל: זה לא בגלל זה ולא בגלל זה ולא בגלל זה.
צבי הנדל: וזו החלטת ממשלה שלכם.
צבי הנדל: לגבי 'אין הסכמות עם המתיישבים' ולגבי הבנה של הקהילה.
צבי הנדל: אין הסכמות עם המתיישבים רק מסיבה אחת.
צבי הנדל: שאנחנו רוצים עד כמה שאפשר, עד כמה שאפשר (אותו דבר זה לא יהיה לעולם), להיות המשך למה שהיה לנו.
צבי הנדל: זאת אומרת שבתנאים הכי קרובים, אם זה לא יהיה אותו דבר, ואני כבר לא מצפה שיהיה אותו דבר, אז הכי קרובים, שהבן של השכן שלי שיכול היה להמשיך לגור בישוב של ההורים, או ישוב לידו, בתנאים הכי קרובים יוכל להמשיך.
צבי הנדל: הוא לא אשם שעכשיו גירשו אותו מביתו ויכול מאוד להיות שהבית בחלוצית או שמומית או לא יודע איפה שזה לא יהיה, הקרקע שם יקרה יותר.
צבי הנדל: הוא רוצה באותם תנאים להמשיך לגור, באותה קהילה.
צבי הנדל: הקהילות לא מוכנות לחתום, עד שלא יקבלו התחייבות שהם יקבלו את התנאים כמעט אותו דבר, כפי שהיו בעבר.
צבי הנדל: אני רוצה לומר לגבי התשלומים.
צבי הנדל: התחלתי להגיד שזה מתחלק לשני חלקים.
צבי הנדל: האחד, זה על הרכוש עצמו, שצריך לשלם כמה שצריך לשלם וזאת סוגיה אחת ויש סוגיה שנייה - פיצוי.
צבי הנדל: הרי לקחו משפחה, הרסו אותם נפשית, אין מישהו שאין לו, איך אומרים החבר'ה 'שריטה', אין משהו.
צבי הנדל: ואם מישהו חושב שהוא גיבור וחלק ממשפחתו או כולה עוד לא מטופלים אצל פסיכולוג, אז זה יגיע עוד מעט.
צבי הנדל: המצב הוא קשה.
צבי הנדל: חשבתי שבמצב כזה צריך שייעשה משהו לתיקון החקיקה.
צבי הנדל: הסתבר לי שיש החלטה, שמוביל אותה כנראה משרד המשפטים, אני לא יודע, אבל מבחינתי זה ראש הממשלה, שבשום אופן לא לשנות את החוק.
צבי הנדל: זה מן דבר, ריצת אמוק, הואיל וכנראה אנחנו רוצים לפנות גם את יהודה ושומרון ורמת הגולן (אין לי הסבר אחר) - לא לגעת בחוק.
צבי הנדל: אמרת שם שלושה ילדים קטנים ישלמו כסף?
צבי הנדל: מישהו שאל אם תיקנו את החוק, אז אמרת 'לא, אנחנו עושים בלי תיקון חוק'.
צבי הנדל: שום דבר לא תוקן מפחד שמא יקרה משהו.
צבי הנדל: החוק הזה הוא חוק דרקוני, זה חוק גזל של הגירוש.
צבי הנדל: זה הכי חד משמעית.
צבי הנדל: כל מי שיילקח מבחוץ, תביאו מדנמרק איזה רואה חשבון שיעבור על החוק עם מישהו ויגיד האם זה טוב או לא טוב, מה התמורה וכולי, הוא יגיד בדיוק את מה שאני אמרתי.
צבי הנדל: אבל את החוק אפשר לתקן.
צבי הנדל: עכשיו מחפשים, בדרך לא דרך, מה לעשות שבדרך לא דרך, הביורוקרטיה לא נותנת לתקן.
צבי הנדל: הוא רוצה דרך מלך.
צבי הנדל: גם אם אתה רוצה לעקוף חוקי תכנון, אז הוא רוצה שתחוקק כמו שעשית כשהיתה העלייה הגדולה או כמו שעשית כשסללת את כביש 6 ולא לנסות לתחמן את הפקידים.
צבי הנדל: הפקידים לא אשמים, יש להם כללים שאם אין להם 1,2, 3, אסור להם לחתום, אז הם לא חותמים.
צבי הנדל: זה לא מעניין אותם כל הסיפורים.
צבי הנדל: לכן יש דרך המלך.
צבי הנדל: ואני אומר שהפיצוי ודרך המלך צריכים להיעשות ובחוק.
צבי הנדל: זאת אומרת, צריך שיהיה שינוי חקיקה.
צבי הנדל: אני הגשתי תיקון חוק, לסעיף 1, שהוא הסעיף היחיד שבא בצורה כלשהי לפצות.
צבי הנדל: לא לשלם עבור נכס שהיה לי, כי זה אני מקווה שמה שאתם לא תיתנו, בתי המשפט ייתנו בעתיד.
צבי הנדל: למי שיהיה כוח ללכת לבתי משפט.
צבי הנדל: לרוב האנשים אין סבלנות ואין כוח ללכת לבית משפט, אבל אולי חלק כן ילכו ואולי יהיו תביעות ייצוגיות ולא יהיו אנשים שלא יודע מה נגמר עם הבתים, עם השמאים שפברקו את השמאות.
צבי הנדל: אבל את הסעיף היחיד שהוא פיצוי, את זה חייבים לשנות בחוק.
צבי הנדל: אני הגשתי הצעת חוק ואני רואה פה הרבה חברי כנסת, חלק היו וחלק יצאו, והפיצוי, שהוא הסעיף היחיד שהוא לא עבור נכס, אלא פיצוי, הוא, בכוונה עשיתי את זה, בגובה של מחצית מהסכום שקיבלו מגורשי חבל ימית.
צבי הנדל: זאת אומרת, שזה עדיין פי שלוש ממה שהציעו לגוש קטיף, יותר מפי שלוש.
צבי הנדל: אבל אחרי פי שלוש, זה פחות מחצי ממה שקיבלו בחבל ימית.
צבי הנדל: אני רוצה לראות איך הממשלה, שבפתיחה נאמר שכולנו באותו צד ורוצים לעזור ולטפל בזה, תעמוד על הרגליים האחוריות בשביל לטרפד את החוק הזה.
צבי הנדל: אם לא, אני אסיר את הכובע.
צבי הנדל: אבל אני כבר מריח, רק החוק קיבל את המספר שלו לפני שלושה-ארבעה ימים, כבר נעמדים על הרגליים האחוריות בחקיקה הזאת.
צבי הנדל: לכן אני רוצה לסיים ולומר כך: הבקשה שלנו והיא היחידה – שנקבל הכי קרוב למה שהיה לנו, שלא תתייחסו כאילו אנחנו אויב.
צבי הנדל: חל שיפור מאז שיש סגן במנהלת סל"ע, שאני חייב לו התנצלות כי פגשתי אותו לפני כמה חודשים ועוד לא הכרתי אותו.
צבי הנדל: חל שיפור מסוים, אבל עדיין, שמעתם מה סיפרתי על רואה החשבון, תבינו שאנחנו רוצים דברים בסיסיים, לא בזווית הראייה שלכם.
צבי הנדל: בזווית הראייה שלכם זה איך אנחנו מתחמנים אותם, איך מסדרים אותם שיקבלו פחות, כאילו אנחנו אויב.
צבי הנדל: אנחנו לא אויב.
צבי הנדל: גם אם היתה מחלוקת פוליטית ואידיאולוגית לגבי ההתיישבות הזאת, שעכשיו אתם אוכלים את הכובע ומה לא תאכל בשביל הטמטום ההרסני הזה שנעשה במהלך ההזוי הזה, אבל עכשיו אין כבר ויכוח, אין כבר התיישבות בגוש קטיף, אין מתנחלים.
צבי הנדל: אני כבר לא מתנחל.
צבי הנדל: וואלה, אני בורגני באמצע הארץ, גר ליד הביוב של אחד היישובים ובקרוון, ברוך ה', ועכשיו אני רוצה שתטפלו בי, כמו באזרח נורמלי.
צבי הנדל: ואם כך מטפלים באזרח נורמלי, אז אני לא יודע איך עושים עם אזרח לא נורמלי.
צבי הנדל: ואני רק אסיים שכשמגרשים יהודי שפלש לאדמה לא-לו, באזור תל אביב, ארגזים לא ארגזים, יש הרבה דוגמאות לעניין הזה, הוא מקבל משמעותית (תזכרו מה שאני אומר לכם) זה לא עשרה ולא עשרים ולא שלושים ולא שבעים ולא מאה אחוז יותר, משמעותית יותר על הנכס שלו ממה שאנחנו מקבלים על נכס שלא גנבנו, לא פלשנו, לא נכנסנו בלי רשות.
צבי הנדל: מי שיצליח להראות לי, בגדול, לא במקרה בודד, שמה שאני אומר זה לא נכון, אז שלא יתקן את החוק.
צבי הנדל: אבל אם מה שאני אומר זה נכון, ואני יכול להביא המון תיקים חלוטים אחרי בית משפט, מה התוצאות שקיבלו אנשים שפלשו לאדמה לא-להם, או לנכסים לא-להם, מה הם קיבלו, ומה מקבלים אלה, אבל אלה יקבלו מיליונים ולכל מתיישב יש פתרון ומה עוד היה שם בתשדירים?
צבי הנדל: הרבה דברים טובים.
זבולון אורלב: חברת הכנסת עמירה דותן כבר הודתה לצוות מחלקת המחקר והמידע של הכנסת, אבל יש להם גם שמות – אתי וייסבליי, אורי טל ואורלי לוטן, שגם נמצאת כאן.
זבולון אורלב: תודה, שוב.
זבולון אורלב: החומר.
זבולון אורלב: עוד מעט יעלה באתר האינטרנט של הכנסת, כך שכל מי שרוצה, יכול לקבל את המסמך.
זבולון אורלב: עשיתם עבודה בהחלט טובה, אני מצטרף למחמאות של חברת הכנסת עמירה דותן.
זבולון אורלב: על פי העצה של חברת הכנסת דותן, אני רוצה שנתחיל לטפל בנושאים.
זבולון אורלב: הנושא הראשון שאנחנו רוצים לטפל בו זה המגורים הזמניים.
זבולון אורלב: כלומר, אנחנו שומעים מאנשים שגם על פי המצגת, פתרונות הקבע הם לא מחר בבוקר.
זבולון אורלב: הם ייקחו שנה פלוס.
זבולון אורלב: כי גם אם יש התחלת בנייה ביולי 2008, אנחנו יודעים שזה לא יולי וגם הבנייה לוקחת שנה-שנתיים.
אפי איתם: אומר את זה כשר שיכון לשעבר, אם בחמש שנים יעמדו פתרונות מסודרים, אני---
זבולון אורלב: אתה צודק, אתה צודק ולכן צריך לדבר על מה קורה בפתרונות הזמניים.
זבולון אורלב: שמענו על אתר ניצן, שלכאורה הוא אתר הדגל, שיש בו בעיות.
זבולון אורלב: אנחנו שומעים על קהילת אריאל.
זבולון אורלב: הייתי שם, מה אני אגיד לכם?
זבולון אורלב: מחנה פליטים כבר נראה יותר טוב איך שנראה שם.
זבולון אורלב: מה שקורה שם בתוך הקרוונים שלהם.
זבולון אורלב: מה קורה עם הפתרונות הזמניים?
זבולון אורלב: מי מטפל?
זבולון אורלב: מה התקציב?
זבולון אורלב: מה התוכניות?
זבולון אורלב: כי מלכתחילה, כמו שנאמר, זה תוכנן רק לזמן קצר.
זבולון אורלב: אם אינני טועה, אגב, יש גם בג"צ של היישוב ניצן נגד האתר ונדמה לי שהתחייבו לבג"צ שתוך ארבע שנים לא יהיה אתר, אם זכרוני לא מטעה אותי.
זבולון אורלב: אבל לא יעמדו ב-4 שנים.
זבולון אורלב: מה עומד לקרות?
זבולון אורלב: אני מציע שניתן לגב' צביה שמעון, או למישהו אחר ממנהלת סל"ע להתייחס לשאלה הזאת והכול בקצרה, אם אפשר שמעכשיו פחות פרוזה, יותר עובדות, יותר נתונים, יותר לוח זמנים, יותר התחייבויות.
עמירה דותן: גם פיזית וגם תוכנית.
עמירה דותן: זאת אומרת, כי אנשים גרים שם, שיהיה להם גם- - -
צביה שמעון: יש בעיות בקרווילות ואנחנו מטפלים.
צביה שמעון: בנינו מהר מאוד 1,100 קרווילות למתיישבים ועוד מבני ציבור ויש בעיות ובעיות לא מעטות.
צביה שמעון: בשנה שעברה הממשלה הקצתה מיליון ו-100,000 שקלים לטיפול בבעיות.
צביה שמעון: נמצאים כאן נציגי משרד השיכון והחטיבה להתיישבות.
צביה שמעון: נמצא כאן המנהל הכללי של עמיגור.
צביה שמעון: עמיגור עברו בכל האתרים ומיפו את כל הבעיות.
צביה שמעון: השנה, בהחלטות ממשלה, העברנו שני מיליון שקלים ואם יהיה צורך, אנחנו נביא עוד החלטת ממשלה.
צביה שמעון: הבעיות בשוטף מטופלות, הן על ידי משרד השיכון, עמיגור, והן על ידי החטיבה להתיישבות.
זבולון אורלב: מי אחראי לתחזוקת אתר קרוונים?
צביה שמעון: משרד השיכון והחטיבה להתיישבות.
צביה שמעון: משרד השיכון, על הקרווילות שהם בנו.
צביה שמעון: החטיבה להתיישבות – על הקרווילות שהם בנו.
זבולון אורלב: ולתוכניות?
עמירה דותן: עשיתם מיפוי, המיפוי לקח זמן, יודעים עכשיו מה הבעיות ויודעים גם את קצב הבלאי שיהיה.
עמירה דותן: זאת אומרת, אפשר לצפות כמה כסף---
צביה שמעון: אז הם צפו ואושרו 2 מיליון שקלים ל-2007 ואני אומרת כאן שאם יהיה צורך ביותר, אז אנחנו נביא יותר.
לימור לבנת: אתם יודעים איזה סוג של בעיות ומן הסתם יודעים גם להעריך מה צריך לעשות.
צביה יעקב: אז אני אומרת שוב, אמרתי פעם ואני אומרת שוב, לפי מה שצריך לעשות הקצינו את הכסף.
צביה יעקב: זאת היתה ההערכה של משרד השיכון והחטיבה להתיישבות וככה הבאנו לממשלה.
צביה יעקב: ואושרו שתי הבקשות, גם של משרד השיכון וגם החטיבה להתיישבות.
עמירה דותן: כשיש למישהו בעיה, למי הוא פונה?
עמירה דותן: יודעים למי פונים?
צביה יעקב: כן.
צביה יעקב: ראשית יש נציגים שלנו בשטח.
צביה יעקב: אנשי מנהלת סל"ע יושבים בשטח ואנשי עמיגור והחטיבה להתיישבות מסתובבים ואנשים יודעים למי לפנות.
אריה אלדד: גב' צביה יעקב, כשהם נכנסו לקרווילות והם חתמו חוזים זמניים, אחרי שנה וחצי, נדמה לי, התחילה חרב הגירוש שוב לבוא ולהתנופף מעל ראשיהם.
אריה אלדד: הבעיה הזאת נפתרה?
אריה אלדד: לא מאיימים לפנות אותם מהקרווילות?
צביה יעקב: שלושה קיבוצים, כרמיה, אור הנר ומפלסים בלבד.
צביה יעקב: הבעיה בשלב מתקדם של משא ומתן.
צביה יעקב: ברור לשלושה הקיבוצים שהאנשים לא ייצאו מהקרווילות, אנחנו עכשיו מדברים על המחיר.
צביה יעקב: אני הראיתי קודם מכתב לחבר הכנסת אורי אריאל עם הדרישות של קיבוץ מסוים.
צביה יעקב: משרד האוצר הצטרף אלינו, אנחנו נלך לקיבוץ, נגמור, ומה שאנחנו גומרים איתם, אנחנו נשלם גם לאחרים.
צביה יעקב: זה מוסכם על שלושת הקיבוצים.
צביה יעקב: לעוד שנתיים, עם אופציה לעוד שנה.
זבולון אורלב: מר יובל פרנקל, אני מבין שאתם מופקדים על האתרים הזמניים.
יובל פרנקל: רוב האתרים, לא על כולם.
זבולון אורלב: יש רשימת מפגעים, תיקונים, יש רשימת ליקויים.
זבולון אורלב: נעשה סקר, נכון?
זבולון אורלב: כמה עולה לתקן את הטעון תיקון?
יובל פרנקל: זה צריך להיות פר כל מפגע בפני עצמו, אבל אנחנו הגשנו בקשה תקציבית וגייסנו את התקציב שביקשנו.
זבולון אורלב: כלומר, אין בעיה תקציבית לתחזק את האתרים?
יובל פרנקל: אין בעיה תקציבית, בכפוף לזה שאלה הן התקלות שמתגלות.
יובל פרנקל: יתגלו דברים נוספים, יש פתיחות לעניין הזה.
זבולון אורלב: יש מישהו מהמתיישבים, שרוצה להגיב לנקודה הזאת?
זבולון אורלב: רק לנקודה הזאת.
זבולון אורלב: אליעזר אוירבך מהאתר של עין צורים.
אליעזר אוירבך: בעין צורים, למשל, יש בעיה של מזגן, המדחס הלך ועולה בסביבות 3,000 שקלים.
אליעזר אוירבך: זה הגיע לשולחנו של מר יובל פרנקל.
אליעזר אוירבך: תראה עד לאיפה זה הגיע.
אליעזר אוירבך: לפי מה שאמר לי המזכיר של הקהילה, הוא אמר 'אני צריך תקציב משרד השיכון'.
אליעזר אוירבך: מדחס של מזגן.
אליעזר אוירבך: נשים לא יכולות להתפלל בשבת, ואני כיושב ראש מזכירות, כמו שאומר ליאור כלפה, הולך ברחוב, מקבל על הראש, על מדחס של מזגן.
אליעזר אוירבך: הייתי מוציא מכסי את הכסף הזה.
אליעזר אוירבך: זו דוגמה אחת.
לימור לבנת: במקרה כזה אתה פונה ליובל פרנקל, למנהלת סל"ע?
אליעזר אוירבך: שלחו אותנו למנהל הכללי של עמיגור.
לימור לבנת: אתה פנית לעמיגור, מה קרה?
לימור לבנת: מה הוא אמר לך?
אליעזר אוירבך: יש הררכיה שם.
אליעזר אוירבך: שלחו אותי עד לשולחן של המנהל הכללי.
לימור לבנת: מתי זה היה?
אליעזר אוירבך: לפני שבועיים.
מוטי אלימלך: אני, ברשותכם, רוצה להסביר את השיטה ומה מתכונת העבודה.
מוטי אלימלך: אנחנו במנהלת סל"ע, מטפלים באתרים ומרכזים את העבודה מול כל הקהילות.
מוטי אלימלך: יש קשר ישיר בינינו לבין האחראים בקהילות בכל בעיה שמתעוררת ולא נסגרת ברמת השטח.
מוטי אלימלך: בכל ישוב יש אחראי מטעם מנהלת סל"ע שעובד מול המזכירים של הישובים, מקבל מהם פניות.
מוטי אלימלך: שתי החברות שנותנות לנו שירות בניהול האתרים, חברת עמיגור, בסדר גודל של 900 יחידות, החטיבה להתיישבות – סדר גודל של 200 יחידות, יש להם מוקד שקולט ומקבל את ההודעות מהתושבים ומרכז אותן ומוציא אותן לאנשי העבודה.
מוטי אלימלך: לשמחתי, בשנה הזאת הגענו לסידור שבאתר ניצן, ששמה היו מרוכזות רוב הבעיות, הקמנו צוותי עבודה על בסיס המפונים, שהם קבלני משנה שעושים תיקונים.
מוטי אלימלך: כשמתקבלת הודעה היום, כבר היום מגיע איש לבית ומתקן את מה שצריך.
מוטי אלימלך: בנוהל האחזקה השוטפת שמשרד השיכון קובע את נוהלי העבודה.
מוטי אלימלך: יש דברים שהם חריגים כדוגמת המדחס למזגן, שלא נכללים באחזקה השוטפת, זה מגיע אלינו בצינורות של האנשים שלנו בשטח ואנחנו מטפלים בהם בצורה ייחודית.
מוטי אלימלך: הנושא הזה יטופל ויקבל פתרון.
זבולון אורלב: איפה הרשויות המקומיות פה?
מוטי אלימלך: הרשויות המקומיות בעסק הזה לא נכנסות.
מוטי אלימלך: הדוגמה של אליעזר אוירבך, במועצה אזורית נחל שורק, היא מיוחדת, כי אצלו בנינו בתחום המועצה, סדר גודל של 200 יחידות שהוא נותן שירות אישי לתושבים ובעיות שלא נפתרות במסגרת החברות, עוברות דרכו.
יובל פרנקל: להעיר, פשוט לפרוטוקול, לא הגיע לשולחני ולא לטלפון שלי ולא לכל מקום אחר שקשור אליי.
יובל פרנקל: יושב כאן אלי אספסידו שיכול להעיד שגם רמפה שצריך להקים במהירות לנכה, ב-7,000 או 8,000 שקלים, כשהיא מגיעה, התשובה היא תוך יום.
יובל פרנקל: הסיפור הזה, אני אבדוק את זה אחרי הישיבה, לא הגיע אליי לחלוטין.
עמירה דותן: אמרת את דברך וזה מטופל.
עמירה דותן: מהשטח אני יכולה לומר שיש פידבק ממש מצוין.
עמירה דותן: אמר את זה גם יושב ראש ועד המתיישבים, לעבודה, לקצב שלה, ובסך הכול.
עמירה דותן: אני רציתי אולי לוודא שכשאנחנו מגיעים לנובמבר 2007, ומה יקרה ב-2008, ומתחיל חורף ולא יודעים מה הולך להיות וזאת הבעיה.
עמירה דותן: אני מבינה שאושר התקציב, יפה מאוד.
מוטי אלימלך: לכן הכנו תקציב לנושא הזה.
אורי אריאל: תודה רבה, אדוני היושב ראש, וגם יושב ראש המשנה.
אורי אריאל: תודה למנהל הכללי של משרד ראש הממשלה ולגב' צביה שמעון, על כל מה שנעשה עד כה.
אורי אריאל: אף אחד לא דימה בנפשו שהיום מחלקים פה ציונים לשבח.
אורי אריאל: באופן טבעי, מעלים פה בעיות, זה טבעו של דיון.
אורי אריאל: כמי שחושב שהוא יודע כמה זמן מושקע בטיפול בבעיות, כמי ששמע את הדיווח שלך, אדוני המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה, ושומע על מעל 209 החלטות של הממשלה.
אורי אריאל: כמי שנוכח בדיון עם ראש הממשלה והיום בדיון הזה, וכן הלאה, כולנו מבינים שאנחנו על ציר בנקט.
אורי אריאל: אני לא אומר את זה בכעס אפילו עכשיו, אני לא מבקר, אני רוצה שנכיר שיש בעיה.
אורי אריאל: הרי אני פניתי לראש הממשלה, לפני הדיון, ביקשתי 'אל תציגו עכשיו את כל מה שמנהלת סל"ע תכתוב לכם שעשיתם', כי עשיתם, אנחנו יודעים, תודה.
אורי אריאל: מותר להגיד תודה, למרות שזה תפקידכם, לפי כל נוהל וחוק.
אורי אריאל: תגיד מה תעשו.
אורי אריאל: אתה מציג פה מצגת, אין התחייבות שמשהו יקרה, יש הערכות על יולי 2008.
אורי אריאל: טוב, זה רק שלוש שנים מהגירוש.
אורי אריאל: זה נשמע בסדר, זה כאילו עוד שנה.