GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורי אריאל: למה אתם מתנגדים לכל דבר?
רענן דינור: אז אני אכנס מיד גם לזה, חבר הכנסת אריאל.
זבולון אורלב: גם אני רוצה הערה אחת, כדי שלא לבלבל את דעת הציבור.
זבולון אורלב: זה נכון שכשאומרים 'המחוקק' מתכוונים לכנסת.
זבולון אורלב: זה נכון, פה מחוקקים חוקים.
זבולון אורלב: אבל במקרה הזה שאומרים 'המחוקק', הכוונה לממשלה.
זבולון אורלב: זה הוא חוק ממשלתי, לממשלה יש רוב, אז כל פעם שאדוני אומר 'מחוקק' הכוונה 'הממשלה'.
זבולון אורלב: זאת האמת.
רענן דינור: אני, ברשותך, לנקודה הזו לא אתייחס ואלך קדימה.
רענן דינור: מנין נבעה הדרישה לחתום על ויתור על תביעות?
רענן דינור: בתחום הערותיו של חבר הכנסת צבי הנדל.
רענן דינור: אני רוצה שהדברים יהיו ברורים מאוד.
רענן דינור: אף אחד לא ביקש שאנשים יוותרו על תביעות בגין מה שמקנה להם החוק.
רענן דינור: מה שהתבקש שבגין אותם מענקים שניתנו, יהיה ויתור על תביעות מכוח הנזיקין הכללי.
רענן דינור: ואת זה הבהרנו, והבהרנו בצורה מאוד ברורה, וזה לגיטימי לחלוטין לבקש שמה שמגיע לאדם על פי חוק, אנחנו בכלל לא מבקשים ממנו כל ויתור.
רענן דינור: יש לו לא רק את הסעד המשפטי, יש לו גם את הוועדות המיוחדות.
רענן דינור: אבל מה ששייך לחוק הנזיקין הכללי, אמרנו 'כאן לא עולה על הדעת'.
רענן דינור: משום שאתה לא יכול ליצור מצב שבו נקודת המוצא הבסיסית שלך היא תיקון עוולות וכך ישבנו, יעיד חבר הכנסת אורי אריאל, על כל התמונה של התיקונים שהכנסנו, מה שנקרא 'מכתב ההסכמות' ואחרי זה עוד להיות חשופים לתביעות שהן מעבר למה שמוקנה לך על פי חוק.
רענן דינור: כי מה שמוקנה לך על פי חוק, אין שום בעיה שתתבע, אם ניתנה פרשנות שאינה ראויה לחוק.
רענן דינור: עכשיו אני רוצה להתייחס לנושאים נוספים שעלו.
רענן דינור: אז לעניין ניצנים והשייכות המוניציפלית לאשקלון או לחוף אשקלון, אני אומר לך, אדוני היושב ראש, אני אומר לכולכם, זו התעקשות חסרת טעם.
רענן דינור: כל המהלך הזה, כדאי לקדם אותו עם עיריית אשקלון.
רענן דינור: הממשלה עומדת על התחייבותה עד הפסיק האחרון, שאחרי שייקבע המועד המתאים, ניצנים יעברו לחוף אשקלון, כמובטח.
רענן דינור: אבל, אני לא רוצה לרגע אחד, אני אומר לך את זה בגילוי לב, שמי שיחשוב שאני נמצא באיזה שהם שיקולים של בחירות קרובות בחוף אשקלון, משראיתי שאני נכנס לשדה הזה, ואני אינני גאון פוליטי, אמרתי 'חברים, החלטתי'.
רענן דינור: אם התושבים של ניצנים עומדים על כך שמשיקולים כאלה ואחרים הם מחר בבוקר עוברים לחוף אשקלון, צר לי, זה יעכב את התהליך, זה יפגע בכיסם, אם לא יהיה שינוי חקיקה, אבל בבקשה.
רענן דינור: אני אומר את זה בצער, כי אני רוצה להבטיח שבתוך זמן קצר הם מקבלים היתרי בנייה.
רענן דינור: אני אומר לך, אדוני היושב ראש, המעבר לחוף אשקלון לא יביא לתוצאה הזו.
רענן דינור: אני אומר את זה בכאב, משראיתי שיש חשש, אפילו קל שבקלים, שמישהו יגיד לי שאני אהיה מעורב, או לנו, הדרג המקצועי, בשיקולים האלה, אמרתי Hold , עכשיו שהעסק הזה יתנהל לפי רצונם של התושבים, אחרי שהוזהרו ממה יכול להיות.
מתיישב: אני סבור שרוב האנשים לא ערים לזה.
רענן דינור: לגבי נצר אריאל, התייחס לזה גם חבר הכנסת אורי אריאל וגם אחרים, נדמה לי שגם את, עמירה, התייחסת.
זבולון אורלב: גם אני, גם אני.
רענן דינור: סליחה, גם היושב ראש.
רענן דינור: קודם כל, מדובר באנשים שהם לא במסגרת הקהילתית.
רענן דינור: הם הגיעו לאריאל, לפחות כך הוסבר לי, מתוך רצון לתרום לאריאל בהיבטים חברתיים ובירכתי על כך ברכה גדולה.
רענן דינור: כל מה שאנחנו רוצים זה שיעשו---
זבולון אורלב: הם לא הגיעו במסגרת?
רענן דינור: במסגרת של הסכם העתקה קהילתי.
רענן דינור: כל מה שביקשתי זה שהם יפעלו בסימנים מעידים, חד משמעיים, שהם רוצים באופן של קבע להיות באריאל, שייתנו מקדמה על חשבון קרקע שהיום ניתנת באריאל לבני ביתך.
רענן דינור: שיעשו אקט אחד שמשמעותו, 'אנחנו קבועים באריאל'.
רענן דינור: לו יעשו את המהלך הזה, אנחנו נשלים במהלכים שלנו.
רענן דינור: במצב הקיים היום, אף אחד מהם לא מתחייב להישאר באריאל.
רענן דינור: ואינני מדבר על התחייבויות בעל פה, שהוא כשלעצמו איננו המענה.
אריאל יפת: כשהגענו לאריאל, דיברו איתנו שייתנו לנו את כל התשתיות ואת כל מבני הציבור.
אריאל יפת: האבסורד הוא שאנחנו נמצאים במעברה שלא ייתכן שהמדינה התחייבה, השקיעה שם תשתיות, קבלנים אצלנו ניתקו את המזגן, אני אספתי כספים מתושבים ושילמתי.
אריאל יפת: ואני אומר, לאורך כל הזמן, אנשים פה הגיעו לשם רק לפני שנה, רק לפני שנה, והם הולכים לכיוון הקבע, אבל ההבטחות לסיום האתר צריכות להסתיים.
רענן דינור: קודם כל, המדינה לא התחייבה.
רענן דינור: אתם הגעתם על בסיס הרעיון שלכם לאריאל, כסוג של התיישבות חברתית.
רענן דינור: אני מוריד את הכובע.
רענן דינור: מהלך יפהפה.
רענן דינור: בוודאי מעשה ראוי.
רענן דינור: כל מה שאנחנו מבקשים: אתם רוצים את העזרה שלנו ביישוב הארעי?
רענן דינור: במגורים הזמניים?
רענן דינור: כדי שיהיו הראויים ביותר?
רענן דינור: תעשו פעולה שמשמעותה התיישבות קבועה באריאל.
רענן דינור: טרם עשיתם.
רענן דינור: משתעשו, אנחנו כממשלה, נדע שאיננו משחיתים כספי ציבור, נשקיע במגורים הזמניים שלכם.
רענן דינור: שזה יהיה ברור, יהיה צעד מצדכם, שהוא צעד אחראי, מוחלט ורציני להתיישבות קבע בעיר אריאל, אנו נעשה את הצעד שלנו.
רענן דינור: לגבי משכיות: כן, היתה בעיה במשכיות, היתה בעיה פוליטית, היא נבעה מעמדה של שר הביטחון הקודם.
רענן דינור: אכן ראש הממשלה אישר את משכיות.
רענן דינור: צריך לזכור שבמשכיות יש מעמד סטטוטורי לשר הביטחון, לא צריך לחדש כמעט לאף אחד מהנמצאים כאן.
רענן דינור: אני מקווה שהדברים יוכלו לזוז.
רענן דינור: לגבי הנושא של חוק ול"ל.
רענן דינור: חבר הכנסת אורי אריאל, אני היום אציג לראש הממשלה את הנושא על פי בקשתו.
רענן דינור: אתה ציינת קודם את הדיאלוג הזה ואנחנו ניתן את ההתייחסויות גם להיבטים הנובעים מהצעתך בעניין חוק ול"ל.
רענן דינור: אני רוצה לומר לכם משהו.
רענן דינור: דיברתם על ביורוקרטיה.
רענן דינור: ממה נובעות הביורוקרטיות?
רענן דינור: מכך שלכל משרד יש את הדיסציפלינה שלו.
רענן דינור: בואו נהיה כולנו עם היכולת להסתכל על דברים בצורה הכי מפוקחת.
רענן דינור: אתם באמת מאמינים שאחת לתקופה, אנחנו, הפקידים, נהיה כאן בוועדת ביקורת, ותחת שרביטו של מבקר המדינה, עם דוח חמישי, שישי, שביעי, או שמיני, מישהו מאיתנו---
זבולון אורלב: עד היום שבעה דוחות.
רענן דינור: ומישהו מאיתנו יעשה איזה שהיא פעולה שהיא חורגת מסמכותו, או חורגת מהתחום המקצועי עליו הוא מופקד?
רענן דינור: כל משרד ממשלתי נותן את המרב והמיטב לעניין, ובסוף מסכמים את המיצוע של הכול.
רענן דינור: לכן אינני מקבל---
זבולון אורלב: אצלנו אומרים 'הדרה קושיא לדוכתא' חזרה קושיה לקדמותה, והשאלה היא מדוע אי אפשר להפיק את כל הלקחים אחרי שנתיים ולראות את כל הכשלים, את כל הבעיות, ולחוקק חוק שייתן מענה ושהפקידים יעשו הכול במסגרת החוק.
זבולון אורלב: דווקא מול הקשיים שאתה אומר.
רענן דינור: אשיבך.
רענן דינור: קודם כל, אני שומע לא פעם טענה מהסוג הבא: לקח לכם (כך פונים אלינו לא פעם, אגב לפעמים בתקיפות גדולה מאוד, יוצאי גוש קטיף) לקח לכם שבועיים לגרש אותנו מהבית, תראו כמה זמן לוקח לכם ליישב אותנו.
רענן דינור: והניסוחים הם לפעמים הרבה יותר חריפים מהאופן שבו אני מתנסח.
רענן דינור: והתשובה היא נורא פשוטה, הגם שהיא מאוד כואבת.
רענן דינור: התשובה היא שפעולת פינוי הגוש היתה פעולה חד צדדית, חד צדדית שבו התקבלו החלטות וניתנו פקודות ובוצע.
רענן דינור: כל המהלך הזה של---
זבולון אורלב: וחוקק חוק.
רענן דינור: כל המהלך הזה של ישוב מחדש דורש עבודת תיאום והסכמה עם האנשים.
רענן דינור: לא ניתן במדינה דמוקרטית ליישב אף אחד באקט חד צדדי.
רענן דינור: יתר על כן, מבנה החוק הוא כזה שהמתיישב הוא חותם אחרון.
רענן דינור: זה לא מצב שבו אני, כממשלה, מגדיר תוכניות, פונה לכל המתיישבים ואומר להם Take it or leave it.
רענן דינור: לא, אנחנו מול כל אחד מקבוצות הקהילות בונים את אותו מודל שהוא המודל המאפשר את התנאים הכי טובים שאפשר לספק בידי הממשלה, להתיישבות, בין ביישוב זה, בין ביישוב אחר, מתוך ה-24 ישובים.
רענן דינור: למעט אגב מקרה אחד שאנחנו מרימים ידיים, כי אנחנו אומרים לאבי פרחן, תהיה קיבוצניק, תוכל להיות בנווה ים.
רענן דינור: לפי מודל פלמחים.
רענן דינור: לא תהיה, לא נוכל לתת לך את נווה ים.
רענן דינור: אבל זו סוגיה שאני באמת לא רוצה להיכנס אליה, בטח לא בעומק המתחייב לטובת העניין.
רענן דינור: תראו, אמר אליעזר, רצינו כבר לפתוח מלפפונים---
זבולון אורלב: לא, הוא אמר שראש הממשלה הקודם הבטיח, אגב, אני עד לכך---
רענן דינור: התיקון שלך נכון.
רענן דינור: אני רוצה להפנות לתשומת לב שבנצרים, תושבי נצרים-עצמונה קוטפים מלפפונים.
רענן דינור: עכשיו, זה גם במידה רבה תלוי גם, כמו במתיישבים, כך החקלאים, בהסכמה המשותפת.
רענן דינור: ומה שלא מגיע על ידי הסכמה משני הצדדים, לא יכול להתבצע ואת זה חייבים להבין ולהבין כתפיסת עיקרון.
רענן דינור: עד כאן ההערות שלי.
רענן דינור: הצוות שלי בטוח יעביר לי גם את ההערות שחשוב שאני אשמע אותן ומה שאני אדרש להתייחס, אני אתייחס.
עמירה דותן: לפני שאתה עוזב, מר רענן דינור, אנחנו ביקשנו את הישיבה הזאת וגם סיכמנו אותה עד שעה 16:00, בין היתר לא כדי לשמוע מצגות, אלא כדי לראות אם יש איזה שהוא שינוי, איך אתה אמרת את זה, להתארגנות.
רענן דינור: העובדות לא חשובות לכם?
עמירה דותן: מאוד חשובות, אנחנו יודעים אותן.
רענן דינור: אז המצגות הציגו עובדות.
עמירה דותן: סליחה, מר רענן דינור, כל שבוע הוועדה מתכנסת ומקבלת את העובדות, אבל אני שמחה שהן מרושתות בצורה מסודרת.
רענן דינור: צר לי שלא הועלתי לכם.
עמירה דותן: אנחנו לא רוצים לגמור באקורד סיום כזה.
עמירה דותן: הטון עושה את המוסיקה לפעמים, ואני יודעת שאתה ממהר, אבל בעצם כינסנו את הישיבה הזאת כדי לדעת אם היום, אחרי שנתיים, לאור המצב שמתקדם ולאור כל הדברים שאתה אמרת, 209 החלטות ממשלה, העובדה שלא רוצים לתת פה דין וחשבון כל שני וחמישי, על הביורוקרטיה וכולי, האם ובאיזה דרך אנחנו יכולים כולנו להתעשת, למצוא דרך שבה לא יהיה דוח מבקר, והאנשים האלה יגיעו למקומות שהם צריכים להגיע אליהם.
עמירה דותן: וזאת השאלה שאיתה התחלנו, בגלל זה הבאנו את ראש הממשלה לפני שבוע, עם זה אנחנו מנסים לקבל תשובות במהלך השנה הזאת, כי ראינו שבדרך הרגילה אנחנו נשב ונעשה פה עוד דיונים ועוד דיונים.
עמירה דותן: חבל על הזמן שלך, חבל על הזמן של האנשים האלה שלא מגיעים לירושלים, וחבל על הרגשת האיכסיות הזאת (אין לי מלה אחרת להגיד אותה) שאנחנו כאילו כל הזמן עוסקים במשהו וגם לא אומרים לך 'תודה', כי עשו הרבה דברים במהלך השנה הזאת, שבאמת המון תודה לאנשי סל"ע ולך באופן אישי.
עמירה דותן: אבל העובדה שזה הולך בצעדי צב כאלה, העובדה שאנחנו לא יכולים להתעשת מול ביורוקרטיה כולנו יחד, זה אומר איפה אנחנו נמצאים.
עמירה דותן: אולי צריך בפן החירומי הזה לעשות מעשה שהוא לא מעשה יום יומי, ולכן בעצם רצינו לשאול איך אפשר לעשות את זה, אם אפשר לעשות את זה, ואם איך, אז עם מי.
זבולון אורלב: לפני שאתה עונה לה, בכל זאת אני רוצה לתת לו דקה אחת, שתי דקות.
שמואל כ"ץ: תודה רבה, אדוני היושב ראש.
שמואל כ"ץ: אני מצטער על ההתפרצות שלי, אבל אנחנו באיזה שהיא מגמה---
זבולון אורלב: קדימה לעניין, שתי דקות.
שמואל כ"ץ: אני מאותם אנשים שחתמתי למדינת ישראל בהסכם, ביום בהיר, הסכם כל אחד בפני עצמו, כפי שאמר מר רענן דינור, על מגורי הקבע באשקלון.
שמואל כ"ץ: לצערי, מאז ההסכם ועד היום לא נעשה, עובד שם שופל אחד, ככה מזיז מדי פעם דברים ימינה ושמאלה, אבל שום דבר מזה לא התקדם.
רענן דינור: מתי חתמת?
שמואל כ"ץ: אני חתמתי על ההסכם ב-13 לינואר השנה.
שמואל כ"ץ: לפני חצי שנה.
שמואל כ"ץ: לצערי, עיריית אשקלון רק ביום חמישי האחרון הכינה את התוכניות המפורטות של השטח, כשהיו לה שנתיים, כי ההסכם התחיל לפני שנתיים, לא מהיום.
שמואל כ"ץ: אבל נעזוב את זה רגע בצד.
שמואל כ"ץ: אומרת גב' צביה שמעון, כאן בדיון, שהקיבוצים יוצאים מאיזה שהוא מצב שהם מבקשים יותר כסף עבור השכירות לקרווילות.
שמואל כ"ץ: מה קורה אצל השוכרים הפרטיים?
שמואל כ"ץ: רבותיי, בימים האלה השוכרים הפרטיים נעים מבית לבית, מבית לבית.
שמואל כ"ץ: כולנו, כל אלה שבאו במגמה ובמחשבה על עוד אופציה, עוברים בתים.
שמואל כ"ץ: מנהלת סל"ע יודעת את זה, המחירים שנדרשים לשלם באשקלון אסטרונומיים.
שמואל כ"ץ: ישב איתנו מר רענן דינור בישיבה, התחייב בפנינו לסגור את הנושאים, נשלח למנהלת סל"ע פער המחירים בין הקיים...
שמואל כ"ץ: אני אומר, רבותיי, רק על פי דבר אחד, לא אני המצאתי - עמיגור.
שמואל כ"ץ: מדינת ישראל שכרה את חברת עמיגור לשכור מאגר של דירות פרטיות על מנת לתמחר את המחירים.
שמואל כ"ץ: אם תיקחו את המאגר של הנתונים האלה אתם תראו פער של 150 עד 200 דולר בכל בית ובית, לחודש.
שמואל כ"ץ: ואנחנו, רבותיי, שנה שלישית, תעשו את ההפרשים האלה.
שמואל כ"ץ: אנחנו עשינו את החישוב, זה 30 עד 40 אלף שקלים, אני מדבר על עד שנגיע למגורי הקבע.
שמואל כ"ץ: דבר נוסף, חתמנו על הסכם עם מדינת ישראל.
שמואל כ"ץ: אנחנו כל כך רוצים כבר להגיע למגורי הקבע, אז כבר חתמנו, עם הרבה מאוד ביקורת, פנימית, של הקהילה כלפי ראשי הקהילה ופנימית בתוך הוועד, אבל אנחנו כבר כמהים והיום הסתבר לנו שיש סעיף, שידענו אותו, לא התכחשנו אליו, של 70 דולר למטר בנוי.
שמואל כ"ץ: רבותיי, 70$ היטלים והשלמות ביטוח.
שמואל כ"ץ: זה לא קיים בשום הסכם, לא מהדרום ולא מהצפון.
שמואל כ"ץ: זה קיים אך ורק באשקלון.
שמואל כ"ץ: ואם אנחנו רוצים לסבסד את הבתים שלנו, העלות של 70$ למטר בנוי, כפול כל הבנייה, כולל הרחבות, כולל מה שמחייב אותי בתיק המשתכן, אני נאלץ להיפרד מעוד 20,000$.
שמואל כ"ץ: אדוני המנהל הכללי, 20,000$ ותוסיף את ההוצאות של השכירות, אני אומר את זה בצער ובכאב, אנחנו לא מגיעים ליעד שאתה הצבת אותו בעניין מגורי הקבע.
שמואל כ"ץ: ההיטלים לא באים לטובת קופת המדינה.
שמואל כ"ץ: הייתי אולי מבין את זה.
שמואל כ"ץ: ההיטלים באים לצורך בניית כביש עוקף את השכונה הזו שליד אשקלון.
שמואל כ"ץ: אני מאוד מבקש, תעשו רשימה מחודשת לנושא הזה, לא נוכל להגיע למקום.
שמואל כ"ץ: משפט אחרון שלא קשור לרענן, קשור לשירות התעסוקה---
זבולון אורלב: נגיע לתעסוקה, נגיע לחינוך, נגיע לחקלאות.
רענן דינור: אני רק מבקש בקצרה רבה.
רענן דינור: ההערות של שמוליק, אני מכיר אותן, שמעתי וחלק מהדברים קיבלו התקדמות מסוימת הבוקר בישיבה, גם עם ראש עיריית אשקלון, גם עם ראש מינהל מקרקעי ישראל.
רענן דינור: אין לי זמן כרגע להרחיב.
רענן דינור: צוות סל"ע נמצא פה, מוכן להתייחס, ולא לכל השאלות של שמוליק יש לנו עדיין תשובות.
רענן דינור: השאלה שלך, חברת הכנסת דותן, מה צריך לעשות?
רענן דינור: אני אומר לך.
רענן דינור: כיוון שאני לא מכיר אף חוק במדינת ישראל שיכול את המתיישבים להביא להסכמה שבכורח לתנאים בקהילה הזו או בקהילה אחרת, הפתרון הוא איננו בחקיקה.
רענן דינור: הפתרון הוא בהידברות.
רענן דינור: שיש לחלק מיוצאי גוש קטיף את האמונה שככל שיעבור הזמן יהיו כלים נוספים ותהיינה הטבות נוספות.
רענן דינור: אני יכול להצביע על מספר לא קטן של קהילות שעומדות בפני חתימה על סיכום דברים עם מנהלת סל"ע שאומרים לנו בצורה מאוד גלויה, אנחנו מעדיפים כרגע לא לחתום איתכם, כי אפשר ויהיו שיפורים מטעם המדינה לקראת ההתיישבות שלנו במקום כזה או אחר'.
רענן דינור: אני אומר בצורה גורפת, לא ייווצר מצב שיינתן למישהו איזה שהיא הטבה, והיא לא תחול רטרואקטיבית, כפי שיעיד מר אורי אריאל, שפעלנו בכל אחד מהמקרים עליהם הסכמנו עד היום.
רענן דינור: לכן אני קורא לך, וקורא לחברי הכנסת בעלי ההשפעה, להפעיל את מיטב השפעתכם על יוצאי הגוש, כפי שאנחנו מנסים לעשות ולא תמיד בהצלחה, כדי שיגיעו איתנו בזמן הקצר ביותר לסיכומים שמאפשרים את תחילתו של תהליך ישוב הקבע.
זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים עכשיו, חבר הכנסת אלדד.
זבולון אורלב: ואז אנחנו מתחילים עם תחום החקלאות שאותו יפתח מר יוסי ישי.
אריה אלדד: באמת צר לי שהמנהל הכללי של משרד ראש הממשלה עוזב עכשיו, כי כמה דברים רציתי לומר באוזניו, אני מקווה שיגיעו לאוזניו.
אריה אלדד: לפני עשרה ימים בערך שאלו מספר חברי כנסת ערבים שאילתא בכנסת בנושא הריסת בתים של הבדווים בנגב.
אריה אלדד: ובא שר השיכון דאז, מאיר שטרית, לענות להם ופירט באוזני המליאה מה הציעו לבדווים בנגב כדי שיסכימו מרצונם לעזוב את הבתים שהרסו.
אריה אלדד: הוא פירט, משפחה פלונית קיבלה 10 מגרשים עם פיתוח מלא ועוד 400,000 שקלים.
אריה אלדד: משפחה אחרת קיבלה 8 מגרשים עם פיתוח מלא.
אריה אלדד: שאל אותו חבר הכנסת, הרב יצחק לוי, זה יותר ממה שקיבלו המתיישבים מגוש קטיף?
אריה אלדד: אמר לו השר שטרית 'ודאי'.
אריה אלדד: לפרוטוקול הכנסת.
אריה אלדד: 'ודאי'.
אריה אלדד: כלומר תושבי מדינת ישראל שהשתלטו על קרקע לאום, קרקע לא שלהם, ניסו לגזול אותה, פינו אותם משם והרסו את בתיהם, קיבלו הצעה הרבה יותר טובה ממה שקיבלו מתיישבי גוש קטיף.
אריה אלדד: אז שלא יגלגלו לי עיניים מטעם הממשלה וידברו על ההצעות הנדיבות, ועל איך הולכים מעל ומעבר.
אריה אלדד: כי לא הולכים מעל ומעבר ועושים פחות ממה שעושים לבדווים בנגב, ששדדו את אדמת הלאום.
אריה אלדד: מה שאמר חבר הכנסת זאב אלקין הוא נכון מאוד.
אריה אלדד: אנחנו משתדלים לא לעסוק בעבר, אבל אם לא נבין איפה היו הטעויות, לא נדע לתקן.
אריה אלדד: אם אנחנו מתבצרים בעובדה שאלה עוזבי גוש קטיף, שלכל מתיישב יש פתרון, אם אנחנו מתבצרים בעמדה הזאת, ועדיין טוענים שלכל מתיישב יש פתרון, לא נגיע לפתור את הבעיות.
אריה אלדד: רק אם הממשלה תגיע למצב שבו מוסרית היא תהיה מסוגלת להכות על חטא ולהגיד 'היתה טעות, היה אסון, זה אנחנו אחראים לו ושיקרנו כשאמרנו שלכל מתיישב יש פתרון' רק אז יהיה אפשר להגיע לפתרון.
אריה אלדד: כי אחת מהשתיים, או שהיום זורים חול בעינינו, או שזה ממשלה של לא יוצלחים מוחלטים.
אריה אלדד: כי אם היום באים ואומרים לנו שפתרונות הקבע יהיו בעוד שנתיים, או שלוש, ולא ידעו את זה לפני שנתיים, זו ממשלה של חובבנים.
אריה אלדד: מה נולד להם בראש בינתיים שגילה להם שזה לוקח חמש שנים לבנות ישוב?
אריה אלדד: הלוא היו שם אנשי מעשה, אנשים שבנו ישובים בחיים שלהם.
אריה אלדד: אז או שאז זרו חול בעיניים, או שבאמת הם היו חובבנים, כי החתימו את הקיבוצים, החתימו על חוזה של שנתיים.
אריה אלדד: או שהיום משקרים לנו בפנים שוב, לוועדה בכנסת.
אריה אלדד: ואומרים לנו 'זה ייקח שנתיים'.
אריה אלדד: אני מציע לדבוק באפשרות השנייה.
אריה אלדד: גם היום כשבאים ואומרים לנו יולי 2008 ואחרי זה יודעים שלא יהיו פתרונות, לא יהיו ישובי קבע, גם לא בעוד שנתיים, אם לא יעשו אחרת לגמרי, ממה שעשו בשנתיים האחרונות ואין שום כוונה ויצא המרצע מן השק, משום שהמנהל הכללי של ראש הממשלה אמר כאן, בחצי איום, לצערי, 'אתם חושבים שתאיימו עלינו בעוד דוח של מבקר המדינה, דוח חמישי, שישי, שביעי?' הוא לא אמר 'תאיימו עלינו', שתביאו אותנו לשמוע את הדוח השישי והשביעי ואתם לא חושבים שאנחנו נעשה הכול בדיוק לפי הספר?
אריה אלדד: כלומר, כל עוד אתם מנפנפים עלינו בשוט של מבקר המדינה, נעשה לכם דווקא.
אריה אלדד: משרדי הממשלה יעשו בדיוק לפי הספר, לא יחרגו מילימטר, ואל תבואו בטענות שזה לא מתקדם, אלא אל עצמכם.
אריה אלדד: שאתם באים אלינו ותובעים מאיתנו שנעשה לפי מה שכתוב בדוח מבקר המדינה.
אריה אלדד: אנחנו נעבוד לפי הספר.
אריה אלדד: לפני שבוע ענה ראש הממשלה ואמר 'אתם באים אלינו בטענות שזה לא מתקדם?
אריה אלדד: הלוא אתם מגלגלים עיניים בצדקנות שאנחנו באים לנסות לפתור מחובת מכרזים'.
אריה אלדד: הממשלה יודעת היטב איך לעשות פרויקט לאומי, אם היא רוצה אותו, מהר ונכון, בלי לחרוג מהחוק.
אריה אלדד: אבל העובדה שהם מתעקשים לא לשנות את החוק היא זו שמצביעה על כך שאין כוונותיהם טהורות.
אריה אלדד: אני מצטער, אדוני היושב ראש, אני אינני שותף להרגשה שכולם עושים את המקסימום כדי לעזור.
אריה אלדד: כולם עושים את המקסימום כדי לעזור ובלבד שזה לא ישליך על הגירוש הבא שהם מתכננים.
אריה אלדד: מכיוון שהם חוששים ששינויי חקיקה עלולים לכבול את ידיהם בפעם הבאה, אז אין שינויי חקיקה.
אריה אלדד: לכן, אני קורא למבקר המדינה לא להיות מוטרד מהאיום הזה, שאם ישימו עוד דוח, אז כולם יעבדו תחת הפחד שהם חורגים.
אריה אלדד: הממשלה יכולה לעבוד כמו שצריך ואם צריך לשנות את החוק, ומבקר המדינה יוכל להצביע על מה היא לא עומדת על פי התחייבויותיה.
אריה אלדד: אני מציע רק עוד משפט אחד.
אריה אלדד: כשאדם קונה דירה, הוא חותם עם הקבלן חוזה ואומר לו הקבלן 'אם אני מאחר במסירת הדירה, אני משלם לך פיצוי על כל יום שאתה יושב בדירה השכורה שלך'.
אריה אלדד: אני חושב שאם המנהל הכללי של משרד ראש הממשלה אומר היום אמת, והנתונים שהוא הציג לנו כאן הם בגדר התחייבות, שיחתמו חוזה ובחוזה יהיה תאריך שאומר 'ישוב פלוני נכנס לגור בתאריך פלוני' ויצטרכו לפצות את כל מי שהוא ממתין בקרווילה, אם הממשלה לא עומדת בחוזה הזה.
אריה אלדד: ושהסכומים יהיו כאלה שכדאי יהיה להם להזדרז.
זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים עם חקלאות ונמצא איתנו המשנה למנהל הכללי, מר יוסי ישי.
יוסי ישי: כפי שידוע, היו בגוש 450 נחלות, 160 חקלאים פעילים, 4,500 דונם חממות.
יוסי ישי: אין ספק שמדובר בחקלאות ברמה גבוהה מאוד.
יוסי ישי: לבוא ולומר בצורה ברורה וחד משמעית שהעתקה של משק חקלאי מאזור לאזור היא כמעט משימה בלתי אפשרית.
יוסי ישי: אנחנו מדברים בקרקע שונה, עם פוטנציאל שונה, אקלים שונה, גיל החקלאים, החקלאים התבגרו.
יוסי ישי: כשהם התחילו אז, הם התחילו בשנות העשרים, בשנות השלושים, עכשיו כולם בסביבות שנות הששים.
יוסי ישי: בעיות מימון.
יוסי ישי: כך שגם אם מכינים בפניהם את השוקת, לא בטוח שהם יכולים לשתות ממנה.
יוסי ישי: גם לקח העבר, כמי שהתעסק עם פינוי יישובי סיני, חלק קטן מהחקלאים מפוני סיני בסופו של דבר חזרו לפעילות חקלאית.
יוסי ישי: נכון לעכשיו, הועמדה קרקע לרשות החקלאים בהיקף של כ-8,250 דונם, זה כמעט כפול מהקרקע שהיתה קיימת להם שם.
יוסי ישי: נכון שהקרקע לא כולה נמצאת במקום אחד, ולא בדיוק במקומות שהם רוצים אותן, אבל בעובדה זה כבר הועמד.
יוסי ישי: זה בנוסף, אני רוצה שנדע את המציאות, בנוסף ל-32 אלף דונם, שהיתה קיימת למתיישבים החקלאים לפני הפינוי וקיימת גם היום ומעובדת על ידם.
יוסי ישי: אז לבוא ולהגיד שלחקלאים מפוני קטיף אין קרקע חקלאית, אז תמיד נזכור שמעבר למספרים שאמרתי, ה-32 אלף דונם קיימים.
יוסי ישי: אמרתי, בנוסף למספרים האלה, הועמדו לרשות החקלאים, מפוני גוש קטיף, לפני ההתנתקות ועומדים לרשותם גם היום ועובדו על ידם בעבר ומעובדים על ידם גם היום, 32,000 דונם.
יוסי ישי: בנוסף, בהתאם לבקשות, אני פשוט אגיד את המספרים.
יוסי ישי: כדי להגיע לפתרון של 4,500 דונם שהיו להם בגוש, אנחנו מתעסקים פה עם עשרות אלפי דונמים, שמעבר ל-32,000 שמניתי, זה כולן קרקעות שהמדינה צריכה לרכוש, בגלל שאין קרקע פנויה במדינה הזו.
יוסי ישי: כל הקרקע מעובדת, וגם אם רוכשים את הקרקע הזו, גם צריך להכשיר אותה, ולבצע בה תשתיות, כך שכדי להגיע לכמות הנדרשת, ל-4,500 דונם, למעשה אנחנו מטפלים פה בקרוב ל-20,000 דונם---
זבולון אורלב: מר יוסי ישי, אני רוצה למקד אותך.
זבולון אורלב: 70% מהחקלאים לא עוסקים בחקלאות.
זבולון אורלב: שאלתנו, מה צריך לעשות כדי להחזיר את אותם חקלאים, שרוצים לחזור לעבוד בחקלאות.
זבולון אורלב: יש לך את כל הכלים, יש לך את התקציבים, יש לך את התשתית החוקית, מה מונע ממך?
זבולון אורלב: לכאורה, הנושא של החקלאות זה אחד מהכישלונות המהדהדים ביותר.
עמירה דותן: אני רוצה רק להרחיב.
עמירה דותן: היו פה הסכמות, כפי שאני הבנתי, בין המתיישבים לביניכם, כמשרד החקלאות, ובעצם הקערה התהפכה על פיה.
יוסי ישי: אני אגיב לזה.
יוסי ישי: אני לא משלה את עצמי שכל החקלאים שהיו חקלאים בגוש קטיף יהיו חקלאים, מהנימוקים שאמרתי, ואת זה גם החקלאים יגידו.
יוסי ישי: מהנימוקים שאמרתי כאן, לא כל החקלאים יחזרו לעסוק בחקלאות, גם אם אני אתן להם את הכול.
יוסי ישי: זה ברור לחלוטין.
יוסי ישי: הסיכונים פה הם אדירים.
יוסי ישי: איפה הבעיות בכל זאת?
יוסי ישי: אחת הבעיות הקשות ביותר זה נושא המימון וזה אני מתחבר לשאלה שנשאלה קודם.
יוסי ישי: הטענה היתה, ואנחנו עמדנו מאחורי הטענה הזו, שמקורות המימון שעומדים לרשות המפונים, בחוק הפיצוי, פלוס המענקים הניתנים, לא מאפשרים העתקה.
יוסי ישי: על זה התקיימו דיונים במהלך החודשים האחרונים, התקבלו החלטות, אני מקווה שהן מתבצעות, שחלק מהפתרון יבוא על ידי ועדות הזכאות המיוחדות, שייתנו פיצויים נוספים לגבי מרכיבי ערך, מה שנקרא.
יוסי ישי: אני מקווה שהדבר הזה מתבצע, בגלל---
עמירה דותן: זה הפער של ערך החממה?
יוסי ישי: זה הפער בערך החממות.
עמירה דותן: ופיצוי על העונות?
יוסי ישי: פיצוי העונות - ועדת המנהלים הכלליים לא קיבלה את עמדתנו, כאשר הטענה שלה היתה שמאחר ופתוח בפני המתיישבים, דבר שלא מקובל עליי, נפתח בפני המתיישבים המסלול של מסלול פיננסי והמסלול הפיננסי הוא למעשה היוון של ההכנסות של החקלאים כפי שהיינו בשנים הקודמות.
יוסי ישי: ההיוון הזה יוצר גם את אובדן ההכנסה שנובע.
יוסי ישי: זאת היתה החלטה ולא קיבלו את עמדתנו ולכן הדבר הזה לא אושר.
יוסי ישי: אני חוזר ואומר, עדיין נשאר, ואני מקווה שהוא כרגע נפתר באמצעות ועדות הזכאות המיוחדות, נושא פער המימון.
יוסי ישי: נושא נוסף שהועלה כאן על ידי מר עסיס.
יוסי ישי: חלק מהקרקעות לא היו באזור עדיפות לאומית.
יוסי ישי: עמלנו בזה שנה וזה לא היה פשוט בגלל שהיו בג"צים שמנעו מאיתנו, ואנחנו תיקנו את מפת אזורי העדיפות הלאומית.
יוסי ישי: לגבי הרטרואקטיביות, אנחנו נתגבר.
יוסי ישי: יש לנו מספיק טיעונים משפטיים כדי להתגבר.
יוסי ישי: עד כאן.
זבולון אורלב: אנחנו עוברים לתחום הבא, לסוגיה הבאה שהיא סוגית החינוך.
זבולון אורלב: מי מאנשי המתיישבים רוצה לפתוח?
רונית בלבן: אפשר בנושא החקלאות?
זבולון אורלב: החקלאות?
רונית בלבן: אני חקלאית באזור מבקיעים.
רונית בלבן: אני תושבת לשעבר של גני טל.
רונית בלבן: פניתי לממשלה כחצי שנה לפני ההתנתקות.
רונית בלבן: כל מי שידעתי את שמו בכנסת ישראל, כתבתי לו מכתב וביקשתי עזרה.
רונית בלבן: התרעתי על מחיר החממות שלי, לעומת הפיצוי שאני אמורה לקבל עליהם.
רונית בלבן: בפיצוי היה כתוב או שולחנות או מדרכות, או חימום, או תאורה, או.
רונית בלבן: בחממה שלי יש הכול.
רונית בלבן: לכן עלות החממה שלי היא בסביבות ה-200,000 שקלים ולא 115 שאני אגיע, בעזרת ה', בסוף הוויה דלה רוזה שמעבירים אותי כרגע.
רונית בלבן: הכסף לא מספיק והסיבות הן פשוט החוק לא מרשה להם, ומשרד החקלאות מסתכל לי בעיניים ואומר לי 'לבי איתך' ומנהלת סל"ע אותו דבר.
רונית בלבן: עם זה אני לא יכולה לעמוד מול מנהל הבנק.
רונית בלבן: החוק לא נכון וצריך לשנות.
רונית בלבן: מה שקורה כרגע, במשך חצי שנה מנהלת סל"ע ניסתה להבין את החוק כדי לתת לי את הפיצוי הראשוני.
רונית בלבן: קיבלתי אותו לאחר חצי שנה, קיבלתי מקדמות.
רונית בלבן: השיגו לי הלוואות ממשלתיות, עלו לי 12% ריבית.
רונית בלבן: הבנק דופק כמו שעון, הריבית דופקת.
רונית בלבן: אין פיצוי אחורה.
רונית בלבן: אזור עדיפות לאומית עוד לא נפתר, כל דבר כאילו בעצם לא נפתר.
רונית בלבן: אני עומדת פה ובעצם לוקחת הלוואה מכל יהודי במדינת ישראל שמוכן לתת לי הלוואה, כמו לב לבייב, כמו כל מיני קרנות, כמו כל מי שיכול רק לתת לי הלוואה, אני לוקחת.
רונית בלבן: החוק לא נכון.
רונית בלבן: אני היום שנתיים אחרי---
זבולון אורלב: אני חושב שיש כאן מכנה משותף, הסכמה מאוד רחבה, שהיא במחלוקת כנראה עם הממשלה בסוגיה של הצורך בשינוי בחקיקה.
ירון סער: עורך דין, אני מייצג את קבוצת פרחן.
ירון סער: אבל בנקודה הזו, היא נקודה מרכזית שהוצגה לא נכון.
ירון סער: אני חייב לתת לכם שתי דקות---
זבולון אורלב: לא, אתה חושב שבמסגרת החוק הקיים אפשר לפתור את הבעיה?
ירון סער: אני חושב שקודם כל החוק הקיים, עם כל כמה שהוא גרוע, והוא הכי גרוע שניתן להעלות על הדעת.
ירון סער: אני עסקתי בנושא הפינוי בגלל---
זבולון אורלב: דבר בבקשה לעניין.
ירון סער: אני אדבר לעניין.
ירון סער: החוק פוגע בכולם, ברמה של הניקוד האישי.
ירון סער: החוק הקודם, של פיצוי מפוני סיני, נתן---
זבולון אורלב: סליחה, אני אתן לך לאחר מכן רשות דיבור.
ירון סער: אבל זה קריטי, כי אנשים לא מבינים, כולל אתם.
ירון סער: אתם הופלתם בפח.
ירון סער: אם תיתן לי להסביר.
זבולון אורלב: אני אתן לך להסביר.
זבולון אורלב: עם כל הכבוד לך, אתה נרשמת לרשות דיבור, ראיתי, תקבל רשות דיבור.
זבולון אורלב: כרגע אנחנו עוסקים בסוגיה מאוד ספציפית.
זבולון אורלב: חשבתי שאתה רוצה לתרום לגוף העניין.