GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חגית לרנאו: סירוב להראות תעודת זהות.
אילה עזרן: יש לנו אישה שהיא ובעלה מובטלים, והיא אם שכולה שהעבירה קבר ובגלל שהיא לא הציגה תעודת זהות, היא לא מתקבלת לעבודה.
אילה עזרן: על זה אנחנו מדברים ולא על ניסיון לרצח, לא על אלימות.
מיכאל איתן: שאלתי מה זה הכשלת שוטר, והיא אומרת לי שהוא לא נתן תעודת זהות.
מיכאל איתן: כשאומרים הכשלת שוטר, אתה חושב מי יודע מה עשה הבן-אדם.
עמירה דותן: זאת הייתה תחילת השיחה שלנו, איך קוראים לעבירה שנעברה.
עמירה דותן: אנחנו יושבים כאן בין היתר בגלל זה.
חגית לרנאו: אני ניסיתי להבין היכן עיקר הבעייתיות.
חגית לרנאו: עיקר הבעייתיות עכשיו היא בבאר-שבע, וזה בעיקר בתיקים של כפר דרום.
חגית לרנאו: אני יודעת ממחוז באר-שבע שהיו 23 תיקים, הוגשו בקשות לעיכוב הליכים לגבי כולם, לגבי חלק מהם, כחצי, עוכבו ההליכים אבל התיקים לגבי כפר דרום ההליכים לא עוכבו בהם וכרגע יש 10 תיקים שהסנגוריה מטפלת בהם.
יצחק לוי: 10 תיקים עם 60 נאשמים.
חגית לרנאו: לא, פחות.
חגית לרנאו: אנחנו מטפלים בכמות קטנה יחסית.
חגית לרנאו: יש תיקים שאנחנו לא מטפלים.
חגית לרנאו: אני מדברת על תיקים לגבי קטינים.
חגית לרנאו: בתיקים האלה יש שתי בעיות אדירות וכדאי לדעת.
חגית לרנאו: שתיהן הוזכרו אבל צריך להבין את המשמעות שלהן.
חגית לרנאו: האחת, מבחינת שיהוי הליכים וצריך לזכור שכאשר מדובר בקטינים, החוק אומר שיש התיישנות, להגיש כתב אישום במשך שנה, התיישנות מיוחדת, כאשר התפיסה היא שראוי לדון בתיקים של קטינים מהר ולאפשר להם להמשיך בדרכם.
חגית לרנאו: כאן הבעיה הייתה שהתיקים אכן הוגשו אבל הם נתקעו בבית המשפט למשך שנתיים והיום מתחילים לחדש אותם.
יצחק לוי: יש התיישנות מיוחדת לקטינים?
חגית לרנאו: להגיש כתב אישום תוך שנה.
יצחק לוי: לא התיישנות על העבירה.
חגית לרנאו: אנחנו חושבים שהבעיה עכשיו היא לא בעיה חוקית אבל היא בהחלט בעיה מהותית שצריך לפתור אותה.
חגית לרנאו: הדבר השני, והבאתי כאן דוגמה, הם כתבי האישום שהוגשו בכפר דרום שמבוססים על פרשנות מאוד מאוד רחבה של דיני השותפות.
חגית לרנאו: כל כתבי האישום שהוגשו על ידי המשטרה נראים כמעט אותו הדבר ורק שם הנאשם משתנה, בכולם יש עשרות עדים, וההערכה שלנו היא שיש די הרבה קטינים שאומרים שאמנם הם היו על הגג אבל אין ראיות ספציפיות לגבי אלימות שלהם.
חגית לרנאו: להערכתנו אם תיקים כאלה יתנהלו עם 80 עדים, מדובר עכשיו על התנהלות של שנים.
חגית לרנאו: אני יכולה להגיש ליושבת-ראש רק כדי להתרשם איך נראה כתב אישום.
חגית לרנאו: שתי הבעיות האלה הן בעיות משפטיות כבדות ואנחנו באמת מצטרפים למחשבה שכדאי לתת איזשהו פתרון כולל, לפחות לגבי הבעיה הזאת של קטינים בכפר דרום.
עמירה דותן: אני רוצה להודות לך פעמיים, גם על העובדות שמסרת לנו אבל במיוחד על זה שמתוך כל העבודה שלך יכולת למקד את הבעיה גם במקום וגם בשתי הנקודות החשובות שהעלית.
עמירה דותן: אני חושבת שהדיון היה הרבה יותר פורה אם כל שאר המשתתפים היו לומדים ממך והיו עושים את הדברים שעשית.
עמירה דותן: לכן, תודה רבה כי זה לפחות האיר את הנושאים בהם אנחנו רוצים להתרכז ולטפל בהם.
חיים רטיג: הבן שלי היה על הגג בכפר דרום.
חיים רטיג: לפני כן הוא היה בגני טל עם ארוסתו מגני טל שגורשה משם.
חיים רטיג: הוא ירד מהאוטובוס והלך לשמור על חבר שפחד שיעשה משהו מהישיבה בכפר דרום, שם הוא למד.
חיים רטיג: כשדיברתי אתו בטלפון, הוא היה על הגג.
חיים רטיג: אמרתי לו שהוא לא ייגע, לא מרים יד על שוטר אלא עם ידיים בכיסים.
חיים רטיג: מחאה כן, אבל לא מרים יד.
חיים רטיג: כך חונכת בבית וכך אני מבקש.
חיים רטיג: הוא אמר לי בסדר.
חיים רטיג: אז הוא נעצר, קיבל קצת מכות מהשוטרים, לא נורא, זה היה באופן מידתי.
חיים רטיג: אחרי שהוא היה כבול ואזוק, חטף מכות קצת באוטובוס, אבל זה חלק מהמשחק.
חיים רטיג: אנחנו בסך הכול ממלכתיים ואנחנו בעד חלק מהמשחק של הדברים וזה לא נורא כל כך מבחינה זאת.
חיים רטיג: כשהגעתי לבית הכלא פעם ראשונה להארכת מעצר ביום שישי, אני הזדעזעתי כיוון שהיה מתקן של בית המשפט, ויש מכתב על העניין הזה - שנתתי אותו לחברת הכנסת עמירה דותן, - של האגודה לזכויות האזרח.
חיים רטיג: איך האריכו מעצר – הכניסו 60 קטינים ובגירים ביחד אזוקים לבית המשפט, כמו בהתרת נדרים ערב יום כיפור אבל ההיפך, והאריכו מעצר לכולם כאשר לפני כן המשטרה משקרת לשופט בצורה בוטה על העניין הזה שהם לא רוצים לבוא, ואז השופט מכריח אותם להביא את הקטינים ואת הבגירים ומתברר שהם כן רוצים לבוא, אחרי מחאת עורכי-הדין.
חיים רטיג: פשוט שיקרו ואמרו שהם לא רוצים לבוא כי לא היה להם כוח להוציא אותם ממתקן הכליאה.
חיים רטיג: אז כולם מקבלים הארכת מעצר אוטומטית, משהו מדהים, התגייסות כזאת כללית של המערכת, וכשיצאתי הרגשתי פעם ראשונה מה שיש בכותרת בעיתון.
חיים רטיג: אני אומר לכם שמבחינה זאת עד היום כל פעם ששמעתי ממיעוטים אחרים שהם נרדפים כמו ערבים, חשבתי שהם קצת משקרים, קצת מבלפים, אבל היום אני הרבה יותר בצד שלהם.
חיים רטיג: הם הרוויחו את זה ביושר, גם אתם השוטרים.
חיים רטיג: הרווחתם ביושר את כל מה שקורה עכשיו, כל מחול השדים סביב הדברים, כיוון שכאשר מתחילים על שיכרון כוח וקומבינות, זה ממשיך.
חיים רטיג: הבן שלי לא עשה שום דבר.
חיים רטיג: הוא בינתיים התגייס לגבעתי כיוון שלא הספיקו להעביר את הנתונים לצבא ואני בתור ראש ישיבת הסדר ברעננה, אתמול קיבלתי את הדוח של הצבא ואני אומר לכם שיש שם עשרות שלא מתחיילים מחר והיום, עשרות מישיבות ההסדר, בגלל שיש להם רישום פלילי.
חיים רטיג: הבן שלי התגייס לגבעתי.
חיים רטיג: הוא היה נגד ההתנתקות, הוא אמר שגירשו את אשתו שהוא נשוי לה עכשיו, והוא נמצא בגבעתי בחזית עזה והוא מוכן להיכנס לעזה, אם הוא יתבקש לעשות כך.
חיים רטיג: הוא צריך לצאת לבית המשפט בבאר-שבע, לגשת לשם לדיון, להוריד את האפוד, שכפ"ץ וקסדה, ולאחר הדיון לחזור חזרה לקו בעזה.
חיים רטיג: הוא נשוי עם מישהי שגורשה מגוש קטיף ובימים אלה הוא גם עובר לגור בקריית שמונה.
חיים רטיג: נאמר כאן שמדובר בילדים נורמטיביים ואני חושב שזה נכון.
חיים רטיג: ילדים הואשמו שם על סנוור במראה כתקיפת שוטר.
חיים רטיג: גם הבן שלי נאשם בתקיפת שוטר.
חיים רטיג: הנושא של אלימות, עליו דיבר חבר הכנסת איתן, לא מדובר באלימות שהיא יותר מאלימות של השוטרים.
חיים רטיג: זה קורה בכל הפגנה ואתם לא מגישים כתבי אישום ורואים את ההתפתלות שלכם כאן.
חיים רטיג: איך זה יכול להיות שכל הבגירים אצל שופט אחד בבאר-שבע?
חיים רטיג: אולי אני לא מבין בזה, אבל יש לי תחושה שגם זה שתובע מחוזי לא יכול לסגור תיקים, הכול עולה למעלה ויש שופט אחד שהכול מרוכז אצלו, זה מריח ריח של ברית המועצות לשעבר.
חיים רטיג: כהורה, ככה זה מריח וזה מתוך הרגש ולא מתוך השכל.
חיים רטיג: אני ממשיך עד היום לשרת במילואים ביחידה קרבית, הייתי בחומת מגן והייתי גם במלחמה האחרונה, ואני אומר לכם שאני אמשיך לשרת למרות שהלב אומר לא, ואני מכיר הרבה בני נוער שאומרים לא, וכאן הנקודה שצריך לרפא אותה.
חיים רטיג: לכן צריך ללכת לפנים משורת הדין ולרפא הרבה מעבר.
חיים רטיג: לא צריך ללכת לפי שורת הדין אלא מעבר.
אילה עזרן: אני רוצה להתחיל דווקא במה שאתה סיימת.
אילה עזרן: טיפלתי בעצורים וזאת הייתה העבודה שלי בימי ההתנתקות וגם לפניה.
אילה עזרן: כן גורף או לא גורף, יש שני תקדימים כאשר אחד מהם הוא מאוד מאוד קצר.
אילה עזרן: אחרי ביטול מצעד הגאווה הקודם הייתה החלטה גורפת ושחררו את כל החרדים שהיו עצורים.
אילה עזרן: זה היה.
אילה עזרן: הם לא הפריעו פחות לתנועה הזורמת בירושלים מאשר הפריעו הילדים שלנו.
יצחק לוי: הם גם זרקו דברים מהמרפסת.
אילה עזרן: הם עשו הרבה דברים שהילדים שלנו לא עשו ויש החלטות גורפות וזה לא הגון כשאומרים כאן שלא היה תקדים.
אילה עזרן: התקדים השני הוא בימית.
אילה עזרן: היה אדם חכם שקראו לו בגין והוא רצה קצת לאחות את הקרעים בעם והוא יצר תקדים של שחרור קולקטיבי, חוץ משלושה תיקים.
אילה עזרן: צריך לבדוק את זה לעומק ולקבל החלטה אמיצה.
אילה עזרן: אני מספרת לכם כמי שטיפלה באנשים על אם שכולה שהייתה צריכה להעביר קבר והיא נעצרה בגלל שלא נתנה במחסום תעודת זהות.
אילה עזרן: בגלל זה היום היא מובטלת ולא יכולה לפרנס את משפחתה.
אילה עזרן: אלי שיושב כאן
אילה עזרן: עמד לידי בתפקידו כקצין ביטחון הישוב בהפגנה בתוך נווה דקלים והוא נעצר בגלל שהוא שיחק במפתחות בכיס.
אילה עזרן: אמרו שהוא מפריע לשוטר ועל זה בלבד הוא נעצר.
מיכאל איתן: הוגש כתב אישום?
קריאה: הוגש.
אילה עזרן: הזכירו את הילדים שלא מצליחים להתגייס לצה"ל ואי אפשר לא להזכיר את ההפגנות ליד הגדר שלהם לא איכפת אולי אם יש להם תיקים או אין להם תיקים כי הם לא מתגייסים והילדים שלנו, למרות כל מה שהם עוברים, רוצים להתגייס ורוצים לתרום, אבל לא נותנים להם את האפשרות לעשות את הדבר המינימאלי הזה כדי לחזור לחיים תקינים.
אילה עזרן: מה אנחנו מבקשים?
אילה עזרן: אנחנו מדברים על הילדים שאין להם בית ספר והכול התמוטט.
אילה עזרן: צריך לזכור שהם הלכו להפגנה על הבית, על חיי הקהילה, על החיים של ההורים שלהם וזה לא קיים היום כבר.
אילה עזרן: אתם מדברים על דברים שלא קיימים.
אילה עזרן: על זה אנחנו מענישים את הילדים הצדיקים האלה?
אילה עזרן: מישהו ממוסדות בתי הסוהר יכול לדבר אתמול ברדיו ולומר שהוא מרוגש כולו כי הוא קיבל קבוצה של פליטים מדרפור והוא לא יודע איך להגיב כי הם בבית הסוהר, אבל הם לא פושעים.
אילה עזרן: למה הוא לא אמר את זה על הילדים שלנו כשהוא קיבל את אלי לבית הסוהר?
אילה עזרן: אז הוא לא אמר שהם לא פושעים.
אילה עזרן: אלי יכול להיות פושע?
אילה עזרן: תסתכלו עליו.
אילה עזרן: הוא יכול להיות פושע?
אילה עזרן: הוא אבא לשבעה ילדים.
אילה עזרן: אני חושבת שהגיע הזמן שתעמדו מול המראה ותציירו לעצמכם שאתם עומדים מול כל נער כזה וכל אישה מובטלת ותאמרו אם אתם מסוגלים להסתכל לה בעיניים באופן ישיר.
עמירה דותן: מה שמה של האישה שאין לה עבודה כרגע?
אילה עזרן: אודי יוליס היום מעין צורים.
מזל חניה: אני אימא לתשעה ילדים.
מזל חניה: סוף סוף אני שומעת חבר כנסת שאומר שיש כאן פצע, יש פה כאב וזה לא פצע שמתאחה או כאב שנגמר.
מזל חניה: יש רטייה שאולי מכסה את הפצע ומדי פעם היא מצליחה להחזיק מעמד.
מזל חניה: אבל כל אירוע, אם שמח, אם עצוב, אם מרגש ואם לא, גורם להרגשה אותה אני מרגישה עכשיו.
מזל חניה: אני אימא לבן שהיום הוא בן 21.
מזל חניה: לפני שנתיים וחצי נפלו כמה פצמרים על נווה דקלים בשבת אחת.
מזל חניה: יש פה תקציר של העניין ששלחתי גם לחבר הכנסת מנחם בן-ששון לפני כחצי שנה.
מזל חניה: ראש-הממשלה נסע לארצות-הברית והייתה הבנה שלא מגיבים כדי שהביקור יהיה מסודר.
מזל חניה: יצאה קבוצה להפגין בציר פנצ'ר, אם מישהו זוכר את הציר הזה, ציר שהוביל בין עזה לחאן-יונס.
מזל חניה: שם הקבוצה הפגינה.
מזל חניה: אחרי פחות משעה נעצרו שמונה חברים מתוך 30 וביניהם היה הבן שלי.
מזל חניה: אני שמעתי על המעצר הזה ביום שישי בשעה 2:00 אחר הצהרים, אז קיבלתי טלפון שהבן שלי במעצר בשדרות.
מזל חניה: שמונה חבר'ה חולקו לשלושה חלקים, חלק נשלח לאשקלון, חלק לבאר-שבע וחלק לשדרות.
מזל חניה: לא יכולתי לצאת מהבית כי זה יום שישי ואני שומרת שבת.
מזל חניה: הזעקתי מישהו מהמשפחה שלפחות ייקח לו קצת אוכל לשבת ואני כבר לא זוכרת אם הרשו להכניס אותו או לא.
מזל חניה: הם עשו את השבת בבית המעצר.
מזל חניה: ביום ראשון הגענו לדיון, לא היה מספיק חומר ולכן הדיון נדחה לעוד יום.
מזל חניה: בקיצור, הדיון הזה נדחה עד יום חמישי אבל ביום רביעי נמסר לנו שהשופטת בר-אור חולה ואין דיון ביום חמישי.
מזל חניה: כבר לא ידענו מה קורה.
מזל חניה: החבר'ה עצורים בגלל ההפגנה ושום דבר לא קורה.
מזל חניה: בסוף התברר – גלי צה"ל בדק – שהשופטת כן הייתה והיא עבדה במשרדים.
מזל חניה: רק ביום ראשון שלאחרי זה היה דיון, היא נתנה הגבלות כאלה וכאלה.
מזל חניה: המדינה ערערה על קולת הענישה ואנחנו מדברים על לפני משפט ודרשה עוד ימי מעצר ואכן הם קיבלו עוד מעצר.
מזל חניה: ביום שני הגענו לבית המשפט המחוזי ופסיקתו הייתה, אחרי 11 יום במעצר, ששני חבר'ה יהיו במעצר בית ושישה חבר'ה במעצר.
מזל חניה: הבן שלי היה בין אלה שקיבל מעצר בית.
מזל חניה: מחודש אדר ועד יום הגירוש, חודש אב, לא קיבל שום שחרור ממעצר הבית.
מזל חניה: פנינו כמה פעמים, באנו לדיונים, לא נסעתי לשמחות משפחתיות בשבתות כי לא רציתי לעזוב אותו לבד ואמרתי שהוא יותר חשוב מכל דבר.
מזל חניה: המשפט עדיין לא נגמר והוא במהלכים.
מזל חניה: מעצר הבית לא נגמר, והוא היה כמעט חצי שנה במעצר בית.
מזל חניה: הוא גורש מביתו.
מזל חניה: הוא נדד והסתובב בכל מיני מקומות.
מזל חניה: בינתיים הוא התחתן והוא גר בצפת.
מזל חניה: הוא כבר אבא לבן.
מזל חניה: הוא צריך לבוא מצפת לבאר-שבע, לשמוע את אותן עדויות ולהמשך דיון.
מזל חניה: כתבתי מכתבים לחברי כנסת וליועץ המשפטי.
מזל חניה: אמרתי, ריבונו של עולם, אני אומרת לכם מה קורה.
מזל חניה: הבן שלי מואשם בתקיפה של שלושה שוטרים.
מזל חניה: אם תראו אותו, הוא יותר נמוך ממני.
מזל חניה: כולנו עשינו ועושים בשביל המדינה רק טוב, אין דבר כזה אלימות, אין אצלנו מציאות כזאת של אלימות ואלימות עבורנו היא מילת גנאי.
מזל חניה: הוא הואשם בתקיפה של שלושה שוטרים אבל אני אומרת לך שהוא לא עשה את זה.
מזל חניה: אם הוא אכן התקיף שלושה שוטרים, תאמין לי שהוא קיבל עונש.
מזל חניה: חצי שנה מעצר בית.
עמירה דותן: הוא עדיין בתהליך המשפטי?
מזל חניה: כן.
מאיר ברקוביץ: בכל מה שהיה קשור לדיונים שקדמו, גם לפני ההתנתקות וגיבוש הנהלים, בכל אותן שנים הייתי יועץ משפטי של מחלקת הנוער במטה הארצי ובתוקף תפקידי ליוויתי את כל התהליכים.
מאיר ברקוביץ: את הדיונים שהיו בנושא ההתנתקות וגיבוש המדיניות – ואני חושב שהייתי בכל הדיונים שהתקיימו יחד עם שני חברי כנסת – אני חושב שההסתכלות גם בגיבוש המדיניות הייתה הסתכלות שהייתה בדיוק מהמקום שהרב יצחק לוי דיבר כאן והתייחסה גם לשאלה מה היינו אומרים אילו אלה היו הילדים שלנו ואיך אנחנו חושבים שצריכה להיות מדיניות מאוזנת.
מאיר ברקוביץ: רוב שנותיי הפעילות כעובד הייתי יותר במערכת החינוך מאשר במשטרה והנושאים האלה לחלוטין לא זרים לי.
מאיר ברקוביץ: הייתי שותף למדיניות ואני חושב שאין מקום להתחבא ולומר שזאת מדיניות של משרד המשפטים אותה נאלצנו לבצע.
מאיר ברקוביץ: היינו שותפים לגיבוש שלה ואני חושב שהיא נעשתה בצורה מאוזנת מאוד ואפשר להשוות זאת לכל מיני תהליכים שנעשו בתחומים אחרים.
מאיר ברקוביץ: אני חושב שזה אחד התהליכים שהביקורת על גיבוש הנהלים ברמה מאוד פרטנית – בדרך כלל, ויעידו חברי הכנסת, אין מצב שהנחיות פנימיות של המשטרה מובאות לשולחן של ועדת כנסת ונחשפות בפניה במלואן כאשר במקרה הזה הן אפילו הותרו לעיון הציבור בסופו של דבר, אבל לפני שהותרו לעיון הציבור, כלפי היושב-ראש וועדת המשנה, חשפנו הכול ללא כחל וסרק.
מאיר ברקוביץ: זאת אומרת, גם קטעים שחשבנו שאם מפרסמים אותם צריך למחוק כי זה מפריע, כי אלה קטעים מודיעיניים שחבר הכנסת איתן צמצם לנו אותם מאוד ואנחנו קיבלנו על עצמנו כמובן את הדבר הזה, גם לגביהם, לפני חבר הכנסת איתן הם לא היו ממודרים, וגם לפני חברי הכנסת שקיבלו את הנוסח המצונזר, צוין ליד כל דבר – וחבר הכנסת איתן וידא שאנחנו עושים זאת בכל מקום – מה היה כאן וצונזר.
מאיר ברקוביץ: אני מדבר על הנחיות מסוימות שקשורות לדרכי הפעולה, דברים שאנחנו חושבים שלא צריך לחשוף אותם.
מאיר ברקוביץ: המדיניות הזאת בגדול אמרה – ואלה מסמכים שהותרו גם לעיון המרכז המדיני לארץ-ישראל שקיבל אותם – שאנחנו עושים הבחנה, ובמיוחד אני מדבר בנושא הקטינים ורוב האנשים עליהם אנחנו מדברים כאן הם קטינים וזה גם הכובע אותו אני מכיר מקרוב בכל שלביו, וההבחנה האחת הייתה קשורה לגילאים, בלי לנקוב כרגע בגיל המדויק אבל אלה גילאים צעירים וגילאים יותר מבוגרים, והבחנה מאוד ברורה לגבי סוג המעורבות של אותם קטינים בעבירות, עד כמה היו אלה עבירות שהיו ביחד עם מבוגרים ובעצם היו חלק ממשהו שנגרר ולא משהו שהם יזמו בעצמם, והנחיות כאלה היו לאורך כל הדרך.
מאיר ברקוביץ: אפשר להתייחס לסוגיות רבות אבל אני רוצה להתייחס למשהו אחד שאני חושב שהוא מוסיף לדיון ולא לחזור על דברים שאמרו.
מאיר ברקוביץ: מה שצריך להטריד אותנו – וזה גם מה שעלה כאן – הוא הנושא של אמון הציבור במערכת המשפט.
מאיר ברקוביץ: אמרתי שאני מוטרד מזה גם בין חבריי וגם בין ילדי חבריי וגם בין ילדיי וזה נושא שמעסיק אותי מכל הכיוונים, גם במסגרת עבודתי וגם מחוץ למסגרת עבודתי.
מאיר ברקוביץ: אפשר לבחון מקרים וגם את המקרים שהוזכרו כאן ואני מניח שבחלקם צודקים במאה אחוזים, ובחלקם אם היינו בודקים את התמונה הרחבה יותר, היינו רואים שהיא קצת יותר מורכבת.
מאיר ברקוביץ: לחלק מהמעצרים הלכתי באופן אישי במסגרת הניסיון לראות איך פועלות ההנחיות, במסגרת הניסיון לזרז שחרור של קטינים שאין טעם להחזיק אותם במעצר, ואני מכיר את התמונה שהייתה מורכבת יותר וזה לא היה כל כך פשוט.
מאיר ברקוביץ: דיונים כאלה היו ואני חושב שחבר הכנסת איתן ישב על שי ניצן ועלינו, ושי ניצן ישב עלינו ומדובר במקרים פרטניים שהיו תוך כדי האירועים ממש עד לרמת הבירור של התיק.
מיכאל איתן: אלו היו מקרים ספורים.
מיכאל איתן: זאת הייתה שתדלנות למקרים ספורים שהצלחנו לעצור.
מיכאל איתן: אני רוצה לתת לך דוגמה כדי שתביני מה הייתה האווירה.
מאיר ברקוביץ: כאשר אתה פונה לגבי מקרים ספורים, אתה יודע שהמערכת מכינה את עצמה טוב מאוד למקרים הבאים אתם אתה תפנה, ולכן ההשפעה של זה היא מעבר למקרים הספורים, גם אם אתה אולי לא מודע לזה.
מאיר ברקוביץ: אני אומר לך שההשפעה של זה היא מעבר למקרים הספורים.
מאיר ברקוביץ: אם דנים בדבר הזה, זה צריך להיות לנגד עיני היושבים כאן.
מאיר ברקוביץ: אני חושב שחבר הכנסת לוי מכיר את הסוגיה הזאת מקרוב.
מאיר ברקוביץ: כאשר מדברים על אנשים שבגלל שיש להם תיקים סגורים יש להם בעיה להתגייס לצבא, או יותר נכון לומר תיקים פתוחים כי תיקים סגורים לא עוברים לידיעת הצבא – כמו שהמשטרה מעבירה מידע לצבא לקראת גיוס אנשים, היא לא מעבירה מידע על תיקים סגורים ויש לנו דיונים אין ספור עם קטינים שסגרנו להם תיקים.
מאיר ברקוביץ: תיק סגור לא אמור לעבור לידיעת הצבא.
אמציה יחיאלי: לא נכון.
מאיר ברקוביץ: אני מדבר אתכם על דברים בדוקים.
מאיר ברקוביץ: אין ספור פניות שפונים אלינו ואנחנו צריכים לבדוק אותן, כולל פניות לפעמים של קציני משטרה ללשכת הגיוס על דברים שנראה שנעשה עוול למישהו.
מאיר ברקוביץ: למרות ההכרות שלי עם הסוגיה הזאת מקרוב, אם מדברים על שוויון בפני החוק ועל אכיפה שוויונית צריך לחשוב גם על הדבר הזה.
מאיר ברקוביץ: יש קבוצות גדולות מאוד של קטינים שיש להם רישומים פליליים שהכול נפתח לפי הכללים ולפי הנהלים.
מאיר ברקוביץ: את כל התיקים אפשר לסגור, אבל זה לא אומר שסוגרים לאותם קטינים, כאשר הרקע של העבירות שלהם, ואפשר לקרוא זאת אצל קציני המבחן, הוא על רקע של עבר קשה ונסיבות חיים קשות אבל הם לא קשורים לאירוע ספציפי ולהם אין לובי שיבוא ויבקש לעשות להם איזושהי מחיקה.
מאיר ברקוביץ: רלוונטי שלא ייסגרו תיקים לקבוצה כי יש מישהו שמבקש את זה.
מורן סילס: לדבריו של חבר הכנסת לוי.
מורן סילס: בגלל הנסיבות המיוחדות גובשו קריטריונים מקלים על ידי היועץ המשפטי לממשלה.
מורן סילס: כל קטין שיש לו תיק ללא אלימות, עוכבו ההליכים.
מורן סילס: אני אישית עיכבתי שני תיקים בבקשות שהוגשו לאחרונה.
מורן סילס: בכל זאת צריך להגיש את הבקשה והתיק לא נסגר אוטומטית, כי המינימום שהיועץ המשפטי לממשלה חשב שצריך להיות בתיקים האלה, לפחות הבעת לא חרטה אפילו אלא לקיחת אחריות על המעשה מצד הקטין.
מורן סילס: אני לא מדברת על החקירה אלא על עת הגשת הבקשה לעיכוב הליכים היום.
מורן סילס: מגיעה אינו בקשה לעיכוב הליכים נגד קטין שאין נגדו ראיות לאלימות, ההליכים מעוכבים אוטומטית.
מורן סילס: לגבי כפר דרום נערכו כמה ישיבות בפרקליטות המדינה וגובשו קריטריונים יותר מקלים להגעה להסדרי טיעון מקלים.
יצחק לוי: אני מכיר את הדיונים האלה, אבל למה אתם רוצים הסדרי טיעון כשאתם יודעים שהסדרי הטיעון יהיו בסופו של דבר ולא הרשעה?
יצחק לוי: למה העינוי הזה?
יצחק לוי: למה צריך עוד פעם לשלוח עורך דין ועוד פעם לדון?
יצחק לוי: למה לא לסגור אותם?
יצחק לוי: אתם מסכימים שלא תהיה הרשעה.
יצחק לוי: בעניין הזה אתם טועים.
מיכאל איתן: לפני שאת מסכמת אני רוצה לנסות ולראות איך אני רואה את פני הדברים.
מיכאל איתן: בואו נאמר את האמת.
מיכאל איתן: האנשים הטובים שנמצאים מולנו הם אומרים לנו במפורש שהם פועלים על פי מדיניות ועל מנת שהם יפעלו אחרת, זה לא יעזור שנצעק עליהם.
יצחק לוי: אין כאן שום דבר אישי.
מיכאל איתן: אני צעקתי עליהם.
מיכאל איתן: אני אומר את זה לעצמי.
מיכאל איתן: אני רוצה להעיר הערה אחת ותבינו גם את הסיטואציה ואני אומר את זה לכם כי אתם הייתם נוכחים.
מיכאל איתן: הייתה אווירה אחרת לגמרי לפני ביצוע המהלך עצמו מאשר האווירה לאחריו.
מיכאל איתן: אתם לא יכולים להבין את זה.
מיכאל איתן: אתם יכולים לומר נכון, אבל אתם לא יכולים להבין.
מיכאל איתן: אני כיושב-ראש ועדת החוקה לא ישנתי ואני לא אומר את זה כפראזה.
מיכאל איתן: פחדתי נורא שיהיו תקריות אלימות עם פצועים ועם הרוגים, וכבר התחלתי לחשוב מה יהיה תג המחיר.
מיכאל איתן: אמרתי שאם יהיו כך וכך הרוגים, עוד יצאנו בשלום.
מיכאל איתן: לא אמרתי החוצה, אף פעם לא אמרתי את זה החוצה, אבל לעצמי פחדתי נורא.
מיכאל איתן: כשהם באו אלי וניסינו לגבש את המדיניות, כן הייתה מדיניות ייחודית שרצינו – כמובן בתנאים – לתת דמוקרטיה אבל ידענו גם שיכולות להיות סכנות גדולות ויש כל מיני דברים שעשינו והם ייחודיים לאותה תקופה ואני שלם אתם.
מיכאל איתן: לא הייתה ברירה אחרת.
מיכאל איתן: אלא מה, לכולנו היה ברור שאם זה ייגמר בשלום, אנחנו לא צריכים את זה.
מיכאל איתן: זאת הבעיה המרכזית.
מיכאל איתן: הם ידעו יפה מאוד.
מיכאל איתן: חלק מהמחיקות שהוא מדבר עליו, זה היה על מנת לא לבטל את גורם ההרתעה.
מיכאל איתן: מה היה יוצא שאנחנו נגיד מראש שלא ננקוט באמצעים אחר כך?
מיכאל איתן: מה היה יוצא מזה?
מיכאל איתן: כל האווירה השתנתה.
מיכאל איתן: לבוא היום ולומר שאנחנו הולכים למדיניות של אז, תסלח לי.
מיכאל איתן: הציבור הזה הוא היחיד שגרם לכך שזה עבר ללא הרוגים וללא פצועים.
מיכאל איתן: תאר לעצמך שהיית עומד מול חמומי מוח, מנהיגי הציבור היו מסיתים, ואז איפה היינו עומדים היום?
מיכאל איתן: במה משיבים להם?
מיכאל איתן: הם באים ואומרים שהם נלחמו שלא יהיו פרובוקציות, שאנשים מכפר דרום חרגו מההוראות אבל הרוב עמדו.
מיכאל איתן: תעמידו לדין את אלה שחרגו מההוראות, הם אומרים לכם את זה, אבל לא, אתם רוצים לעצור את כולם ולהעמיד לדין.
מאיר ברקוביץ: זה לא נכון שזה כולם.
מיכאל איתן: את כל אלה שתפסתם, 100 וכמה אנשים.
מאיר ברקוביץ: עובדתית, יש 1,200 תיקים ונגד עשרים אחוזים מהם הוגשו כתבי אישום.
מיכאל איתן: תקשיב טוב למה שאני אומר לך.
מיכאל איתן: על הגג של כפר דרום עמדו 200 איש?
קריאה: 250 איש.
מיכאל איתן: נגד 120 איש הגישו כתב אישום.
מיכאל איתן: אני מדבר על עובדות.
מאיר ברקוביץ: כל מי שצולם עושה פעולת אלימות.
מיכאל איתן: לא, לא כולם.
יצחק לוי: אתה לא היית שם.
מאיר ברקוביץ: אני הייתי שם וראיתי את התמונות.
יצחק לוי: לא ראית 120 איש עושים פעולות אלימות.
יצחק לוי: כתבי האישום הם הלכות שיתוף ואת זה אמר לי פרקליט מאוד בכיר בפרקליטות המדינה.
מיכאל איתן: למה להתווכח עכשיו?
מיכאל איתן: אני לא מגן על אדם שהרים יד על שוטר.
מיכאל איתן: יש לך אנשים שהרימו ידיים על שוטרים, זה סיפור אחד.
מיכאל איתן: חברים שלי אולי גם על זה יתווכחו אבל אני על זה לא מתווכח.
מיכאל איתן: הבעיה כרגע היא עם האחרים שלא הרימו יד.
מיכאל איתן: לומר שסנוורו עם מראה, על זה אפשר לעבור לסדר היום, שמראה סיכנה את חייו של השוטר שסנוורו לו את העיניים.
מיכאל איתן: לומר ששפכו חומצה ואחר כך המעבדה שלכם אומרת שלא הייתה חומצה.
מיכאל איתן: כשאני מנסה להבין איפה הבעיה, משם אני גם יודע איפה הפתרון לבעיות האלה.
מיכאל איתן: עד שאנחנו לא נשכנע את היועץ המשפטי, והאדם הכי קרוב אליו בעניין הזה הוא שי ניצן, וגם שי ניצן לא יקבל החלטה לבד אלא זאת צריכה להיות החלטה של היועץ המשפטי לממשלה, לא יעזור כלום.
מיכאל איתן: אבל יש לי גם המשך לזה.
מיכאל איתן: מה הצעדים שאנחנו יכולים לעשות ויש רמות שונות של צעדים.
מיכאל איתן: הרמה הקיצונית ביותר היא שלכנסת יש חוק, היא יכולה לומר ליועץ המשפטי שהיא תחוקק חוק.
מיכאל איתן: זה לא פתרון רצוי אלא זה פתרון איום ונורא, אבל אם אין ברירה, זה הכוח הפוליטי וזה מה שיש לנו ביד.
מיכאל איתן: לא צריך לרוץ מיד עם נשק יום הדין שיש לנו כמחוקקים.
מיכאל איתן: לדעתי צריך לקיים ישיבה משותפת של ועדת החוקה והוועדה לענייני ביקורת המדינה, לבקש שיבוא הרכב רציני מאוד של חברים, לקרוא ליועץ המשפטי ולהראות לו שיש כאן הסכמה בכל חלקי הבית, ואפילו לנסות לגבש קונצנזוס מה יהיה בישיבה ושגם אבשלום וילן ישב שם, שישב היועץ המשפטי ויראה מול עיניו מי אלה האנשים.
מיכאל איתן: אמר אבשלום וילן שאת אלה שעוד יתרמו למדינה את גופם ונפשם ויסכנו את חייהם, הוא רוצה לסלוח להם ושילכו לצבא ליחידות הכי קרביות, אבל אם מישהו מבוגר, הוא לא צריך אותו ושהוא ילך לבית סוהר.
מיכאל איתן: ככה נשמע מדבריו.
עמירה דותן: בוא לא נתרגם מלים שאמר חבר הכנסת וילן שלא נמצא כאן.
עמירה דותן: בואו נפרש את זךה אחרת כי אנחנו רוצים להיות מאוחדים.
מיכאל איתן: אני רוצה לסיים בהיבט הפרקטי וזה דבר שאת יכולה לתרום בו רבות כי את עומדת בראש ועדת משנה ואת לקחת את זה על עצמך בצורה רצינית ויסודית.
מיכאל איתן: אני לא בודק אותך בפרטים אבל אני רואה אותך בכל במה ובכל מקום דבקה בעניין של לאחות את הקרעים האלה.
מיכאל איתן: הם צודקים.
מיכאל איתן: אם היה רצון לאחות את הקרעים כמו שלך, אם את היית היועצת המשפטית לממשלה, הבעיה הזאת לא הייתה קיימת.
מיכאל איתן: צריך לנסות בכוח שלך, ואנחנו נעמוד מאחוריך.
מיכאל איתן: את הכי טובה לעניין הזה.
מיכאל איתן: אני מוכן לדבר עם חבר הכנסת בן-ששון שלא יהיה ריב בין שתי הוועדות, תקיימו ישיבה משותפת את ובן-ששון בראש הישיבה ונזמין את היועץ המשפטי.
מיכאל איתן: עם שי ניצן נכין את החומר, לשבת עוד פעם, להביא את הנתונים ולנסות זאת כצעד ראשון.
מיכאל איתן: במקביל קיים העניין של החקיקה.