GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אפרים רייך: אולי זה לא תפקידי לומר, אבל אני חושב שגנזך המדינה היה כבשה שחורה במשרד ראש-הממשלה ולא הסתכלו עליו בכלל.
אפרים רייך: ראיתי את דוח מבקר המדינה ואני יודע שגם לפני שנים היה דוח לגבי הניירת, אבל לא נעשה מה שצריך לעשות.
אפרים רייך: הגנזך רוצה לעשות אבל לא נותנים להם את הכלים.
אפרים רייך: אני חושב שצריך לעורר את משרדי הממשלה, את משרד ראש-הממשלה ואת החשב הכללי לתת לגנז את הכלים לעשות את מה שהוא יודע לעשות.
אפרים רייך: הגנזך עובד בתת-תנאים ואני אומר את זה כי אני עובד פה בבניין הזה אתם ביחד.
אפרים רייך: אם יבואו מחוץ לארץ לראות איך הגנז שלנו עובד כאן, עם איזה תקציבים, הכול יובן.
אפרים רייך: תנו את הכלים לגנז והוא יוכל לעסוק גם בשימור החומר הדיגיטאלי ובחומר הנוסף.
אלה שמחוני: אנחנו תרגמנו את הדוח הקודם לאנגלית והצבנו אותו באתר האינטרנט של משרד מבקר המדינה וזה גם פורסת בכתב עת מקצועי של איגוד משרדי מבקרי המדינה העולמי שביקש ממני לשלוח להם תצלום של גנזך המדינה הישראלי.
אלה שמחוני: ידעתי שאני לא יכולה לשלוח להם.
אלה שמחוני: אני אראה את הבניין הזה?
זבולון אורלב: מבחוץ הוא נראה יפה.
אלה שמחוני: כתבתי להם שיש לי משהו שאמנם לא נשמרות בו הרשומות הנוכחיות, אבל נשמרות בו רשויות מלפני 3,000 שנים ושלחתי להם את צילום בניין המגילות הגנוזות במוזיאון ישראל.
משה מוסק: זה לא רלוונטי בכלל מה שעשית.
משה מוסק: אני מצטער לומר לך.
משה מוסק: אתם תראו עוד מעט את המחסנים שלנו ותראי שיש מה לצלם ומה להראות.
אלה שמחוני: לא יכולתי לצלם את הבניין.
יהושע פרוינדליך: אולי עוד עשר שנים.
יהושע פרוינדליך: זאת בעיה עתיקת יומין שלא קשורה לישיבה הנוכחית.
זבולון אורלב: התמונה המצטיירת שמאנשי הממשלה שנמצאים כאן, מהם לא ניוושע.
זבולון אורלב: לפי דעתי אנחנו נצטרך לקיים ישיבה נוספת והפעם בהשתתפות אישית של הממונה על התקציבים או מנכ"ל משרד האוצר יחד עם החשב הכללי.
זבולון אורלב: הרגשתי שהבעיה נוצרה כי הממשלה בעצם לא הגדירה עד היום איזושהי אחריות על לסוגיה של מדיה אלקטרונית במשרדי הממשלה.
זבולון אורלב: אין ועדת שרים, אין שר אחראי, שר האוצר רואה את עצמו אחראי לקטע מסוים וכך כל אחד ממשרדי הממשלה.
זבולון אורלב: משרד החינוך עם הצרות שלו של קובץ מורים וקובץ שכר.
סופיה מינץ: אני רוצה להסתכל על זה אחרת.
סופיה מינץ: שימור מידע הוא שימור מידע והבעיה הזאת לא אופיינית דווקא לרשומות.
סופיה מינץ: זאת אומרת, יש כאן בעיה בפני עצמה עם הרשומות כי יש גם חוק שמחייב וכולי, אבל אם הזכרת את משרד החינוך, משרד החינוך מתמודד עם שמירת המידע על משכורות מורים במשך עשרים ומשהו שנים.
סופיה מינץ: הטכנולוגיות השתנו.
זבולון אורלב: לא פותחים את התיק האישי?
זבולון אורלב: ניגשים למדיה דיגיטאלית?
סופיה מינץ: מה שבנייר, בנייר, אבל אני מדברת על הדברים שנוצרו לפני 20 שנה ויותר.
סופיה מינץ: מזמן הטכנולוגיות השתנו, הסרטים הם לא סרטים, כבר אי אפשר לקרוא אותם וכולי.
סופיה מינץ: מה עשינו?
סופיה מינץ: הרי צריך לשמור על זה.
סופיה מינץ: מעת לעת אנחנו עוסקים בעבודה מפרכת של העתקות והעברתם למדיה ולטכנולוגיה מתקדמת.
סופיה מינץ: כך שיש לזה פתרונות ואפילו הייתי אומרת שהם פשטניים.
זבולון אורלב: יקרים?
סופיה מינץ: בוודאי.
סופיה מינץ: לכל דבר יש מחיר.
סופיה מינץ: צריך להשקיע ולעשות את זה יעיל וחסכוני ככל האפשר.
סופיה מינץ: הבעיה של השמירה כאשר הטכנולוגיה הולכת קדימה רלוונטית כי הנייר מתפורר וצריך לשמר אותו.
סופיה מינץ: לפני כמה שנים, כאשר הקימו את המוזיאון החדש ב"יד ושם", יש שם ניירות שאם לא ישקיעו שם מיליונים בשימורם, הם מתפוררים כי הם מלפני 50 שנים.
סופיה מינץ: השמש והלחות משפיעים על הנייר.
סופיה מינץ: פה זה לא נייר אלא רשומות אלקטרוניות אבל הבעיה היא אותה בעיה.
סופיה מינץ: אני חושבת שצריך להסתכל על הדברים האלה בצורה יותר ריאלית.
סופיה מינץ: מה שנוגע לטכנולוגיה, צריך להשקיע בטכנולוגיה אבל זה נכון לא רק לרשומות.
סופיה מינץ: דבר אחד לא הוזכר כאן.
סופיה מינץ: היום נוצרים הרבה יותר מסמכים מאשר נוצרו בעבר, דווקא בגלל זה שהטכנולוגיה מאפשרת את זה בקלות ומדובר בעותקים רבים ובדברים נוספים.
סופיה מינץ: זאת אומרת, הנפחים הם לא אותם נפחים שהיו פעם.
סופיה מינץ: אם לזה לא תתייחס הוועדה במסגרת החקיקה – ואני בטוחה שהיא מתייחסת לזה – יש כאן בעיה קשה להחליט מה כן לשמור ומה לא לשמור, לא במובן של החשיבות הלאומית אלא במובן של איך לברור מתוך האוקיינוס הזה של המידע שנוצר בקלות רבה עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם.
סופיה מינץ: יש כאן בעיה של נפחים ובסופו של דבר זה מתפוצץ, אבל הצד הטכנולוגי, עם כל הכבוד, נראה לי שאפשר להתגבר עליו.
זבולון אורלב: אמרה אילנה בן-יעקב שבסופו של דבר בעולם מצאו פתרונות.
זבולון אורלב: אגב, בכל המדיות, גם במדיות ההודיות של תקליטים וכדומה, יש להעביר סרטים מ-8 מילימטר לסופר וכן הלאה.
רונית נטריקה: המצלמה הדיגיטאלית אצלי בבית מנוהלת כראוי.
רונית נטריקה: מי מכם מנהל את התמונות הדיגיטאליות שלו בצורה ראויה?
זבולון אורלב: אני קטן אמונה ותמיד מתווכח עם אשתי ואומר לה שתמונה מסוימת צריך להדפיס.
סופיה מינץ: שמת לב שעם הזמן היא מצהיבה ומאבדת מאיכותה?
זבולון אורלב: זה קורה גם לי.
זבולון אורלב: גם אני מצהיב עם הזמן.
אילנה בודובסקי: אני עומדת בראש יחידה שאחראית על כל נושא ניהול הרשומות בכל משרדי הממשלה, רשויות מקומיות, מועצות דתיות, בתי ספר וכולי.
אילנה בודובסקי: ניהול אלקטרוני של רשומות בעצם לא קיים.
אילנה בודובסקי: אצל משרדי הממשלה זה נקודתי ואין איגום רשומות אלקטרוני כמו שצריך במשרדים עצמם וכאן צריך להתחיל, במשרד עצמו שינהל את זה כמו שצריך ולפי ההנחיות המקצועיות שלנו אבל זה עדיין לא קורה.
זבולון אורלב: מה זה ניהול רשומות?
אילנה בודובסקי: זה כל הנושא של הנייר ולא רק הנייר.
אילנה בודובסקי: מה עושים עם זה, איך מסדרים את זה, איך זה מסודר בתיק.
אילנה בודובסקי: יש עניין של מפתחות תיוק והתיקייה מסודרת לפי נושאים.
אילנה בודובסקי: לא, זה לא ברור.
אילנה בודובסקי: זה מתחיל מהנייר וגם בנייר זה לא היה ברור.
אילנה בודובסקי: לפעמים יש העתקי מכתבים יוצאים ונכנסים ואין קשר נושאי בין הדברים.
אילנה בודובסקי: כדי שאתה תוכל לקבל את המכתבים שלך, צריך שיהיה קשר נושאי.
זבולון אורלב: בעותק הקשיח, לפחות ברמה של מנהל אגף, מנכ"ל או מנהל לשכת שר, היה ארכיון במשרד החינוך.
אילנה בודובסקי: עדיין קיים.
זבולון אורלב: ובתוך שלוש דקות את יכולה לקבל את החומר אותו את מבקשת.
אילנה בודובסקי: עדיין קיימים ארכיונים במשרדי הממשלה, אבל בגלל שחלק מהחומר נמצא במחשב ולא בא לידי ביטוי בנייר, זה נמצא במדיות שונות, הרבה יותר קשה היום לאתר חומר מכפי שהיה בעבר.
זבולון אורלב: כמי שפעם יצא בצד הזה של השולחן, אני מודה שזה לא בראש של עובדי המדינה.
זבולון אורלב: כולם לחוצים, אצל כולם חסרים תקנים ועכשיו עוד מבקשים ממנו לדאוג לאחריות הלאומית ולדורות הבאים.
אילנה בודובסקי: גם בטווח הקצר, אם זה לא ינוהל נכון, זה לא ישרת את המשרד עצמו אפילו בעוד שנה או שנתיים.
זבולון אורלב: אני יכול לטפל בכל דבר בנפרד, אבל נראה לי – כפי שאמרה סופיה מיניץ – שזה אוקיינוס.
זבולון אורלב: ננסה לאחוז את השור בקרניו וזה שבעצם מדינתנו היקרה לא סידרנו לעצמנו ניהול לאומי נכון של כל הפרשה הזאת שקוראים לה מדיה דיגיטאלית, שאחד הביטויים שלה גם חוסר אפשרות לעשות שימור של רשומות.
זבולון אורלב: אם אין סדר ברשומות אלקטרוניות, גם לא יהיה סדר ברישום ובשימור שלהן.
זבולון אורלב: אם הוועדה רוצה להזמין שר, איזה שר אני צריך להזמין?
זבולון אורלב: מי השר האחראי?
זבולון אורלב: אתם במשרד ראש-הממשלה, אתם באמת מצפים שראש-הממשלה יטפל בעניין הזה?
זבולון אורלב: אתם מצפים שמנכ"ל משרד ראש-הממשלה יטפל בעניין הזה?
זבולון אורלב: בואו נהיה ריאליים.
זבולון אורלב: יש כמה מנגנונים כאשר באחד מהם יכול להיות שתקום ועדת שרים ויכולה לקום בכנסת ועדת משנה.
זבולון אורלב: ברור שאנחנו מברכים את דוח מבקר המדינה, מאמצים אותו ומגבים אותו, אבל אי אפשר לסכם ישיבה כזאת ולומר ששמענו, ראינו, אנחנו מבקשים ואנחנו דורשים כי מזה לא יצא כלום.
זבולון אורלב: נראה לי שאם באמת אנחנו רוצים לתת שיניים לדוח הזה, צריך לקיים עוד דיון אחד והפעם לדרוש את השתתפות הממונה על התקציבים והחשב הכללי באוצר שהם שני אישי המפתח בדבר הזה כי הם גם אחראים על הסדר הלאומי.
זבולון אורלב: בהתחלה חשבתי אולי על שרת החינוך, אבל יש לה את הצרות שלה.
זאב שטח: אולי אפשר לקבוע סדר עדיפויות.
זאב שטח: מה שסופיה אמרה, זה דבר מאוד נכון.
זאב שטח: היא אמרה שיש מסמכים של הררי נייר ויש את הרשומות האלקטרוניות, ואולי אפשר להתחיל בקביעה לגבי ניירות במשרדים.
זבולון אורלב: מי יקבע?
זאב שטח: הכנסת.
אילנה בודובסקי: זה קיים.
אילנה בודובסקי: יש חוק ארכיונים, יש תקנות.
זבולון אורלב: אין מי שמנהל.
זבולון אורלב: הכנסת היא רשות מפקחת והיא לא רשות מבצעת.
זבולון אורלב: ועדת המדע באה לפקח על הממשלה וועדת הביקורת באה לפקח על הממשלה ולומר לרשות המבצעת שיש בעיה בהתנהלות שלה ושתואיל בטובה לתקן זאת.
זבולון אורלב: תפקידנו לא לעזוב את הדבר ואם יש צורך לחוקק, גם לחוקק.
זאב שטח: הניירות האלה ירדו לטמיון.
זבולון אורלב: אמרתי לך, לדעתי אתה לא יודע באיזו ישיבה בדיוק אתה נמצא ומה תפקידנו.
זבולון אורלב: אמרתי שאני לא הולך לדון כרגע בנקודה זאת או בנקודה אחרת, כי זה נראה לי דיון אבוד לגמרי.
זבולון אורלב: אם נאמץ את הצעתה של סופיה מיניץ, מי יעשה את זה?
זבולון אורלב: מי יגשים את החזון של סופיה מינץ?
זאב שטח: אם ייקבע בחוק שצריך לשמור ניירות באופן אלקטרוני, כל משרד, וגם גנזך המדינה, יצטייד במערכת שתשמר את הדברים.
זבולון אורלב: מה זה יצטייד?
זבולון אורלב: מי ייתן לו את הכסף להצטייד?
זאב שטח: אם ירצו לקיים את החוק, יצטרכו לתת לזה משאבים.
זבולון אורלב: החוק כבר קיים כיום.
זאב שטח: החוק שמחייב אותם לשמור?
זבולון אורלב: ודאי, יש היום חוק שמחייב אותם.
זבולון אורלב: ממשלת ישראל כרגע איננה מקיימת את חוק הארכיונים.
זבולון אורלב: היא איננה מקיימת את החוק ועל זה הדיון.
זבולון אורלב: בא מבקר המדינה ואומר שיש חוק, אבל אתם לא מקיימים את החוק בכל מה שקשור בשימור מדיה אלקטרונית.
זבולון אורלב: זה מה שאומר מבקר המדינה.
זבולון אורלב: אנחנו עכשיו מחפשים את הדרך בה מדינת ישראל וממשלת ישראל תבצע את החוק.
זבולון אורלב: באה הכנסת ואומרת לרשות המבצעת שהיא לא בסדר, אבל מזה יצא משהו?
זבולון אורלב: לא יצא כלום.
זבולון אורלב: אנחנו רוצים לנצל את מעמדנו ואת כוחנו להזמין בכל-זאת ממשרדי הממשלה את אלה שיכולים גם להחליט ולקבל החלטות.
זבולון אורלב: הממונה על התקציבים בדרך כלל אומר שהכול שאלה של סדרי עדיפויות ושהממונה על הנושא יחליט על סדרי העדיפויות, אבל אני שואל אותו מי הממונה ולמי אני צריך לפנות כדי שישנה סדרי עדיפויות.
קריאה: אין אדם כזה.
זבולון אורלב: הוא יאמר לי שהחשב הכללי ממונה על מחשוב במשרדי הממשלה.
זבולון אורלב: עכשיו יהיה דו-שיח ונשתדל לפתור את הבעיה הזאת.
זבולון אורלב: הרגשתי היא שאנחנו יכולים לתרום בכך שנעזור לממשלה לעשות סדר בעניין כי אין סדר, אין אחריות, אין ניהול, אין כתובת אמיתית במשרדי הממשלה.
זבולון אורלב: זה מה שעולה מהדיון הזה.
סופיה מינץ: במשרד החינוך סייענו כבר פעמיים למחלקה למוזיאונים לממש את חוק המוזיאונים.
סופיה מינץ: חוק המוזיאונים קובע שיש חובה לנהל את האוצרות.
סופיה מינץ: בין כל מיני דברים שהוא קובע בחוק, הוא קובע שצריך לעשות רישום מסודר וניהול האוצרות.
סופיה מינץ: זה תוקצב באופן מלא.
סופיה מינץ: כל כמה שנים באים ומשמרים ומשפרים את מערכת המידע וזאת דוגמה למשהו שלמרות שהמחלקה הזאת כל פעם עוברת ממשרד למשרד, היא מתפקדת.
סופיה מינץ: זאת דוגמה למשהו שיש חוק ויש תקציב, כך שהדברים קורים.
זבולון אורלב: אני קצת חולק, אם מותר לי, על מבקר המדינה במובן הזה שיש כשלים טכנולוגיים מדעיים ויש כשלים אנושיים, מינהליים.
זבולון אורלב: אני חושב שהנושא המדעי הטכנולוגי הוא לא הבעיה אלא הבעיה היא הניהול.
זבולון אורלב: אם יהיה ניהול, לדעתי תיפתר גם הבעיה הטכנולוגית.
אלה שמחוני: אתה יכול בוועדת המדע להיחשף לנושא ולראות שיש כאן
אלה שמחוני: גם היבטים אמיתיים שמכבידים על אלו שירצו להתמודד עם זה, אבל הם חלק מהמציאות שלנו.
זבולון אורלב: אני לא אמרתי שיש פתרונות טכנולוגיים מדעיים למאה אחוזי הבעיה, אבל לפעמים לא צריך להמתין עד המאה אחוזים אלא להסתפק בשמונים אחוזים.
אלה שמחוני: מה שהוזכר כאן לגבי מעבדות אי.
אלה שמחוני: בי.
אלה שמחוני: אמ., הם מנסים לגשר על כל השינויים התדירים ולמצוא איזשהו פתרון שיאפשר איזשהו כלי שאנחנו לא נהיה תלויים בבעיות הטכנולוגיות התכופות האלה, ויתכן שהם ימצאו אותו.
זבולון אורלב: משרד החינוך משלם משכורות והמשכורת חייבת להישמר כי זה קשור בזכויות של המורה לפנסיה וכדומה, ויש לזה הרבה משמעויות.
זבולון אורלב: אומרת סופיה שיש טכנולוגיה שמשמרת את כל הנתונים ואם תשאלי אותה לגבי מורה מסוים עם מספר תעודת זהות, היא תאמר לך שבשנה מסוימת ובחודש מסוים, כמה שעות הוא עבד, אם היה לו גמול ניהול או לא וכולי.
זבולון אורלב: זה אפשרי.
אילנה בודובסקי: זה הרבה יותר קשה עם הנושאים המקצועיים.
אילנה בודובסקי: הנושאים של שכר הם נושאים שמשותפים לכל משרדי הממשלה.
זבולון אורלב: אמרתי שזה קל?
זבולון אורלב: את זה לא אמרתי.
זבולון אורלב: אמרתי שאני קצת חולק על כך ששמים את שתי הבעיות האלה יחד כי אלה לא שתי בעיות יחד.
זבולון אורלב: עד שאנחנו נסדר אחריות ממלכתית אחת, תאמיני לי שהנשמה תצא.
זבולון אורלב: עד אז יהיו כל הפתרונות הטכנולוגיים אבל הבעיה היא לא הפתרונות הטכנולוגיים כי הם יימצאו אם מדינת ישראל תדע לנהל נכון את העניין ואם יש מישהו אחראי, מישהו שרואה את התמונה הרחבה, יש מי שרואה גם את תמונת העומק, גם ההיסטוריה וגם העתיד.
אילנה בודובסקי: בתחום הזה משרדי הממשלה מצפים שגנזך המדינה ייתן להם את המענה.
זבולון אורלב: כיום משרד גנז המדינה, בגלל הבעיות של תקצוב ותקנים, אני מבין שהוא לא מסוגל לתת את המענה.
זבולון אורלב: מעידים כאן אנשים ואומרים שהכול מקובל עלינו אבל בכוחות העומדים לרשותם – גם מבחינת כוח אדם וגם מבחינת תקציב – הם אינם מסוגלים לתת מענה וזאת בעצם מסקנת הדיון.
זבולון אורלב: אנחנו נקיים דיון נוסף והפעם בהשתתפות אישית של שלושה אנשים – של הממונה על התקציבים, של החשב הכללי ושל סגן החשב הכללי לענייני מחשוב, איציק כהן.
רבקה מרקוס: הזכירו כאן עוד עניין של איוש תקנים של מנהלי רשומות במשרדי ממשלה.
זבולון אורלב: אם יהיה מישהו אחראי בשירות המדינה, הוא ידע להתקשר למנכ"ל, לשר ולסמנכ"ל ולמשוך לו באוזן, אבל היום אף אחד לא מושך באוזן.
זבולון אורלב: אם במשרד אין מנהל רשומות, מי מטפל בזה?
זבולון אורלב: אני הייתי מנכ"ל ואני אומר לכם שאם הייתי יכול לגנוב את התקן, הייתי גונב.
זבולון אורלב: אגב, עושים את זה גם למדענים ראשיים ותאמיני לי שאף משרד לא מרגיש אם מעלימים מדען ראשי.
אילנה בודובסקי: היום נציבות שירות המדינה ערה לבעייתיות בנושא הזה ומנסה לפתח דגם של אחראי לרשומות.
אילנה בודובסקי: העניין הוא שנציבות שירות המדינה עדיין לא נותנת תקנים וגם אותם אחראים לרשומות שקיימים היום הם לא על פי תקן אלא על פי רצונו של משרד.
אילנה בודובסקי: יש התחלה של טיפול בנושא הזה.
זבולון אורלב: אני חוזר ואומר שאם יהיה ניהול ממשלתי ממלכתי אחד, הוא יטפל בתקנים והוא יטפל בתקציבים.
אילנה בודובסקי: ברגע שלא משתפים את גנזך המדינה, זאת הבעיה.
זבולון אורלב: אני נועל את החלק הזה של הישיבה ורוצה להודות לכולם.
זבולון אורלב: אנחנו ממשיכים בסיור בדרך בית-לחם 150.
זבולון אורלב: הוועדה יוצאת לסיור
זבולון אורלב: יש מחלוקת אם זה על קלף או על סוג נייר אחר.
זבולון אורלב: אמרתי בהומור שלא רק בכנסת יש ויכוחים על המדינה ועל העצמאות, מדינה יהודית, מדינת כל אזרחיה, אבל גם הם מתווכחים על הצהרת העצמאות.
אלחנן גלזר: אני חייב לציין שראיתי כאן את המגילה והתרשמתי מאוד.
זבולון אורלב: באולם שגאל יש ארון מיוחד של הצהרת העצמאות אבל זה לא המקור למרות שהרבה אנשים חושבים שזה המקור.
קריאה: זה העתק נאמן למקור.
רבקה מרקוס: בתקופת דן תיכון בחלק מהזמן היה המקור.
גיל וייסבלאי: יש אצלנו חומר עוד מהתקופה העותומאנית שכולל ספרי נאפוז שהם בעצם מרשם האוכלוסין העותומאני ויש לנו 432 ספרים כאלה שכוללים מידע בעל ערך עצום לגבי האוכלוסייה והרכוש .
גיל וייסבלאי: אחד הספרים המעניינים הוא מרשם של יהודים אשכנזים בירושלים משנת 1900 ואפשר לראות כאן לדוגמה אדם שקוראים לו אליעזר בן-יהודה, בנו בן-ציון, אשתו דבורה, בנו אביחיל שנפטר.
גיל וייסבלאי: עוד חומר מהתקופה העותומאנית הוא חומר שהגיע אלינו של מועצת המושבה הגרמנית בחיפה.
גיל וייסבלאי: יש לנו כאן חומר גרמני של מועצות המושבות הגרמניות בירושלים, בחיפה וביפו.
גיל וייסבלאי: זה ספר הפרוטוקולים של מועצת המושבה הגרמנית בחיפה מיום היווסדה ועד 1939.
גיל וייסבלאי: אפשר לראות איך הם ניהלו את העניינים שלהם בצורה מופתית.
גיל וייסבלאי: אלה הרשימות, אלה ההצבעות והחתימות.
גיל וייסבלאי: יש לנו כאן לא מעט חומר מארכיון הקונסוליה הגרמנית בירושלים, גם ביפו ובחיפה.
גיל וייסבלאי: הקונסוליות הגרמניות פעלו כאן קרוב למאה שנים, מסוף שנות ה-30 של המאה ה-19 ועד 1939.
גיל וייסבלאי: אחד התיקים המעניינים כאן עוסק בדרכונים, באשרות וכולי.
גיל וייסבלאי: אפשר לראות כאן את תעודת המעבר של האדריכל אריך מנדלסון והתכתבות עם הגסטאפו בעניין חידוש הדרכון הגרמני שלו.
גיל וייסבלאי: מאוד מעניינת כל ההתכתבות ומדוע הם לא רצו לחדש את דרכונו הגרמני, כיהודי.
משה מוסק: יש לך כאן את החתימות של הדרכון?
גיל וייסבלאי: כן.
גיל וייסבלאי: זאת תעודת המעבר עם כל החותמות ואפשר לראות שהאיש נסע הרבה בחוץ לארץ.
גיל וייסבלאי: עוד דבר שקשור אל הגרמנים.
גיל וייסבלאי: יש לנו שרידים מארכיון של מפלגה נאציונל-סוציאליסטית הגרמנית שפעלה בארץ ישראל ובכלל זה גם ארגון ההיפר-יוגן.
גיל וייסבלאי: כאן אנחנו רואים טפסים עם תצלומים.
זבולון אורלב: לא ידעתי שהיה להם סניף בארץ.
גיל וייסבלאי: היו להם כאן חמישה סניפים, בכל אחת מן המושבות הגרמניות.
זבולון אורלב: עד איזו שנה?
גיל וייסבלאי: עד 1939.
קריאה: הבריטים אחר כך גירשו אותם.
גיל וייסבלאי: התיק הזה הוא ממאי 1935 ואלה הם בעצם שאלונים שצורפו לתצלומים.
זבולון אורלב: הם פעלו במושבות הגרמניות?
גיל וייסבלאי: בווילהלמה, יפו, סרונה, ירושלים.
גיל וייסבלאי: הסניף הפעיל ביותר היה בסרונה ובבית לחם הגלילית.
זבולון אורלב: אני נזכר שהיו שמועות שבסרונה היו מרגלים.
גיל וייסבלאי: נכון.
גיל וייסבלאי: יש ספר מרתק של חביב כנען.
גיל וייסבלאי: מהתקופה המנדטורית יש לנו את החומר של משטרת המנדט ובו יש גם טפסי מעצר שהוציאו לעולים בלתי לגאליים שהגיעו בספינות מעפילים.
גיל וייסבלאי: כאן זאת הספינה פריטה שטובעה.
זבולון אורלב: מרומניה?
גיל וייסבלאי: היא הגיעה מרומניה, כן.
גיל וייסבלאי: עוד חומר מנדטורי מעניין הוא חומר שנוגע לפיצוץ מלון המלך דוד וזה הדוח הרשמי לגבי הקורבנות.
זבולון אורלב: הדוח של הבריטים.
גיל וייסבלאי: כן, של הבריטים.
גיל וייסבלאי: דוח חקירת מקרי המוות עם רשימה של כל הקורבנות, רשימה שמית, ופירוט לגבי כל אחד מהם כאשר מצורפת לזה חוות דעתו של המומחה לגבי האירוע.
זבולון אורלב: אדם מן הישוב, חוקר, שרוצה להגיע לחומר הזה, הוא יכול?
קריאה: כן, הוא יכול.
משה מוסק: לצערנו הרב הוא משתמש בחומר המקורי.
משה מוסק: אם הוא היה מצולם, היינו יכולים לשמור עליו הרבה יותר טוב.
זבולון אורלב: אתם חייבים לתת לו לפי חוק?
זבולון אורלב: זה מחייב אתכם?
יהושע פרוינדליך: החוק מחייב אותנו לתת לו את המקור או העתק ובחינם אין כסף.
קריאה: אפשר לצלם אותו?
יהושע פרוינדליך: כן.
גיל וייסבלאי: מהתקופה המנדטורית יש לנו גם רשימות עולים.
גיל וייסבלאי: יש לנו רשימות עולים החל מהספינה שהגיעה ב-1919 ופתחה את העלייה השלישית ועד 1980.
גיל וייסבלאי: במקרה זה ספר משנת 1935.
גיל וייסבלאי: החומר הזה צולם ונסרק בשיתוף עם הארכיון הציוני המרכזי והוא היום זמין למדיה האלקטרונית.
גיל וייסבלאי: הוא נמצא אצלנו באולם הקריאה ובקרוב אולי גם באתר האינטרנט כאשר יהיה לנו.
זבולון אורלב: שם אני יכול לעשות אחזור מידע לפי שם?
גיל וייסבלאי: לא.
גיל וייסבלאי: זה לא מוקלד אלא לפי תאריך.
גיל וייסבלאי: יש לנו תוכניות ורעיונות ליצור מאגר כללי של שמות.
גיל וייסבלאי: זה טופס תוצאות ההצבעה באו"מ ב-כ"ט בנובמבר 1947.
גיל וייסבלאי: כל חוקי המדינה בסופו של דבר מגיעים אלינו לכאן משני מקורות, מהכנסת ומלשכת נשיא המדינה.
גיל וייסבלאי: לכולם יש צורה אחידה, מאז קום המדינה ועד הימים האלה.
זבולון אורלב: כל חוק עד היום נחתם כך?
גיל וייסבלאי: בדיוק אותו הדבר.
רבקה מרקוס: היום זאת חותמת אחרת ועכשיו הלשכה המשפטית עיצבה תיק חדש.
גיל וייסבלאי: אפשר לראות שזה חוק הארכיונים שהוא משנת 1955.
זבולון אורלב: בחקיקה הפרטית יש לכם רק את החוק אבל אתם לא יודעים מי חוקק את החוק, אם זאת הצעת חוק ממשלתית או לא ממשלתית.
רבקה מרקוס: היום המצב במדינה שכולם צריכים לבוא אלי כדי לדעת היסטוריה, אבל אנחנו עם יחידת המחשוב רוצים להביא את המאגר הזה לאינטרנט.
גיל וייסבלאי: יש לנו כאן תיק מאוד מעניין שדן במציאת בניין מתאים לכנסת.
גיל וייסבלאי: חיפשו בניין מתאים בירושלים והיו הצעות שונות ומשונות, כולל קולנוע סמדר במושבה.
גיל וייסבלאי: יש לנו כאן תיק שדן בבניין לגנזך המדינה ובתוכנית שלא התקיימה עד ימינו אלה והתוכנית היא מאוד מאוד מפורטת.
זבולון אורלב: זה בדיוק העניין.
זבולון אורלב: אין אבא.
זבולון אורלב: כאשר נמצא אבא, תאמין לי שגם זה ייפתר.
גיל וייסבלאי: אלה תעודות חברי הממשלה הראשונה.
זבולון אורלב: אגב, היום לא מנפיקים תעודה לחבר ממשלה.
זבולון אורלב: היום בכנסת מקבלים כרטיס אלקטרוני אבל לא מקבלים תעודה.
זבולון אורלב: "כל אדם המשרת בצבא הגנה לישראל, חייב להישבע שבועת אמונים לישראל, לחוקתה ולשלטונות המוסמכים".
זבולון אורלב: "אסור להקים או לקיים כל כוח מזוין מחוץ לצבא הגנה לישראל".
זבולון אורלב: זה נגד המחתרות.
קריאה: בגלל האצ"ל.
גיל וייסבלאי: לפני הקמת בנק ישראל, הבנק המרכזי שהיה מנפיק שטרות כסף היה אנגלו-פלשתינה בע"מ.
זבולון אורלב: אתם מבינים על איזה נייר הקימו את צה"ל ועל איזה נייר הקימו בנק.
זבולון אורלב: עיניכם הרואות.
גיל וייסבלאי: זאת האמנה בין הבנק לבין המדינה, עליה חתומים ראש-הממשלה בן-גוריון, שר האוצר קפלן, שר המשפטים רוזן, זיגפריד הופיין שהיה יושב-ראש הבנק וכולי.
גיל וייסבלאי: מהדברים המעניינים והייצוגיים שיש לנו כאן זה את הסכם השלום בין ישראל למצרים וזה דף החתימות בהסכם.
זבולון אורלב: המקורי?
גיל וייסבלאי: דרך אגב, המסמכים הייצוגיים האלה אינם יוצאים לחדר העיון מסיבות מובנות.
רבקה מרקוס: ההסכם הונח על שולחן הכנסת והוא נמצא היום באתר האינטרנט.
גיל וייסבלאי: נכון, אבל אני מדבר על הנייר המקורי.
זבולון אורלב: גם כאן אין תודעה היסטורית וכל אחד חותם בעט שלו.
זבולון אורלב: לרבין תמיד היה עט פיילוט.
זבולון אורלב: מעניין, גם הוא חתם באנגלית ובערבית וג'ימי קרטר חתם רק באנגלית.
זבולון אורלב: לא ידעתי אף פעם שזה הולך בצורה הזאת.
גיל וייסבלאי: עברית, ערבית, אנגלית.
גיל וייסבלאי: עוד דברים ייצוגיים כמו ההחלטה של הסנט האמריקאי במלאת עשור למדינת ישראל.
גיל וייסבלאי: זה בעצם מסמך רשמי שהגיש הסנט האמריקאי למדינת ישראל במלאת עשור למדינה.
קריאה: מי חתום כאן?
גיל וייסבלאי: מזכיר הסנט האמריקאי.
גיל וייסבלאי: אחד האוספים המעניינים ביותר שיש לנו כאן שייך לוועדת הסמל והדגל.
גיל וייסבלאי: אלו הן הצעות לדגל המדינה.
זבולון אורלב: אנשים הגישו הצעות?
גיל וייסבלאי: ההצעות היו בעילום שם ולכן לכל הצעה היו נותנים שם קוד כדי שיוכלו לדון בעילום שם.
זבולון אורלב: איפה ההצעה שבסוף התקבלה?
גיל וייסבלאי: למרבה האבסורד, ההצעה שהתקבלה לבסוף איננה נמצאת כאן.
גיל וייסבלאי: כיוון שהתקבלו הרבה מאוד הצעות ואי אפשר היה להכריע, בסופו של דבר הלכו על האחים שמיר.
גיל וייסבלאי: זאת ההצעה של גרשום שוקן, עורך "הארץ".
זבולון אורלב: זה גוסטב שוקן.
אלחנן גלזר: מי בסוף החליט איזו הצעה תתקבל?
גיל וייסבלאי: לגבי הדגל, הייתה ועדת שרים.
זבולון אורלב: כבר אז היה מכרז.
גיל וייסבלאי: אוספי הגנזך הם מאוד מגוונים מבחינת החומרים.
גיל וייסבלאי: כרגע, וגם בשל התנאים הנוכחים, הראיתי לך רק את אוספי הנייר אבל יש לנו כאן גם אוספים של צליל, הקלטות, תקליטים, הקלטות היסטוריות ותצלומים, וגם אוסף כרטוגרפיה מעניין מאוד.
גיל וייסבלאי: זאת לדוגמה המפה של קווי הפסקת האש בין ישראל לירדן.
זבולון אורלב: עכשיו תפתור לי תעלומה.
זבולון אורלב: אגב, זה קשור למלחמת ששת הימים ולא קשור.
זבולון אורלב: לפני מלחמת ששת הימים הייתי חייל בהסדר בנח"ל המוסדר ועשינו את הקו הירושלמי.
זבולון אורלב: הקו הירושלמי היה מאוד מסובך כי היו בתים שבצד אחד הם היו ירדנים ובצד השני הם היו ישראלים.
זבולון אורלב: אמרו לנו שחתמו ברודוס את הסכמי שביתת האש, חתמו את זה על מפה של 1 ל-100 אלף.
זבולון אורלב: עכשיו אני רוצה לראות.
זבולון אורלב: הבעיה היא שכל מילימטר במפה של 100 אלף, זה 100 מטרים בשטח.
זבולון אורלב: הייתה שאלה האם הבית שנמצא מתחת לעובי הקו, למי הוא שייך ועל זה היו קרבות.
גיל וייסבלאי: זאת המפה.
זבולון אורלב: פתרת לי היום תעלומה.
זבולון אורלב: היה בית מול שער יפו שקראו לו בית טאנוס שהיה פעם מלון, כאשר בצד אחד גרו משפחות ישראליות ועל הגג הייתה עמדה ישראלית, אבל בצד המזרחי גרו משפחות ירדניות ועל הגג הירדני הייתה עמדה ירדנית.
זבולון אורלב: זה היה בניין גדול מאוד.
קריאה: היום קיימת שם שכונת היוקרה, כפר דוד.
זבולון אורלב: היה עוד בית אחד בשכונת אבו-טור וגם היה סיפור עובי הקו והייתה מחלוקת.
זבולון אורלב: גם לגבי נוטרד
זבולון אורלב: אם הייתה בעיה של עובי הקו.
זבולון אורלב: זה ממש מקורי?
גיל וייסבלאי: עם חתימות של יגאל ידין.
זבולון אורלב: בוויכוח שניהלה אתי שרת החינוך לגבי הקו הירוק, הראיתי לה שיש החלטת ממשלה מאוקטובר 1967 לפיה הממשלה החליטה שהקו הירוק נמחק מהמפות של מדינת ישראל, הוא לא חי ולא קיים כי הוא לא קו גבול אלא הוא באמת קו שביתת נשק מול ירדן.
משה מוסק: זה הגבול.
משה מוסק: באמצע זה שטח ההפקר.
זבולון אורלב: 1 ל-100 אלף מילימטר, זה 100 מטר במציאות.
משה מוסק: הקו הירוק הזה הוא בין שניים לשלושה מילימטרים.
משה מוסק: זה עושה את זה יותר חמור, כי זה 200-300 מטרים.
גיל וייסבלאי: דברים שאולי נוגעים קצת יותר אליך.
גיל וייסבלאי: לדוגמה, אנחנו מקבלים את התיקים של כל משרדי הממשלה, בכלל זה תיקים של משרד הרווחה ויש כאן לדוגמה תיק בו יש סיכום של סיורים ואירועים.
זבולון אורלב: אתה רוצה לומר לי שהפכתי למוצג ארכיוני?
גיל וייסבלאי: לסיום, אני מבקש את רשותך להציג את התיק הבא וזה תיק של המכון התורני הפדגוגי.
זבולון אורלב: אני בוגר המכון.
גיל וייסבלאי: יש כאן כל מיני מסמכים כולל גם תוצאות של בחינות הגמר.
גיל וייסבלאי: אם אני לא טועה, זה אתה.
זבולון אורלב: איך זיהיתם שזה אני?
גיל וייסבלאי: מידע פנימי.
גיל וייסבלאי: אנחנו יודעים הכול.
גיל וייסבלאי: יש לנו כאן גם את הציונים שלך.
משה מוסק: יום אחד תבוא אלינו ותעיין בזה בניחותא.
זבולון אורלב: זה התיק האישי שלי?
גיל וייסבלאי: לא, זה תיק של המוסד.
גיל וייסבלאי: למעשה זה תיק של משרד החינוך, התכתבות עם משרד החינוך.
זבולון אורלב: הם נכנסו לאתר האינטרנט וראו שלמדתי במכון.
זבולון אורלב: היום קל למצוא את הדברים האלה.
קריאה: זה צריך לדעת, שדברים שעושים, מגיעים לגנזך.
זבולון אורלב: זה הדוח שהוצאנו ממשרד הרווחה.
זבולון אורלב: אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לענייני ביקורת המדינה בעניין בקשת מבקר המדינה להאציל סמכויות לפי סעיף 26 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958 (נוסח משולב).
זבולון אורלב: להלן בקשתו של מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, מיכה לינדנשטראוס: "הריני מתכבד להודיעך כי בהתאם לסמכותי לפי סעיף 26 לחוק מבקר המדינה, התשי"ח-1958 (נוסח משולב) החלטתי למנות את עו"ד הלל שמגר, מנהל נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה, להיות בעל הסמכויות האמורות בסעיף 8 עד 11 ו-27(ד) לחוק ועדות חקירה, התשכ"ט-1968.
זבולון אורלב: מינוי זה טעון אישור הוועדה לענייני ביקורת המדינה של הכנסת, ואודה לך אם תואיל להביא בהתאם את בקשתי בפני הוועדה, לאישורה.
זבולון אורלב: בהזדמנות זו אבקש, למען הסדר הטוב, לאשר את ביטול מינויו של עו"ד דורי פינטו, מנהל נציבות תלונות הציבור במשרד מבקר המדינה לשעבר, שפרש מהמשרד".
מירי אלה: סעיף 26 לחוק מבקר המדינה, כמו סעיפים אחרים, נותן למבקר המדינה ולנציב כלים שהוא עשוי להיזקק להם כאשר הוא ממלא את תפקידו כנציב.
מירי אלה: המבקר מכוח הסעיפים האלה יכול לבקש מידע מכל גוף, מסמכים וידיעות הדרושות לו לצורכי הביקורת.