GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: הואיל ועדיין לא התחלתם, אנחנו מוכנים לשנות את החלטתנו.
זבולון אורלב: כלומר, כרגע כן עומדת בקשה של ועדת ביקורת המדינה בתוקף סמכותה על פי סעיף 21 שהמבקר יכלול את הסוגיה הזאת בתוכנית העבודה שלו אלא אם כן נקבל היום רושם אחר.
זבולון אורלב: אני אומר לפרוטוקול שהמנכ"ל ביקש אותי שאוותר על השתתפותו.
זבולון אורלב: חיים, אתה מופקד היום על הנושא.
זבולון אורלב: מה תפקידך הפורמאלי?
חיים הלפרין: אני מנהל את היחידה לתוכניות משלימות למידה, זה כולל את יוח"א, קרב, מה שנקרא פנימיות יום, את תוכנית ההזנה ועוד כמה דברים.
חיים הלפרין: לקחתי את המצגת שהייתה בפניכם בפברואר וערכתי בה עדכונים.
חיים הלפרין: אני מגיש אותה ליושב-ראש ולחברים.
חיים הלפרין: מבחינתנו אנחנו נמצאים היום במצב בו נכון להיום, מעודכן לסוף מאי, אוכלים 112 אלף ילדים וזה מבחינתנו כמעט מיצוי הפוטנציאל של הילדים הרלוונטיים.
חיים הלפרין: עוד מעט אני אגיע לקשיים, אבל זה בעצם כמעט מיצוי כל הפוטנציאל, מבחינת מה שהוסכם בין שרת החינוך ושר האוצר, מבחינת האוכלוסייה.
חיים הלפרין: כלומר, אנחנו מדברים על האוכלים בשנת תשס"ו פלוס אשכול אחד, שזה בעצם היעד שהוגדר לשנת תשס"ז, כאשר במקור הפוטנציאל של כל הקבוצה הזאת הוא בערך 166.
חיים הלפרין: 5 אלף סועדים ואנחנו עומדים היום על 112 אלף ואני אומר – למרות שאני מזמין את השאלה – שזה בעצם מיצוי הפוטנציאל ואני רוצה להסביר את הפער שנובע משני מקורות.
חיים הלפרין: מקור אחד הוא בעצם קבוצות של הורים שאומרים שהם לא רוצים שהילדים שלהם יאכלו.
חיים הלפרין: זה יכול להיות אימא ששולחת פתק עם הילד ואומרת בו שהיא לא רוצה שהבן שלה יאכל או הורים לילדים בקיבוץ שאומרים שהם רוצים לאכול בחדר האוכל.
זבולון אורלב: אם יבקש מבקר המדינה שתוכיח שהם הודיעו על כך, יש לך הוכחות על כך.
חיים הלפרין: יש הוכחות.
זבולון אורלב: יש תיעוד מסודר.
זבולון אורלב: כמה מתוך ה-35 אלף תלמידים שצריכים לאכול ולא אוכלים הם בקטגוריה הזאת?
חיים הלפרין: בערך 12 אלף הם כאלה שבאים עם פתקים.
חיים הלפרין: זה יכול להיות גם ילדים בקיבוץ כאשר הקיבוץ אומר שהוא רוצה שהילדים שלו יאכלו בחדר האוכל והם אכן אוכלים בחדר האוכל.
חיים הלפרין: מבחינתנו זה אותו הדבר, בין אם זה נעשה בפתק מההורה או שהאסיפה החליטה על כך במשותף.
זבולון אורלב: יודעים מי הם אותם 12 אלף ילדים?
זבולון אורלב: אולי זה בגלל תשלום, כי הרי בכל זאת הם צריכים לשלם משהו, או אולי בגלל סיבות שהיו צריכות להדליק נורות אדומות?
זבולון אורלב: או בגלל שהאוכל לא ראוי?
חיים הלפרין: עוד מעט נגיע לאוכל הלא ראוי.
חיים הלפרין: אני אומר שזאת קבוצה אחת.
חיים הלפרין: הקבוצה השנייה היא של רשויות שאמרו, מסיבות שונות ומגוונות, שהן לא עומדות בזה, לא יכולות לעמוד בזה וכולי.
חיים הלפרין: הקבוצה הזאת התחלנו, בשיתוף עם השלטון המקומי, למרות שהן מאוד לא אהבו את זה – בצדק מבחינתן – הליך של קיזוז חד-צדדי.
חיים הלפרין: כלומר, הודענו לרשות שאם היא לא תוכיח לנו שבאמת כל ההורים כתבו בפתק שהם לא רוצים שילדים יאכל, אנחנו נחיל עליהם את ההזנה בכוח.
חיים הלפרין: בכוח, פירושו שמרגע שנכנס קבלן המזון, ואנחנו מתואמים מול מנהלי בתי הספר, מאותו רגע הרשות מחויבת באופן חד צדדי על חלקה ואם היא תגבה או לא תגבה, זו בעיה שלה.
חיים הלפרין: זו קבוצה קטנה מאוד.
חיים הלפרין: הקבוצה השלישית שהיא לצערי הקבוצה היותר גדולה, היא הקבוצה שגילינו אותה תוך כדי תנועה.
זבולון אורלב: בכמה ישובים מדובר לגבי הקבוצה השנייה?
חיים הלפרין: בשניים או שלושה ישובים, בעיקר במגזר הערבי.
חיים הלפרין: יש ישוב אחד צ'רקסי שהתברר לנו שהבעיה הייתה בטעם של האוכל, ועשינו מהלך של גיוס הורים מתנדבים שיבואו לקבלן ויראו לו איך לתבל ואיך להגיש.
חיים הלפרין: עשינו שבוע ניסיון ובסוף השבוע הזה נראה איך מממשים את זה.
חיים הלפרין: במאות תלמידים.
חיים הלפרין: שתיים או שלוש רשויות קטנות, בעיקר במגזר הערבי.
חיים הלפרין: הקבוצה הגדולה היא שהקבוצה הבעייתית היא קבוצה שדרך ההזנה גילינו מחדש את העובדה שהישוב לא מקיים יוח"א.
חיים הלפרין: יש כאלה שלפי הצו לא מקיימים יום לימודים ארוך והם אומרים שאם הילדים הולכים הביתה ב-2:30, אין שום סיבה לתת לו לאכול בשעה 1:00.
זבולון אורלב: הם מוסיפים חטא על פשע.
חיים הלפרין: אנחנו מטפלים בזה במישור של יוח"א.
חיים הלפרין: כלומר, חלקם קיבלו כל מיני היתרים לא חוקיים ואנחנו בדיוק עושים את המהלך של הארכת יוח"א לכל החיים בזה וממילא ההזנה תהיה תקפה לגביהם בשלב הבא, כאשר נוודא שיוח"א עובד.
חיים הלפרין: הדוגמה המובהקת היא עפולה.
זבולון אורלב: יוח"א, ברגע שהוא צו, הוא חובה?
חיים הלפרין: יוח"א הוא חובה.
רן מלמד: אמרת היתרים לא חוקיים.
חיים הלפרין: הם פנו למישהו והוא אמר להם שהם יכולים ללמוד עד 2:30 כי חם לכם, מישהו אמר שאמרו לו – וביררנו,ולא אמרו לו – שבגלל שההסעות מתפזרות ב-2:30, הלימודים מסתיימים בשעה הזאת.
חיים הלפרין: כל מיני וריאנטים של דברים שקרו ואנחנו בדיוק בתהליך של אכיפה של הדבר הזה.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם גם לכבודו של דוקטור קדמן את הנתונים.
זבולון אורלב: הפוטנציאל הוא 146 וחצי אלף תלמידים.
חיים הלפרין: אני רוצה למסור עוד נתון אחד שהתברר לנו תוך כדי תנועה.
חיים הלפרין: יש עוד קבוצה שהיא בתוך ה-146 אלף, לא אמדנו את גודלה כי זה נודע לנו תוך כדי תנועה, וזאת הקבוצה של הרשתות כמו מעיין החינוך התורני והרשת של אגודת ישראל.
חיים הלפרין: הבנו, על פי חוות הדעת שאילת נתנה לנו, שמבחינת המקום שלהם בחוק, המדינה מחויבת להזין אותם בתנאי שהרשת רוצה.
חיים הלפרין: כלומר, אנחנו במהלך האכיפה לא הבדלנו בין סוגי בתי הספר, אבל חלק מהרשויות טענו, בצדק, שאם אצלם לומדים ילדים – כיוון שהרשות היא באופן על-אזורי – אם במועצה אזורית שפיר לומדים ילדים מקריית גת שהרשות הזאת לא רוצה והרשות הזאת לא רוצה, אבל הם לומדים ברשתות של החינוך החרדי, אומר לי ראש הרשות שהיא לא צריך לממן את הילדים שהם לא שלו, מה עוד שהוא גם לא רוצה שהם ילמדו אצלו.
חיים הלפרין: אז הבנו תוך כדי תנועה שמבחינת הרשות, היא לא מחויבת לממן את חלקם של הילדים האלה וממילא זה סוג של הליך וולונטרי.
חיים הלפרין: כלומר, אם אותו בית ספק שנמצא ביוח"א רוצה הזנה, זה אומר שהרשת צריכה לומר רוצה אני וממילא היא הופכת להיות הרשות המקומית והיא זו שצריכה לממן את חלקה של הרשת בהזנה.
חיים הלפרין: ממילא הקבוצה מצטמצמת מבחינת הפוטנציאל שלה ואנחנו מתקרבים מאוד למה שהיה במכתב בין שר האוצר לשרת החינוך שעמד על 109 אלף בפועל.
רן מלמד: מ-190 אלף המספר ירד ל-109 אלף?
חיים הלפרין: 190 אלף הוא מלוא פוטנציאל יוח"א אבל אנחנו לא מדברים על מלוא הפוטנציאל כי גם המכתב של שר האוצר לשרת החינוך מגדיר את האוכלוסייה והאוכלוסייה שהוגדרה הייתה בעצם אשכול אחד פלוס אוכלי תשס"ו.
חיים הלפרין: זה ה-109 אלף בפועל.
חיים הלפרין: אנחנו רצינו להרחיב את המהלך הזה לאור הדיון שהתקיים כאן.
זבולון אורלב: למה אמרו שהפוטנציאל המחויב על פי החוק הוא 140 ומשהו אלף?
אילת כהן-מלקמן: לא, על פי החוק.
חיים הלפרין: זה פוטנציאל יוח"א אבל התקצוב לא הגיע לשם בשום שלב.
רן מלמד: מה זאת אומרת התקצוב?
רן מלמד: יש חוק.
רן מלמד: החוק קובע שצריכים לתת הזנה.
אילת כהן-מלקמן: לא.
אילת כהן-מלקמן: החוק קובע כי פוטנציאל של האוכלוסייה שיכולה להיות היא רק מי שביוח"א ויוח"א זה 192 אלף ילדים.
אילת כהן-מלקמן: סעיף 4 לחוק אומר שמתוך האוכלוסייה הזאת – הוא נקרא החלה בהדרגה, כי החוק לקח מתוך הנחה שאולי לא יהיה תקציב מלא להחיל את זה מהתחלה – שרת החינוך ושר האוצר מחליטים בהסכמה מי מתוך אוכלוסיית יוח"א יקבל הזנה.
אילת כהן-מלקמן: דהיינו, אתם לא יכולים להחליט על מישהו שלא ביוח"א שיקבל הזנה, אלא יצטרכו להחליט כל שנה מי מתוך אוכלוסיית יוח"א יקבל.
רן מלמד: בואו לא ניתמם.
רן מלמד: אנחנו מכירים את החוק ואנחנו יודעים איך עובד גם משרד החינוך וגם מרכז השלטון המקומי.
רן מלמד: כמעט עברה שנת לימודים ובחצי השנה הראשונה פחות מ-50 אחוזים מהילדים קיבלו הזנה.
רן מלמד: אנחנו מסיימים את השנה ועדיין לא כל הילדים שצריכים לקבל הזנה, מקבלים הזנה.
רן מלמד: זה ששרת החינוך עושה קומבינות כאלה ואחרות עם עדי אלדר, עם האשכולות שלו בכרמיאל, זה טוב ויפה, אבל השורה התחתונה היא שילדים שצריכים לקבל הזנה מוצאים ממנה.
רן מלמד: כרגע אני בכלל עוד לא מתייחס לנתונים שאתה הבאת שלפי בדיקות שאנחנו ערכנו – אני סמנכ"ל עמותת ידיד שיזמה את החוק, גם המקורי וגם את התיקונים האחרונים – זה לא כך.
זבולון אורלב: יזמה את החוק המקורי של חברת הכנסת יולי תמיר.
ישראל נדיבי: הוא יזם אתה ועכשיו הוא אומר שהיא עושה עם זה קומבינות?
רן מלמד: כן, בהחלט.
ישראל נדיבי: איך זה יכול להיות?
רן מלמד: תתפלא.
רן מלמד: הסיבה היחידה שהורידו את הפוטנציאל, זה בגלל משחקים.
רן מלמד: עושים את זה גם עם המורים, עם אשכול 7 ואשכול 6 ואחרים.
רן מלמד: אנחנו מכירים את הנושא.
זבולון אורלב: ראית את החוק שאישרו?
זבולון אורלב: לפעמים אני המום כי מילא ועדת שרים, אבל שרת החינוך לא מערערת בממשלה והיום זה עולה להצבעה.
זבולון אורלב: הציעו הצעת חוק שתבטל את הצורך של השרה לקבל אישור מוועדת החינוך לגבי תשלומים הורים.
זבולון אורלב: עכשיו הכול יהיה פתוח.
זבולון אורלב: לפעמים יש רוב מקרי בוועדת השרים, אבל יש שסתום ביטחון לפיו שר יכול לערער לממשלה תוך שבועיים על החלטת ועדת שרים ואז החלטת ועדת שרים נעצרת.
זבולון אורלב: החוק הזה לא ערערו עליו והיום עומדים להצביע עליו.
זבולון אורלב: סיעתי תצביע כמובן נגד, ואני כנראה אנמק את ההתנגדות כי נרשמתי לכך.
יצחק קדמן: יש לי הבטחה של יושב-ראש ועדת החינוך שהוא לא יעביר את זה.
יצחק קדמן: אני מקווה שלא יעקפו את ועדת החינוך בדיון על החוק הזה ויעבירו אותו לוועדה אחרת.
זבולון אורלב: קואליציה יכולה להחליט שזה יידון בוועדה אחרת.
רן מלמד: אם יורשה לי לשאול שאלה.
רן מלמד: בדיון שהיה בחודש נובמבר בכנסת, שרת החינוך הודיעה שמהכספים של החירום שהתקבלו לטובת הביטחון ייקחו כסף לנושא ההזנה וכל ילדי הצפון יקבלו הזנה.
רן מלמד: אני רוצה לדעת האם זה נכון או לא נכון.
חיים הלפרין: אני יכול לענות לך לפחות לגבי מועצות אזוריות.
רן מלמד: יהדות ארצות-הברית נתנה כספים וזה היה אמור להיות להזנה.
חיים הלפרין: יש מועצות שלא רוצות.
חיים הלפרין: מועצה אזורית מעלה יוסף לא מקיימת – למרות שהיא צריכה – יום חינוך ארוך ומסיימים שם את הלימודים בשעה 2:00.
רן מלמד: אם הם מסיימים את הלימודים בשעה 2:00, הם לא זכאים להזנה אבל זה לא אומר שהם לא רוצים.
חיים הלפרין: מועצה אזורית גליל עליון, שזו מועצה אזורית רק של קיבוצים, חלק מהילדים שהם לא מהקיבוצים אוכלים אבל הקיבוץ אומר שהוא לא רוצה כי הילדים אוכלים בבית לאחר הלימודים.
זבולון אורלב: אני רוצה להבין שוב את הנתונים ולכן נמקד אותם.
זבולון אורלב: על פי החוק, על פי סעיף 4, על פי הבנתך את החוק, מה מספר התלמידים שהיו צריכים להיות מוזנים בשנת תשס"ז.
אילת כהן-מלקמן: לפי החוק אנחנו צריכים את הסכמת שר האוצר לאוכלוסייה.
אילת כהן-מלקמן: הסכמת שר האוצר ושרת החינוך שקיבלה ביטוי בכתב מונה 109 אלף ילדים.
אילת כהן-מלקמן: אנחנו רצינו להגיע ליותר.
זבולון אורלב: את חורגת מהשאלה שלי.
זבולון אורלב: אני שואל את עצמי – זו ישיבה נדמה לי רביעית שאני משתתף בסוגיה הזאת – למה כל פעם אני שומע מספרים אחרים.
זבולון אורלב: גם בתחילת הישיבה הזאת נמסרו מספרים אחרים.
אילת כהן-מלקמן: אפשר למסור לכם את המכתב.
זבולון אורלב: בתחילת הישיבה הזאת, בדיווח של מר הלפרין, הוא אמר שאוכלוסייה פוטנציאלית היא 146 אלף ילדים.
אילת כהן-מלקמן: אנחנו רצינו את זה.
אילת כהן-מלקמן: אנחנו רוצים לנסות להגיע ל-140 אלף ילדים.
זבולון אורלב: אם יש לכם תקציב ל-109 אלף ילדים, איך רציתם להגיע ל-146 אלף?
אילת כהן-מלקמן: צריך לקבל את הסכמת שר האוצר כדי להרחיב את האוכלוסייה.
אילת כהן-מלקמן: פנתה שרת החינוך לשר האוצר – פנינו בכתב, בצורה מסודרת – כדי לקבל את ההסכמה על ההרחבה, אבל את ההסכמה שלו בכתב, כמו את ההסכמה הראשונה, לא קיבלנו.
זבולון אורלב: את מבינה לבד ש-112 אלף תלמידים זה פחות ממספר המוזנים בשנת תשס"ו.
שולה מור: נכון ל-26 אפריל 2007 – יש לי פה רשימות מדויקות – 111,864 מוזנים.
שולה מור: אני מדברת על תשס"ז.
זבולון אורלב: אני מדבר על תשס"ו.
רן מלמד: בשנת תשס"ו אכלו 94 אלף.
אילת כהן-מלקמן: מכיוון שחלק מאוכלי תשס"ו היו באשכול אחד מלכתחילה.
זבולון אורלב: את אומרת שכל מה ששר האוצר הסכים, זה ל-109 אלף ילדים.
חיים הלפרין: כל מה ששר האוצר הסכים זה בעצם להעלות מ-50 מיליון ל-80 מיליון את בסיס התקנות.
זבולון אורלב: זה מה שאני לא מבין, איך ב-50 מיליון אוכלים 94 אלף וב-80 מיליון זה תקציב ל-109 אלף.
חיים הלפרין: יש רכיבי השתתפות.
אילת כהן-מלקמן: רכיבי ההשתתפות השתנו.
אילת כהן-מלקמן: מה שקרה הוא שאם מלכתחילה אחוזי ההשתתפות היו פחות או יותר 50 אחוזים מדינה ו-50 אחוזים מדינה וקרן רש"י, הוועדה במשרד ראש-הממשלה, שממונה לפי חוק ארוחה יומית לתלמיד, מכיוון שרשויות באו וטענו שמאוד מאוד קשה להן לעמוד בחלקן, עשו חלוקה דיפרנציאלית של האחוזים.
חיים הלפרין: לפי אשכולות.
אילת כהן-מלקמן: לפי אשכולות.
אילת כהן-מלקמן: אז השתתפות המדינה באשכולות הנמוכים יותר גדלה.
אילת כהן-מלקמן: השתתפות המדינה גדלה ולכן מה שקורה הוא שהפוטנציאל שלך הוא לא גדל בהתאמה.
רן מלמד: ניקח ישובים פרטניים.
רן מלמד: ניקח למשל את קריית גת.
רן מלמד: אני לא יודע מה אתם יודעים על קריית גת, אבל בקריית גת, בין השאר, יש 600 מנות שמחולקות כל יום, מעבר לתקציבים של המדינה, יש עוד מימון מתורם חיצוני, והמנות האלה עולות חצי מהעלות שאתם קבעתם ומצליחים להביא את כל הישוב.
רן מלמד: איך זה בא לידי ביטוי בנתונים שלכם, הנתונים הכספיים של קריית גת למשל?
אילת כהן-מלקמן: מי תורם?
אילת כהן-מלקמן: תורמים לרשות המקומית?
אילת כהן-מלקמן: כי לרשות מותר לקבל תרומות.
אילת כהן-מלקמן: לפי החוק לרשות ולמדינה מותר לקבל תרומות.
רן מלמד: לכן מה שאני מנסה לומר לכם לגבי הנתונים הגלובאליים שלכם, מעבר לעובדה שלטעמי יש חוק והחוק לא מקוים כמו שצריך.
אילת כהן-מלקמן: לא הבנתי מה לא מקוים.
אילת כהן-מלקמן: אם כתוב שמותר לקבוע את האוכלוסייה, אם אין לנו את הסכמת שר האוצר להרחיב אוכלוסייה ואין תקציב, אתה עושה מה שאתה יכול ולכן כתוב החלה בהדרגה.
רן מלמד: הורדנו את פוטנציאל האוכלוסייה מ-190 ל-146 אלף.
אילת כהן-מלקמן: אם היה לנו את התקציב לכך, היינו שמחים.
אילת כהן-מלקמן: אם יוגדל התקציב, אנחנו רק נשמח לכך ואני בטוחה שזה יסב עונג לחיים ובוודאי לנו.
זבולון אורלב: אני מבקש שכולם יחזיקו את המצגת שנתת עם תמונת הנתונים.
זבולון אורלב: תסביר לי מה ההבדל בין סך כל אוכלים מתוקצבים לבין סך כל פוטנציאל התלמידים במוסדות וישובים שהיוו יעד לתשס"ז.
חיים הלפרין: המעבר מתשס"ו לתשס"ז, כאשר הוולונטריות הפכה לחוק, בעצם הגדיל מחדש את האוכלוסייה גם במקומות שכבר אכלו.
חיים הלפרין: למשל, אם בישוב מסוים בית ספר מסוים, במסגרת ההליך הוולונטרי שהיה בתשס"ו, פעלו ארבע כיתות מתוך שמונה כיתות.
חיים הלפרין: כאשר אתה מגיע לאותו בית ספר באמצעות החוק, אתה אומר לו שעכשיו כולם אוכלים וזה בעצם הגדיל את הפוטנציאל באותו בית ספר, למרות שאתה יכול לומר תיאורטית שבשנת תשס"ו הילדים בקריית גת אכלו, אבל כאשר אתה מגיע לתשס"ז, פוטנציאל קריית גת גדל.
חיים הלפרין: כנ"ל לגבי כל ישוב וישוב, מרגע שאתה עובד על פי חוק.
זבולון אורלב: מה זה "שהיוו יעד לתשס"ז"?
חיים הלפרין: פירושו כל אוכלי תשס"ו וכל אשכול אחד.
זבולון אורלב: כלומר, היעד שלכם היה כל אוכלי תשס"ו ועוד אשכול מספר אחד, שהם 146 אלף ילדים.
אילת כהן-מלקמן: לא, זה 109.
חיים הלפרין: לא, זה היעד הפוטנציאלי.
זבולון אורלב: אני שואל מתמטיקה.
זבולון אורלב: כמה תלמידים יש בכל אוכלי תשס"ו פלוס כל התלמידים באשכול אחד?
זבולון אורלב: זה 109 או 146 אלף?
שולה מור: 94 אלף תלמידים אוכלי תשס"ו ועוד 15 אלף תלמידים של אשכול אחד.
שולה מור: על זה הוסיף משרד האוצר עוד 30 מיליון שקלים.
זבולון אורלב: לפי מה שאת אומרת, אם אני אספור את התלמידים שאכלו בתשס"ו ואספור את התלמידים של אשכול אחד, אני אגיע ל-109 אלף תלמידים.
זבולון אורלב: אם כן, מה זה המספר הזה 146 אלף תלמידים?
זבולון אורלב: כלומר, מ-109 עד 146 אלף, זה בסביבות 37 אלף תלמידים, הם לא אוכלים בתשס"ו והם לא באשכול אחד.
זבולון אורלב: אם זה כך, מי אלה התלמידים האלה?
חיים הלפרין: אלה ילדי כיתות ה'-ו' שלא אכלו בשנת תשס"ו.
חיים הלפרין: כיתות ג'-ד' אכלו בתשס"ו באותו בית ספר מסוים שהתנגד להאכלה, וכאשר באנו אליהם שנה אחר כך ואמרנו שזה יישום החוק, כל בית הספר כולו הפך להיות פוטנציאל לאוכלים.
חיים הלפרין: לכן זה בעצם הגדיל את הפוטנציאל.
חיים הלפרין: לא בדקו מי אכל בפועל בתשס"ו כי יכול להיות למשל שרק חצי כיתה ג' אכלה.
אילת כהן-מלקמן: אני אבהיר את זה בצורה אחרת.
אילת כהן-מלקמן: מה שקרה הוא שכאשר ספרנו ראשים בתשס"ו לפי מנות פלוס אשכול אחד, היה 109 אלף, ואז באים ליישם את תשס"ז ואמרנו שעכשיו זה חוק ולא רק כיתה א', ב', ג', ד' תאכל במוסד אלא כל המוסד, כל בית הספר היסודי שמקיים את יוח"א יאכל.
אילת כהן-מלקמן: אז הסתבר שזה הפער בין ה-140.
אילת כהן-מלקמן: כאשר אתה בא ורואה את הישוב כולו, יש פער בין מי שאכל בתשס"ו, אבל אתה תיתן לילד בכיתה אחת ולא תיתן לילד אחר כאשר החוק חל?
זבולון אורלב: האישור של משרד האוצר הוא על המספר או על קריטריון?
חיים הלפרין: על המספר.
זבולון אורלב: איך הוא יכול לתת על מספר של 109 אלף אם יש ילדים בכיתות ג'-ד' באותו בית ספר שלא אכלו וצריכים לאכול?
אילת כהן-מלקמן: כשאנחנו אמרנו תשס"ו, לא תמיד ידענו אז שלא כל בית הספר אוכל, ואז עשו סימולציות לפי מספר הילדים שאכלו.
זבולון אורלב: למה לא תוקן המכתב של שר האוצר?
אילת כהן-מלקמן: זה בדיוק מה שאמרנו.
אילת כהן-מלקמן: פנינו אבל עדיין לא קיבלנו את ההסכמה בכתב.
יונתן רגב: נושא הכיתות שחלק הוזנו וחלק לא הוזנו לא הובא לידיעת האוצר, מעולם ועד עכשיו.
יונתן רגב: מה שכן, במכתב שרת החינוך נאמר שישנם עודפי תקציב כי יש אנשים שלא מוזנים ורוצים להרחיב את האוכלוסייה בגלל עודפי התקציב.
יונתן רגב: מה ששר האוצר ענה – ככל הידוע לי, למרות אילת אומרת שזה לא הגיע אליהם – שבעודפי תקציב חד-פעמיים אי אפשר להזין אנשים חדשים כי הזכות של אותו אדם שלא אוכל עדיין קיימת, ואם משרד החינוך יראה איך הוא יכול לשלול את הזכות כי ההורה אמר שהוא לא רוצה, אז לומר שגם בשנה הבאה הוא לא יכול לומר שהוא כן רוצה, כי אז זה הופך להיות הרחבה תקציבית, כי אני לא אשלול מהחדש, אז אנחנו נסכים.
יונתן רגב: זה היה המצב.
יונתן רגב: לא נאמר לנו, וזה גם לא הופיע במכתב של שרת החינוך.
יונתן רגב: במכתב שר האוצר ושרת החינוך על ההסכמה – שתואמה עם שולה והנתונים שלה – דובר על ישובים ולא דובר על פרטים.
שולה מור: יש פרטים.
יונתן רגב: לפי ישובים והפרטים שבישובים.
יונתן רגב: לא סביר לומר שירושלים תקבל אבל התלמידים באותו בית ספר לא יקבלו.
יונתן רגב: זה לא היה מתקבל אצלנו וזה דבר שלא עלה מבחינתנו עד עכשיו.
יונתן רגב: תקראו את המכתב של שרת החינוך ותראו שזה לא עלה.
פזית קלומר: השלטון המקומי מברך על מפעל ההזנה, הוא תמיד בירך והוא נרתם לכך למרות הגירעונות הגדולים בהם הוא מצוי.
פזית קלומר: המפעל הושת עלינו מבלי להציע מקורות תקציביים ואכן יש פה קושי במימון.
פזית קלומר: יש לי פה טבלא ואני יכולה לומר לכם שבשנת תשס"ז מוזנים 111,864 תלמידים ב-338 מוסדות ועוד 33,784 היו צריכים להיות מוזנים אבל הם אינם מוזנים.
פזית קלומר: אנחנו מבקשים להתריע כאן על תופעה שהולכת ומתרחבת של סרבני תשלום, גם כאשר ידם משגת.
זבולון אורלב: לפני מי את רוצה להתריע?
פזית קלומר: בפני הוועדה ובפני כולם.
זבולון אורלב: את צריכה להתריע בפני רשויות הביצוע.
פזית קלומר: יש לנו סיכום עם חשב משרד החינוך שהשלטון המקומי לא יסבסד את אלה שידם משגת.
פזית קלומר: אנחנו מוכנים להירתם לטובת נזקקי הסעד, אבל לא לטובת כאלה שידם משגת.
פזית קלומר: יש פה בעיה שצריך לטפל בה.
זבולון אורלב: לפי שיטת הממשל הישראלית, הטענות שלי הן תמיד לשר המופקד על ביצוע החוק והשר המופקד על ביצוע החוק הוא לא עדי אלדר אלא שרת החינוך שהיא צריכה להסדיר את העניין הזה.
זבולון אורלב: לכן קובעים בכל חוק מי השר הממונה על ביצוע החוק.
פזית קלומר: אולי נזמן אותה לישיבה הבאה.
פזית קלומר: אתה לא יכול ליצור מצב שכאלה שידם משגת לא משלמים כי כולם רואים את זה וכולם יאמרו שגם הם לא רוצים לשלם.
יצחק קדמן: הבעיה שדורשים מההורים לשלם את חלקה של הרשות המקומית בחלק מהמקומית ואומרים שהרשות המקומית לא רוצה לשלם
ישראל נדיבי: לא מדובר על זה.
ישראל נדיבי: היא לא מדברת על זה.
ישראל נדיבי: אל תדבר בשם אחרים.
יצחק קדמן: למה אתה מתערב?
יצחק קדמן: אני מדבר אתה ולא אתך.
יצחק קדמן: כל פעם אתה קופץ.
יצחק קדמן: אתה רוצה לסתום לי את הפה?
יצחק קדמן: לא תסתום לי את הפה.
יצחק קדמן: חלק מהבעיות הכי גדולות נובע מהמועצות האזוריות.
יצחק קדמן: תגיד לי למה במטה יהודה לא אוכלים.
ישראל נדיבי: מטה יהודה לא ברשימה.
ישראל נדיבי: תבדוק.
ישראל נדיבי: אני מבקש ממי שמדבר שיקרא את הנתונים לפני שהוא קופץ.
זבולון אורלב: אל תאלצו אותי לעשות הפסקה בישיבה.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר שאני עדיין לא מבין את הנתונים.
זבולון אורלב: על פי מה שאומרת אילת, החוק אומר שהואיל וזה יוחל בהדרגה, שר האוצר ושר החינוך יקבעו את מסגרת התקציב.
זבולון אורלב: לפי דבריה, אין לי כאן את המסמכים, מכתבו של שר האוצר מדבר על תקציב ל-109 אלף מוזנים, למרות שאין כזה קריטריון של 109 אלף.
זבולון אורלב: כלומר, אין קריטריונים שמחלקים את אוכלוסיית התלמידים ל-109 אלף, כי אם ניקח רק את יוח"א, זה לא 109, אם ניקח את מלוא הפוטנציאל של יוח"א עם אשכול מספר אחד – כי כתבתם את זה במצגת, ולכאורה זה קריטריון – זה גם לא 109.
זבולון אורלב: איך הגיעו ל-109 אלף, למה עוד 15 אלף, לא קיבלתי על זה הסבר.
אילת כהן-מלקמן: מי שאכל בתשס"ו, שחלקם זה גם אשכול אחד, פלוס כל מי שהיה באשכול אחד ועוד לא אכל.
חיים הלפרין: כלומר, לצורך העניין, גם מי שהוא באשכול 8.
זבולון אורלב: כל התוספת של אשכול מספר אחד היה 15 אלף תלמידים?
אילת כהן-מלקמן: מי שנשאר ולא אכל.
אילת כהן-מלקמן: יש כאלה משנת תשס"ו מאשכול אחד שאכלו כבר.
זבולון אורלב: אשכול אחד הוא יותר מ-30 אלף תלמידים.
אילת כהן-מלקמן: נכון, וחלקם כבר אכל.
זבולון אורלב: משרד החינוך לא ידע שביוח"א לא כולם אכלו כשהוא הסכים ל-109?
אילת כהן-מלקמן: לא הבנתי את השאלה.
אילת כהן-מלקמן: יוח"א זה 192 וידענו שאין לנו תקציב ל-192 אלף.
אילת כהן-מלקמן: מראש היה ידוע שאנחנו חיים במסגרת תקציבית נתונה.
זבולון אורלב: כלומר, 146 אלף זה מלוא הפוטנציאל של בתי הספר שיש בהם יוח"א.
זבולון אורלב: זה מלוא התלמידים של בתי הספר של יוח"א שאכלו בתשס"ו פלוס התוספת של אשכול אחד.
אילת כהן-מלקמן: כן.
זבולון אורלב: זה ה-146 אלף.
יצחק קדמן: יש מספר ישובים בהם החלו לעשות פרויקט של יישום דוח דברת.
זבולון אורלב: 34 ישובים?
יצחק קדמן: בישובים האלה מתקיים יום לימודים ארוך, כן יוח"א או לא יוח"א, יום לימודים ארוך.
יצחק קדמן: התלמידים נמצאים שם עד שעה 4:00 לא מיזמתו הפרטית של ההור5ה אלא זה מוסדר על ידי המערכת.
יצחק קדמן: אני לפחות יודע על חלק מהישובים האלה שבשנת הלימודים הקודמת הם נכללו בהזנה והם קיבלו הזנה.
יצחק קדמן: פה אומרים לי שזה לא נכון.
זבולון אורלב: יש לך בית ספר אחד שאתה יכול לומר שהילדים אכלו בתשס"ו?
יצחק קדמן: כן, ולא אוכלים השנה.
יצחק קדמן: בית ספר השחר במטה יהודה.
יצחק קדמן: תבדקו את זה.
אילת כהן-מלקמן: אכן ברפורמה מקבלים הזנה, אבל אנחנו לא כוללים אותם במספרים לפי חוק ארוחה יומית כי הם מקבלים דרך הרפורמה.
יצחק קדמן: אני אומר לך שהם לא מקבלים.
אילת כהן-מלקמן: אם יש מקום נקודתי שבאמת אדוני אומר שאין, אנחנו נשמח לקבל את הנתונים ואנחנו נבדוק את זה, כי לכאורה שם זה מובנה בתוך התוכנית.
אילת כהן-מלקמן: יש תוכניות אחרות שגם נותנות הזנה למרות שהן לא במפעל ההזנה.
רן מלמד: בישובים שאין הזנה, אפשר לקבל דיווח מה קורה עם הישובים האלה?
חיים הלפרין: מי שנמצא במסגרת דברת, ההזנה אצלו היא וולונטרית.
חיים הלפרין: כלומר, יכולים ההורים בבית הספר להחליט שהם משקיעים בהזנה ויכולים להחליט שבמקום זה הם רוצים לעשות דברים אחרים.
חיים הלפרין: לכן תחולת החוק לא חלה עליהם.
יצחק קדמן: אומרים להורים שהם ישלמו גם את חלק הרשות המקומית, יכול להיות שבאמת הורים אומרים שהם לא רוצים.
ישראל נדיבי: אני רוצה לומר כמה דברים כלליים לגבי המועצות האזוריות שמאוד אוהבים לבוא אלינו בטענות.
ישראל נדיבי: כבר דיברנו על הקיבוצים ואני לא רוצה להאריך אלא לבקש גם ממך וגם מאנשי משרד החינוך שימצאו את הפתרון בקיבוצים שרוצים לאכול בקיבוץ, שיאכלו בקיבוץ.
ישראל נדיבי: זאת בעיה טכנית שאפשר לסבך אותה אבל אפשר גם לא לסבך אותה.
זבולון אורלב: מה אומרים לך במשרד החינוך?
זבולון אורלב: יש לך קשרים טובים שם.
ישראל נדיבי: לא קיבלתי תשובה שזה בסדר.
ישראל נדיבי: הדבר השני הוא בנושא ישובים ששייכים למסגרת של החרדים, גם שם לא אוכלים.
ישראל נדיבי: הנושא השלישי – וכאן אני מבקש ממך ומכל אלה שדואגים, וכולנו כאן דואגים – עלה בפעם שעברה הסיפור של החברים מגוש קטיף שנמצאים בגוש אשקלון.
ישראל נדיבי: אני לא רוצה להעלות שוב את הפרטים כי אני גם לא מצוי בהם עד הסוף, אבל בחוף אשקלון, במועצה האזורית – ואין לי כאן את הנתונים – יש מספר לא קטן של ילדים שהיו באחד הישובים בגוש קטיף והם נמצאים במועצה האזורית בגלל ויכוחים לאיזה אשכול הם שייכים.
ישראל נדיבי: הם במועצה שלדעתי ולמיטב ידיעתי היא לא קיימת, כך שאין להם אשכול.
זבולון אורלב: מה זאת אומרת אין להם אשכול?
זבולון אורלב: הם גרים בניצן?
ישראל נדיבי: מזכירתך התקשרה אלי אחרי הישיבה וחיברתי אותה עם מנהל מחלקת החינוך.
ישראל נדיבי: בנתונים שיש לכם, זה עדיין לא נפתר.
זבולון אורלב: כלומר, כל בתי הספר בחוף אשקלון אוכלים ובית הספר הזה לא אוכל?
ישראל נדיבי: מועצה אזורית אשקלון, 878 תלמידים אוכלים ו-687 תלמידים לא אוכלים.
זבולון אורלב: אומרים שהילדים האלה שייכים עדיין לגוש קטיף ולכן לא מגיע להם?
ישראל נדיבי: לא.
ישראל נדיבי: יש ויכוח על האשכול לפי מה המועצה האזורית צריכה להשתתף.
ישראל נדיבי: הרי המועצה האזורית משתתפת לפי האשכול וההורים משלמים לפי גובה האשכול.
ישראל נדיבי: יש ויכוח שהוא לא נגמר.
ישראל נדיבי: אני לא מצוי בדברים הטכניים אבל אני אומר שמאוד חשוב לגמור את זה לא רק בגלל שזה יעלה את רמת האחוזים.
זבולון אורלב: מי יכול לתת את התשובה?
זבולון אורלב: חיים, אתה זה שצריך לתת את התשובה.
חיים הלפרין: התשובה היא שלא נמצא לזה פתרון משפטי.
זבולון אורלב: מישהו יכול להסביר לי מה הבעיה?
חיים הלפרין: הקבוצה שנמצאת במועצה אזורית נחל סורק, שם לא הייתה בעיה משום שהילדים רשומים בנחל סורק, ואז ממילא, גם אם הם לא זכאים, יש השתתפות של המשרד בתקציב ייעודי של המינהלת.
רן מלמד: נחל סורק היא בסוציו-אקונומי נמוך מאוד.
רן מלמד: לכן שם אין את הבעיה שיש בחוף אשקלון.
זבולון אורלב: לא הבנתי מה זה הילדים שלא זכאים.
שולה מור: חוף אשקלון נמצאת בסוציו-אקונומי, אני לא זוכרת כרגע מה מספרו.
שולה מור: זה אומר 35 אחוזים.
קריאה: שש.
שולה מור: אם זה שש, זה 50 אחוזים.
שולה מור: התלמידים שנמצאים שם, הרשות המקומית וההורים צריכים להשתתף ב-50 אחוזים.
שולה מור: אין לנו אפשרות לנטרל את התלמידים של חוף עזה בנפרד וזאת מכיוון שכאשר אנחנו פונים למשרד ראש-הממשלה בתביעה לתוספת תקציבית בנושא הזה, אומרים לנו שהם קיבלו ממשרד הפנים, המועצה האזורית, המון כספים כתוצאה מההתנתקות.
שולה מור: בקטע הזה אנחנו מנועים מלתת אחוז יותר גבוה.
שולה מור: לעומת זאת, נחל סורק שגם היא קלטה תלמידים בגין ההתנתקות, הייתה החלטת ממשלה בימים אלה והאגף התקציבי מוסיף עוד 250 אלף שקלים כדי לממן את הכספים עבור תלמידים שיהיו בפנימיות יום.
שולה מור: לכן אין לנו אפשרות להכניס את חוף אשקלון.
זבולון אורלב: אני מוכרח לומר לך שעדיין לא הבנתי מה ההבדל בין הילדים.
שולה מור: המועצה האזורית לא רוצה לממן את התלמידים של ההתנתקות.
שולה מור: למרות שהם קיבלו כספים.
זבולון אורלב: הם לא קיבלו כספים מהמינהלת עבור סוגיית ההזנה.
שולה מור: הם קיבלו בכללית.
זבולון אורלב: נכון, הם קיבלו כללית אבל הם לא קיבלו עבור הדבר הזה.
זבולון אורלב: זאת פשוט אכזריות וחוסר אנושיות.
זבולון אורלב: אין לי ביטויים יותר חריפים.
זבולון אורלב: זאת אטימות מדהימה, אגב, גם של משרד החינוך.
זבולון אורלב: מדובר פה ב-100 אלף, ב-200 אלף והרי הכספים של ה-80 אלף אני לא יודע אם הם ינוצלו ב-60 אחוזים.
זבולון אורלב: אם עמדתם בינואר עם 70 אלף תלמידים מתוך 109, מה קרה עם כל הכסף?