GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אודי זיכרמן: הדבר החמור הוא הפעלת המערכת של המשאבות של חברת סמט שהייתה צריכה לפעול כבר ביוני שנה שעברה, אבל עדיין אני לא רואה את הפעלת המשאבות.
אודי זיכרמן: למעשה המערכת הזאת עומדת כרגע כשהיא תקועה.
אודי זיכרמן: השפלה של כל האזור הייתה בנויה ממערכת שאיבה מסוימת ששונתה למערכת שאיבה של הרבה בארות מסביב, שתראו אותם במהלך הסיור.
אודי זיכרמן: החברה שצריכה להפעיל – סמט – לא נמצאת כאן אלא מסיבות כאלה ואחרות היא חזרה לבלגיה.
קריאה: מסיבה אחת בלבד – כסף.
אודי זיכרמן: כסף וארגון.
אודי זיכרמן: הם לא יכולים לשבת ולהמתין.
אודי זיכרמן: יש עוד נושא אחד שאני רוצה שתתרשמו ממנו והוא נושא הפיתוח.
אודי זיכרמן: העבודות שעשתה חברת סמט הרסו הרבה מבחינת השטחים.
אודי זיכרמן: אתם רואים כאן את כל האזור הזה שהיה כולו עם גינון, אבל כתוצאה מחפירות שנעשו כאן כדי להקים את הבארות שאתם רואים, הפסלים האלה הם הכיסוי של הבארות שצריכות לפעול אבל עדיין לא פועלות.
אודי זיכרמן: כתוצאה מכך המלח עלה והאזור הזה מבחינת הגינון נהרס ולא חזר לעצמו.
זבולון אורלב: הגינון הוא בפיתוח של בתי המלון?
אודי זיכרמן: של המועצה האזורית תמר, אבל למעשה זאת אדמה שהיה צריך להחזיר לקדמותה מבחינת התהליך עצמו וגם מבחינת החוזים, אבל זה לא חזר לגמרי ולדעתי גם לא יחזור.
נעם גולדשטיין: השלב של ההגנות מחולק למספר חלקים.
נעם גולדשטיין: יש את שלב ההגנה הנוכחי, עליו דיברו כשהזכירו את חברת סמט, יש את השלבים האחרים של מה שאנחנו קוראים א-3, ויש את פתרון הקבע שאני מעריך שבמשרד נסביר את זה בצורה יותר טובה.
נעם גולדשטיין: הפתרון הנוכחי מבוסס בעיקר על מערך של שאיבה ואלה אותן משאבות סמט שכל תפקידן – יש פה 73 בארות – להוריד את מפלס המים מתחת לרמה מסוימת, כך שלא ייפגעו בתי המלון.
זבולון אורלב: שאיבת מים מהבריכה?
נעם גולדשטיין: הן שואבות מים מהקרקע.
נעם גולדשטיין: למשל, אתה רואה כאן את שלושת הפסלים, אתה רואה כאן את השלט, מתחת לדברים האלה יש משאבות שהן שואבות את המים.
נעם גולדשטיין: מים מגיעים משני מקומות, מכיוון הבריכה בתת הקרקע ומההרים.
זבולון אורלב: לאיפה הן שופכות את המים שהן שואבות?
נעם גולדשטיין: חזרה לבריכה.
נעם גולדשטיין: המערכת הזאת עוד לא עובדת.
נעם גולדשטיין: הבארות כולם נקדחו, המשאבות כולן כאן, אבל העסק נתקע.
נעם גולדשטיין: חברת סמט עזבה את השטח בגלל ויכוח שלמעשה בסופו של דבר הוא ויכוח כספי, לא אתם אלא קשור לאישורים שלא התקבלו מהמדינה, למרות שבסופו של דבר האישורים כן התקדמו.
נעם גולדשטיין: ניהלנו את המשא ומתן עם חברת סמט והיא תיכנס בחזרה לשטח במאי שנה זאת והכוונה שהיא תתחיל את ההפעלה – שלב אחרי שלב – בערך חודש וחצי עד חודשיים אחרי כן.
זבולון אורלב: מול מי עובדת חברת סמט?
זבולון אורלב: נעם גולדשטיין: מול מפעלי ים המלח, אבל לצורך זה אנחנו עובדים כשליחי המדינה.
זבולון אורלב: כל דבר שאנחנו עושים, אנחנו צריכים אישור של המדינה.
זבולון אורלב: אם אין אישור, זה מתעכב.
זבולון אורלב: מי מממן את הפרויקט הזה?
נעם גולדשטיין: זה השלב שנקרא א-2, כאשר 50 אחוזים מממנת המדינה, שישית-שישית מממנת המועצה תמר, בתי המלון ומפעלי ים המלח.
זבולון אורלב: זה ה-18 מיליון?
נעם גולדשטיין: זה 105 מיליון.
נעם גולדשטיין: זה התחיל ב-18 מיליון.
נעם גולדשטיין: כל העלויות כוללות גם את השיקום שאודי דיבר עליו שזה היה אחד הגורמים המעכבים, הוויכוח מהיכן יגיע הכסף לשיקום.
נעם גולדשטיין: אתם רואים שמה שהיה כאן פעם ירוק, עכשיו הוא צחיח.
נעם גולדשטיין: המערך הזה נותן לנו הגנה עד סוף 2008 וכל לוחות הזמנים שאתה ראית ושיש עיכוב לא מדברים על המערך הזה שכבר אושר ונמצא בתהליך.
נעם גולדשטיין: זה ייקח עוד חודש או פחות חודש, אבל הוא יעבוד.
נעם גולדשטיין: השאלה בעתיד היא מה יקרה בסוף 2008 ויש סדרה של עשרות עבודות שהיה צריך להתחיל אותן - כאשר המדינה ה כינה את לוח הזמנים – בנובמבר אבל לא התחילו בהן.
נעם גולדשטיין: מה שרואים מכאן, אם לא ייעשה שום דבר, אני לא אומר שבשנת 2008 אבל באיזשהו שלב, ואפשר להראות את זה גם במצגת אם צריך, כל האזור הזה – הכביש, המלון, התחתית של מלון מרדיאן – יוצף.
נעם גולדשטיין: מה שאנחנו רואים כאן זה את נחל בוקק, ברגע שעולה המפלס, המים נכנסים לתוך הנחל והם יחדרו משם.
נעם גולדשטיין: אחד הדברים שצריך לבצע זה הגנה מכיוון הנחל.
נעם גולדשטיין: אם לא עושים שום דבר, המים עולים, לא יהיה לנו את הזמן לבצע את ההגנות האלה.
נעם גולדשטיין: נכון להיום אנחנו באיחור של חצי שנה כי למעשה לא נעשה כלום בנושא של הגנות הביניים, וגם לא נעשה שום דבר בנושא של הגנות הקבע, אבל זה לטווח יותר רחוק, למרות שגם שם אנחנו בבעיה.
נעם גולדשטיין: שני הדברים האלה משתלבים עם עוד דבר וזו התוכנית הסטטוטורית שגם היא לא מתקדמת.
נעם גולדשטיין: עכשיו אנחנו יוצאים למלון מוריה.
קריאה: פתרון הקבע מדבר על הגבהה בסביבות ה-5 מטרים.
קריאה: זה לא נעשה ממש צמוד למלונות כי נעשה איזשהו סקר סיכונים ראשון.
קריאה: למעשה החברות חוששות שככל שגובה המים בבריכה ילך ויעלה, ובמידה וחס וחלילה תהיה רעידת אדמה, בולען שייפער וכולי, בבת אחת כל עמוד המים הגבוה הזה ילך לכיוון בתי המלון ויכול לסכן את האנשים.
קריאה: אם יהיה משהו, ראשי המפלסים הם בסביבות 20-30 סנטימטרים אבל ככל שעובר הזמן, ההפרשים גדולים יותר.
קריאה: לכן אותו פתרון קבע שנדבר עליו בהמשך מדבר על זה שבמידה והשיטה הזו תאומץ, שאותה סוללה של ה-5 מטרים תהיה פנימה יותר, במרחק של מאות מטרים נניח, עם אפשרות שבמידה וקורה משהו והמים יתחילו לזרום, יהיה איזשהו שסתום פריקה, שסתום ביטחון, שהמים האלה באיזשהו מקום ילכו צפונה, מכאן לאזור של ים המלח, לאגם הצפוני עצמו.
זבולון אורלב: שהוא יותר נמוך מהבריכה?
קריאה: עכשיו השאלה היא עד כמה בתי המלון רוצים לראות מול עיניהם קיר או הר.
קריאה: אני כמנהל המלון יכול להעיד שהחדרים האלה פעם היו החדרים הכי יקרים שלנו, אבל היום יש לי בעיה למכור אותם כי מהחדרים האלה אנשים לא רואים כלום בעוד שזה חלק מהחוויה שאנחנו מוכרים, ים, נוף, עצים וכולי.
קריאה: חשוב שתדעו שיש לנו בעיה תיירותית כלכלית.
נעם גולדשטיין: ההגנה כאן נעשתה בשלבים וכדי להרחיק את החומה הזאת היא נבנתה בצורה של ל'.
נעם גולדשטיין: כלומר, יש שם קיר ומתחת ההגנה יש הגנה שנמצאת מתחתיה.
נעם גולדשטיין: כדי לעשות הגנה, זה לא מספיק שאתה עושה סוללה אלא אתה צריך שהסוללה תהיה אטומה, כי אחרת מים עוברים דרך האדמה.
נעם גולדשטיין: ההגנה כאן בנויה בצורה שיש קיר באזור, יש איזושהי שמיכה של חרסית, של איזשהו חומר מתחתינו, ופה ברום הסוללה יש עוד פעם איזשהו קיר שחוסם.
נעם גולדשטיין: זאת אומרת, זה הולך בצורת ל'.
נעם גולדשטיין: כשרוצים עכשיו להגביה – ואת זה צריך לסיים עד סוף 2008 – אתה צריך קודם כל לעשות קידוחים כדי לבדוק מה אתה רוצה לעשות ומה מצב האטימה הנוכחית.
זבולון אורלב: אתה צריך להגביה את זה עד 2008?
נעם גולדשטיין: עד סוף 2008 אתה חייב להגביה פה כי אחרת ההפרש בין מפלס הים לרום הסוללה יורד פחות ממטר וזה דבר שאנחנו לא רוצים שיקרה.
נעם גולדשטיין: המפלס עולה כל שנה ב-20 סנטימטר, ואם אתה לא תטפל בסוללה הזאת, אתה תרד מתחת למטר וזה לא טוב.
זבולון אורלב: אתה אומר שהפער הוא 1.30 מטר וכל שנה הוא עולה.
נעם גולדשטיין: לכן זה דבר שאסור שיהיה כי אתה חייב לשמור על מטר כי יש גלים.
נעם גולדשטיין: לכן את כל זה צריך להגביה, אבל מה שאני אומר זאת לא הגבהה פשוטה.
נעם גולדשטיין: אם יש לך גל שפורץ ואנשים נמצאים בחדר, הם יצטרכו עכשיו לצאת עם מגפיים, אבל זה לא יהיה כך בעוד כמה שנים.
נעם גולדשטיין: יש פתרונות הנדסיים, זה פתיר, אבל אם לא עושים את הבדיקות, לא עושים את התכנונים ולא עושים כלום, העסק לא יזוז.
אודי זיכרמן: אנחנו נמצאים למעשה אחרי מה שנקרא הגבהה שנייה ושלישית של האזור, כאשר כל זה הוא פתרון ביניים.
אודי זיכרמן: פתרון הקבע לא קיים לאורך כל הדרך, למרות שמדברים עליו.
אודי זיכרמן: בשנת 2008 צריך לעשות החלטה לפתרונות נוספים של הוצאת כספים ופתרונות ביניים, של עוד הגבהות, של לקיחת סיכונים, וזה לא נגמר.
זבולון אורלב: אם היום יחליטו על פתרון הקבע, זה לא יהיה לפני 2015.
אודי זיכרמן: בינתיים גם זה לא נראה.
אודי זיכרמן: אין פתרון כי כל פתרונות הביניים האלה הם הוצאה, מחדל והוצאה כספית, אבל גם תראה איך זה נראה.
זבולון אורלב: גם המלון הזה, נירוונה, הוא מתחת?
נעם גולדשטיין: יש לו בעיות אחרות אבל הוא יותר גבוה.
זבולון אורלב: גם כאן יש משאבות?
נעם גולדשטיין: כן.
זבולון אורלב: אתה אומר שעשית כאן שיגומים.
נעם גולדשטיין: זה אף פעם לא עוזר באופן מלא כי המים מגיעים מההרים ומתת הקרקע והם גם מחלחלים.
קריאה: להגן על מלון נירוונה, ההערכה היא שמדובר בסכום של 20 מיליון שקלים.
זבולון אורלב: מתי בנו את המלון?
קריאה: בשנת 1980.
קריאה: המלון הזה שהוקם ב-1971 הוא אותו מלון שמנכ"ל מפעלי המלח דאז כתב מכתב ואמר לכל הגורמים שישימו לב שזה מה שקורה עם מפלס המים, לא טוב לבנות את המלונות, זה לא תקין וכולי.
קריאה: למיטב ידיעתי זה היה המלון הראשון בכל האזור הזה.
קריאה: אחרי כן כל בתי המלון חתמו שהם מודעים לבעיה ובנו את בתי המלון.
אודי זיכרמן: כולנו חתמנו ובנינו על סמך אישורי בנייה, על סמך תב"ע קיימת שמראה בדיוק עד איזה גובה המים מגיעים.
נעם גולדשטיין: כאן אנחנו רואים משאבה ששואבת מים מהאגן הצפוני דרך תעלת הזנה אל תוך בריכות.
זבולון אורלב: מה ההבדל בין גובה המים בבריכה 5 לים המלח הצפוני?
נעם גולדשטיין: היום זה כבר 20 מטרים.
נעם גולדשטיין: כל שנה ה פער גדל.
נעם גולדשטיין: הבריכה הראשונה שלנו היא בריכה מספר 5, היא צבועה פה בסגול.
נעם גולדשטיין: פה שוקע המלח.
נעם גולדשטיין: התהליך שלנו הוא כזה ששוקע מלח כדי להכין את התמיסה לצורך ייצור האשלג, ואני לא אכנס יותר מדיי לפרטים, אבל בתוך מה שכתוב כאן, בקו הירוק, אלה בריכות הכרמלית ובבריכות האלה יש מערך של קציר של כרמלית שלנו בסדרי גודל דומים לכמות המלח השנתית ששוקעת כאן.
נעם גולדשטיין: האשלג הוא חשוב.
נעם גולדשטיין: רואים כאן את ההבדלים עם דישון ובלי דישון.
נעם גולדשטיין: האזור שלנו משמש לתיירות.
נעם גולדשטיין: כך נראה ים המלח במקור.
נעם גולדשטיין: אם לא הייתה את הפעילות התעשייתית, היית רואה את זה כמו שזה עכשיו כי גובה הרצפה באגן הדרומי הוא הרבה יותר גבוה, וברגע שהים יורד, המים היו מתנקזים וכבר לפני 10 או 20 שנה היה נוצר מצב כזה.
נעם גולדשטיין: כך זה נראה עם הפעילות שלנו, כאשר מצד שמאל אלה הבריכות שלנו, ומצד ימין, מצד מזרח, אלה הבריכות של הירדנים.
נעם גולדשטיין: הפעילות של מפעלי ים המלח למעשה היא זו שמאפשרת את הקיום של האגן הדרומי.
נעם גולדשטיין: בתי המלון, אזור עין בוקק וחמי זוהר נמצאים לחוף בריכה תעשייתית.
נעם גולדשטיין: אלה אזורי בתי המלון.
נעם גולדשטיין: אין אזורים לבתי המלון מצפון, דיברנו על בולענים ועל סיבות אחרות, אלא האזור היחיד בו קיימים בתי המלון הוא האזור הזה.
נעם גולדשטיין: כך נראה צילום אוויר של בתי המלון.
נעם גולדשטיין: למעשה על קו החוף יש כבר היום מערך של שיגומים שמגגנים על מי התהום בכיוון הבריכה.
זבולון אורלב: הבנתי שיש גם סוללה.
נעם גולדשטיין: יש גם סוללה.
נעם גולדשטיין: הבעיה באותם שיגומים שמים עוברים דרכם, הם לא אטומים לחלוטין ולכן היינו צריכים את המערך של השאיבה.
נעם גולדשטיין: כאן אתה רואה את מלון מוריה עם הסוללה מסביב , החוף הציבורי, מלון נירוונה.
נעם גולדשטיין: המלח שלנו ששוקע 20 סנטימטרים למעשה מחייב את הגבהת המפלס ב-20 סנטימטרים בכל שנה כדי לשמור על נפח תמיסה קבוע.
נעם גולדשטיין: אם לא עושים שום דבר – שוב, צילום של עין בוקק היום – אם לא יעשו שום דבר מעתה והלאה, כך זה ייראה בשנת 2030 אבל כבר הרבה לפני כן יהיו חלקים שיוצפו.
נעם גולדשטיין: כל האזור של בתי המלון שצמודים לחוף, אם לא ייעשה שום דבר, יתחילו להיות מוצפים, חלקם כבר בעשור הנוכחי וחלקם לאחר מכן.
נעם גולדשטיין: למעשה מעט מאוד בתי מלון לא יהיו מוצפים, אבל בטח כל התשתיות תוצפנה.
נעם גולדשטיין: אני אדבר על ההיסטוריה של ההתרעות והוועדות למיניהן.
נעם גולדשטיין: מאז התחילו את הטיפול, משנת 1989 ועד היום, המפלס של הבריכה עלה כבר ב-4 מטרים.
נעם גולדשטיין: יש פרויקט להגנה לטווח ארוך, כאשר מדברים על שלוש אפשרויות, אבל עד היום אין החלטה, בחלק מהן גם אין התקדמות.
נעם גולדשטיין: אפשרות אחת היא להעתיק את בתי המלון.
נעם גולדשטיין: זו חלופה קלה שנבדקה במשרד התיירות.
נעם גולדשטיין: חלופה שנייה היא לומר שנקצור את כל המלח ששוקע כל שנה, נכניס מערך כמו שיש לכם נניח לכרמלית שלכם, ונוציא את המלח החוצה.
נעם גולדשטיין: זו חלופה שהיא אפשרית אבל היא יקרה מאוד כאשר מדובר בסדרי גודל של עלות כוללת של מיליארדי דולרים.
נעם גולדשטיין: החלופה השלישית אומרת שכדי שתישאר תיירות ותהיה תעשייה, נחלק את הבריכה לשני חלקים, וזה מה שרואים כאן.
נעם גולדשטיין: אם זה בית המלון, החלק שקרוב לבית המלון, נקצור את המלח ועל ידי זה נשאיר מפלס קבוע.
נעם גולדשטיין: בחלק הרחוק, זה לא חשוב, שימשיכו להגביה את המפלס אבל באמצע תהיה סוללה.
נעם גולדשטיין: הסוללה הזאת – כאשר מדברים על בדיקת הייתכנות – זאת הייתכנות של הסוללה הזאת, איפה אפשר להקים אותה, הנתונים הטכניים שלה, מה קורה בתת הקרקע וכן הלאה.
נעם גולדשטיין: זאת ההחלטה משנת 2004 שעדיין לא בוצעה.
נעם גולדשטיין: הסוללה הזאת יכולה להיות במרחקים שונים מהחוף וזה תלוי במיקום.
נעם גולדשטיין: ברור שכל חלופה שונה בעלות שלה וצריך לבדוק את החלופות השונות.
זבולון אורלב: מה העלות הזולה ביותר?
נעם גולדשטיין: ככל שהיא צרה יותר, היא זולה יותר, מבחינה זאת שיש לך פחות קציר ואז המערך הוא זול יותר.
נעם גולדשטיין: זו משוואה מאוד פשוטה, אלא מה, ככל שזה קרוב יותר, זה גם יותר מסוכן אם היא נפרצת.
נעם גולדשטיין: צריך לראות גם מה קורה בתת הקרקע, יש מכלים, יש שבר גיאולוגי, יש הרבה פעילות בתת הקרקע שצריך לבחון אותה.
נעם גולדשטיין: הפעילות הזאת קשורה גם לבריכה 6.
נעם גולדשטיין: אם הסוללה תיפרץ, המים יברחו אבל אנחנו רוצים לתפוס אותם באיזשהו מקום כי אחרת זה מהווה נזק אדיר מבחינתנו והרעיון הוא להקים באזור הזה את בריכה 6 שיש לה גם יתרון נופי ויתרונות אחרים.
נעם גולדשטיין: הבעיה היא שעד שעושים את פתרון הקבע, לוקח סדר גודל של 7-8 שנים ומגיעים לשנת 2015.
נעם גולדשטיין: השאלה מה קורה עד אז, כאשר עד אז צריך לעשות הגנות ביניים.
נעם גולדשטיין: בחלק מהגנות הביניים התחלנו ובחלק צריך להמשיך.
נעם גולדשטיין: כשאנחנו מדברים על ההגנות הדחופות, דברים שצריך לסיים עד סוף שנת 2008, אנחנו מדברים על מלון מוריה, אנחנו מדברים על המשך הגבהות של מלון נירוונה, מעבר למה שאושר היום, אנחנו מדברים על עין בוקק, על אותה סוללה שצריך להגביה, על כל מערך הניקוזים העיליים שצריך לטפל בהם כי ברגע שהבריכה עולה ויש גשם, זה לא זורם לים כי כבר יש עלייה בדרך ואז יכולה להיווצר פה בעיה.
קריאה: מה שנעשה בעין בוקק למעשה נותן פתרון ל-10 שנים.
קריאה: על מנת שלא תהיה הצפה מלמעלה, צריך להרים את הסוללה, והבעיה שיש בהרמת הסוללה היא בעיה סביבתית כיוון שהיום לא רואים, אבל אם נגביה בעוד מטר, בתי המלון שנמצאים על החוף יראו את זה.
קריאה: כנראה שאין ברירה אלא לעשות את הצעד הזה אבל הוא מחייב אישור סטטוטורי.
נעם גולדשטיין: כדי לסיים את זה עד סוף 2008 אנחנו צריכים לעשות גם את בדיקות הקרקע, גם את התכנון, גם את סקר הסיכונים, לקבל אישורים סטטוטוריים ולעשות את ההקמה.
נעם גולדשטיין: בלוח הזמנים שהגשנו עם המדינה בנובמבר, כל הסיפור הזה היה אמור להתחיל בדצמבר, אבל אנחנו עכשיו כבר באמצע השנה ולא התחלנו לעשות משהו.
זבולון אורלב: גם מאז הישיבה הקודמת של ועדת הביקורת, שלושה חודשים שלא קרה שום דבר.
נעם גולדשטיין: בסך הכול הפרויקט הזה של ההגנה הוא פרויקט מורכב.
נעם גולדשטיין: מדובר במעל מאה עבודות באזורים שונים כאשר מדובר בהגבהת כביש, הגדלת תשתיות, הגבהת חופים וכן הלאה כאשר כולם צריכים להתקדם במקביל.
זבולון אורלב: אני מציע שנערוך בדיקה ונראה מה קרה מאז הישיבה האחרונה, בשלושת החודשים האחרונים.
זבולון אורלב: כשעמדנו על הרמפה אמרנו שהכסף עבר.
זבולון אורלב: למה לא קרו הדברים האחרים?
זבולון אורלב: אנחנו מדברים על שני מסלולים כאשר מסלול אחד הוא ההגנות הזמניות והמסלול השני הוא הגנות הקבע.
זבולון אורלב: בוא נדבר קודם כל על ההגנות הזמניות שלכאורה הודעתם בבג"ץ שהן יהיו בדצמבר, אבל מדצמבר ועד היום בעצם לא קרה שום דבר.
זבולון אורלב: תאמר לי למה, כדי שנדע איפה הפלונטר כי אולי נוכל להתיר אותו.
משה ריגל: נבחר צוות של יועצים מקצועיים וגם זה הליך שלוקח זמן, נבחר מנהל פרויקט הנדסי, אדריכל, יועץ משפטי ויועץ כללי.
משה ריגל: זה צוות שעכשיו מוכן לפעילות.
משה ריגל: הבעיה המרכזית הייתה, כפי שצוין בסיור, הנושא הזה של מעורבות מפעלי ים המלח והנושא הוא קריטי כיוון שבסופו של דבר אנחנו לא יכולים להיכנס למהלכים אלא דרך כל התקנות האפשריות.
זבולון אורלב: אני מבין שהמחלוקת לכאורה נפתרה.
משה ריגל: המחלוקת לא נפתרה, אלא שאנחנו רוצים להביא אותה להחלטת הממשלה כדי שהיא תיפתר.
משה ריגל: אנחנו הגענו למסקנה שזה לא מבנה ארגוני ברור.
זבולון אורלב: אנחנו מדברים עדיין בהגנות הזמניות.
משה ריגל: גם וגם.
משה ריגל: החסם היה המבנה הארגוני בתוכו יש מעורבות ברורה וחד-משמעית.
זבולון אורלב: מי שהוביל את ההגנות הזמניות הוא גם יוביל את כל סקר הייתכנות של הגנות הקבע?
זבולון אורלב: אני מבין שבהגנות הקבע הבעיה העיקרית היא סקר הייתכנות.
משה ריגל: זה הנתיב הקריטי.
זבולון אורלב: בלי שאתה עובר אותו, אתה לא יכול לעשות שום דבר.
זבולון אורלב: למה תקוע העניין הזה של סקר הייתכנות?
זבולון אורלב: גם עליו יש מחלוקת?
זבולון אורלב: מי יבצע אותו, מי יזמין אותו?
משה ריגל: מדובר במעורבות מפעלי ים המלח לאורך כל הקו, גם לשלב פתרון הקבע וגם לשלב הביניים והקשר ביניהם.
זבולון אורלב: למה המחלוקת הזאת לא עלתה לפני שלושה חודשים עת קיימנו את הדיון בוועדה?
משה ריגל: היא הייתה קיימת אבל היא לא עלתה.
משה ריגל: הנחנו שנצליח לפתור אותה, ואז היה רצון לפתור אותה בדרך של החלטת ממשלה, אותה החלטת ממשלה שאנחנו מקווים שנעביר אותה עכשיו.
אשר גרינבאום: ממשלת ישראל, ביוני 2004, עת היא דנה בדוח של בן-נון שהמליץ על האלטרנטיבה של הסוללה, מה שנקרא לגונה, למעשה החליטה לא לקבל החלטה לגבי הפתרון המומלץ אלא הורתה למשרד התיירות לבחון את שלושת האלטרנטיבות שהועלו בדוח אליהן התייחס נעם, אפשרות הורדת בתי המלון, קציר מלא והנושא של הלגונה.
אשר גרינבאום: באותה ישיבה התקבלה החלטת ממשלה שמפעלי המלח וגם המועצה האזורית תמר אסור שיהיו חלק מאותו סקר ייתכנות בגלל ניגודי אינטרסים ובעצם מאז אותה החלטה מפעלי ים המלח מנועה מלעסוק בזה.
אשר גרינבאום: אני חושב שלאחרונה היה איזשהו שינוי בהחלטת הממשלה בנושא הזה.
אשר גרינבאום: יש עכשיו איזושהי הליכה או שינוי כיוון שעוד לא כל כך ברור מה הוא.
אשר גרינבאום: שמעת את הבעיות שיש עם אגף החשבות הכללית.
אשר גרינבאום: בכל אופן, זה המצב.
אשר גרינבאום: בעצם מאז אותו בלבול שיצרה אותה החלטה, הדברים נראים כמו שהם נראים.
משה ריגל: צריך להבין שאם אנחנו עובדים דרך מפעלי ים המלח בשלב מסוים, צריך לקבל מהחשב הכללי עצמו פטור ממכרז ובפטור ממכרז יכולים לטעון שהיום לא צריך לעבוד עם מבחנים.
זבולון אורלב: מתברר שהמכשול העיקרי שכרגע מעכב בעצם לא עלה.
זבולון אורלב: אני שואל האם זה כרגע המכשול היחידי או שמא בישיבה הבאה יתברר שיש עוד איזה מכשול שלא חשפנו אותו.
זבולון אורלב: אולי אנשי המקצוע יאמרו לנו אם יש עוד מכשול שנצטרך אחר כך להתגבר עליו, מכשול שפתאום יצוף ויעלה.
אודי זיכרמן: הנושא הוא לא רק מפעלי ים ה מלח אלא יש חוסר בהירות לגבי מי מוביל את כל הפרויקט הזה, לא רק מבחינת אחריות ההובלה אלא מבחינת הקטע ההנדסי.
אודי זיכרמן: יש חוסר בהירות מוחלט עד עכשיו וזה דבר שנאמר כרגע אבל לא בצורה ברורה.
אודי זיכרמן: כדאי לשים את זה על השולחן.
אודי זיכרמן: מצד אחד יש מנהל פרויקט ומצד שני יש צוות הנדסי, אבל הם לא מדברים ביניהם, או אולי הם מדברים אבל התקשורת לא עובדת, ושם הדברים תקועים.
זבולון אורלב: מי זה הצוות ההנדסי?
אודי זיכרמן: יש צוות הנדסי שיושב-ראש הצוות הוא מהנדס ה מועצה, אבי רותם, ויש מנהלת פרויקט, ויש את החמ"ת שמנהל את זה.
זבולון אורלב: מי זה מנהלת הפרויקט?
אודי זיכרמן: לא יודע, זה משהו חדש.
משה ריגל: מנהלת הפרויקט היא חלק מהחמ"ת.
משה ריגל: במסגרת החמ"ת יש מנהלת פרויקט.
זבולון אורלב: אני מבין שיש החלטת ממשלה שזה שר התיירות.
משה ריגל: נכון.
זבולון אורלב: עכשיו יש מנכ"ל חדש למשרד התיירות והוא שומע את הדברים.
זבולון אורלב: חלק מהדיון כאן הוא גם כדי שכולנו נלמד.
אודי זיכרמן: שאלת איזה דברים ולכן אני אומר לך שזאת לא רק בעיה של תקציב וזאת לא רק בעיה של מעורבות של מפעלי ים המלח.
זבולון אורלב: זה גם עניין של ניהול.
זבולון אורלב: הניהול הוא כזה שיש כאן שני צוותים.
אודי זיכרמן: יותר משני צוותים.
אודי זיכרמן: יש עוד צוות אחד.
אודי זיכרמן: יש צוות מייעץ.
אודי זיכרמן: חברת דוויק יחד עם החמ"ת.
שי וינר: האחריות היא של משרד התיירות.
שי וינר: החמ"ת היא הזרוע שלנו והיא החברה שמנהלת את הפרויקט תחת המשרד, תחת המנכ"ל.
שי וינר: הנושא שעלה כאן של מעורבות ים המלח, של הניהול ושל הצוות ההנדסי, בסופו של דבר זאת אותה בעיה.
שי וינר: כפי שנאמר קודם, אנחנו מאמינים שבהחלטת הממשלה שתי הנקודות, שבסופו של דבר זאת אותה נקודה, יבואו על פתרונן.
זבולון אורלב: אתם מדברים על ימים ושבועות, אבל אני מניח שזה יהיה יותר שבועות מאשר ימים.
זבולון אורלב: איך יושלם כל הפיגור?
זבולון אורלב: יש כאן פיגור.
זבולון אורלב: המים לא מחכים, מפעלי ים המלח לא מחכים אלא הם ממשיכים להגביה כל שנה, ואני שואל איך זה מסתדר.
זבולון אורלב: הרי לוח הזמנים שניתן בבג"ץ היה לוח זמנים כזה שהייתה בו הלימה בין הביצוע של ההגנות הזמניות והקבע לבין התקדמות העלאת גובה המים.
זבולון אורלב: אם העבודות לא מתבצעות בלוח זמנים, איך יש הלימה בין שני הדברים האלה?
שי וינר: אני חושב שיש כאן הסכמה מלאה שבמערכת הארגונית העכשווית ובצורת העבודה העכשווית באמת נכנסנו לפער זמנים ואנחנו לא עומדים בלוחות הזמנים, על כן קיבלנו החלטה והגענו למסקנה שצריך לעשות שינוי שיסדיר גם את המערכת הניהולית, הארגונית וההנדסית על מנת שנעמוד בלוחות זמנים, ואני מקווה שנעמוד בלוח הזמנים הבא, ואם נצליח להזדרז, אולי גם נשלים פערים אחורה.
שי וינר: זה שהמים לא מחכים, כולנו יודעים ומודעים לכך.
זבולון אורלב: אני רואה כאן למשל שאחד מהנושאים בהם היה צריך לטפל כבר בדצמבר 2006 הוא הגבהת כביש 90 כולל מעבירי מים.
זבולון אורלב: אצלי כתוב שהביצוע טרם החל.
זבולון אורלב: מה שאתם עומדים להעביר לממשלה יפתור גם בעיות כאלה?
שי וינר: זה יכול לפתור בעיות כאלה רק בצד התכנוני שלהן.
שי וינר: כלומר, אם מע"צ צריכים לצורך הגבהת הכביש אישור של ועדת תכנון מקומית או מחוזית והחלטת הממשלה תקל בעניין הזה ותזרז את הפרוצדורה, זה יכול להקל על מע"צ בעניין הזה, אבל הצוות שעוסק בזה לא עוסק בהגבהת הכביש.
זבולון אורלב: אני מבין שהגבהת הכביש מתעכבת בגלל בעיות תכנון וכדומה.
זבולון אורלב: אני מדבר כרגע על הגנת הביניים ויש לנו הגבהת רצועת תשתיות בקטע הדרומי, שגם כאן הביצוע טרם התחיל.
זבולון אורלב: יש כאן רשימה של דברים שהיו צריכים להתבצע בדצמבר כמו העתקת קו חשמל מתח עליון.
קריאה: הקטע הדרומי שמדברים עליו הוא הקטע מדרום בתי המלון מול הישוב נווה זוהר ודרומה.
קריאה: ההבדל בין האזור הזה לשאר האזורים הוא שגם אם תהיה לגונה באזור הזה, יצטרכו להגביה.
קריאה: לכן האזור הזה צריך לקבל טיפול שונה וכל אחד עם הדחיפות שלו כאשר יש שם קווים של בזק, קווים של חשמל, קווים של הוט.
זבולון אורלב: גם קו בזק היה צריך להתבצע ולא התבצע.
קריאה: מישהו צריך לארגן את העניין ולהוביל, אבל ברגע שזה לא מובל, אין מי שיוביל.
זבולון אורלב: מי שמוביל הוא שר התיירות.
זבולון אורלב: לכן יש פיקוח של הכנסת ולכן אנחנו מקיימים את הישיבה, כדי לראות איפה אנחנו עומדים.
זבולון אורלב: לא יכולה להיות לי טענה אישית לא כלפי שר התיירות ולא כלפי מנכ"ל משרד התיירות שנמצאים בתפקידם מספר ימים.
זבולון אורלב: חלק ממטרת הביקור היום היא להכניס בכולם את תחושת הדחיפות.
זבולון אורלב: אני שמח שאין כאן מחלוקת ואין הגנות על האיחור בלוח הזמנים.
זבולון אורלב: כלומר, כולם מודים שיש פה בעיה קשה מאוד עם לוחות הזמנים וכי לא עומדים בלוחות הזמנים ובהחלטות.
קריאה: ב-25 בחודש מתקיים דיון בבג"ץ.
זבולון אורלב: במדינת ישראל יש הפרדת רשויות.
זבולון אורלב: ראובן ריבלין החליט להכניס את מבקר המדינה לכנסת ונערכה ביקורת על ועדת הבחירות לכנסת ה-17 כאשר בראש הוועדה עמדה דורית בייניש.
זבולון אורלב: דוח הביקורת היה דוח די קשה.
זבולון אורלב: ועדת הביקורת שהייתה צריכה לדון בממצאי הביקורת עמדה בפני בעיה אם להזמין את דורית בייניש שהיא אחראית על ועדת הבחירות.
זבולון אורלב: הזמנו אותה, אבל היא טענה להפרדת רשויות ולכן הפשרה הייתה שהביאו את מנהל בתי-המשפט.
זבולון אורלב: אנחנו יכולים להוציא צווים על דוחות ביקורת.
זבולון אורלב: אגב, יש נושאים דחופים שנוספו מאז הדוח הקודם והאחד הוא הבטחת ההגנה הצמודה של מלון מוריה למפלס מעל 13.5 מטרים, הגבהת קטע כביש 90 ליד אתר הפרסה.
קריאה: במלון מוריה ההגנה נבנתה לגובה מסוים.
קריאה: באיזשהו שלב עשינו מדידות וראינו שהייתה שם שקיעה.
קריאה: בדוח הראשוני זה לא הופיע, אבל אחרי המדידות אמרנו שצריך לטפל גם בזה.
קריאה: הנושא השני היה כביש 90, אתר הפרסה נמצא קצת צפונה מכאן, זה אותו אתר שם הייתה מנהרת החקר של חברת החשמל.
קריאה: הכביש שם שקע קצת ונמצא היום מאוד קרוב למפלס הבריכה וצריך להגביה אותו.
קריאה: פנינו למשרד התחבורה וגם למע"צ כדי שיטפלו, אבל עד עכשיו לא התחילו בטיפול.
זבולון אורלב: שאול, מה נקודת הזמן הבאה שאתה מציע לוועדת הביקורת לקיים שוב ישיבת מעקב?
שאול צמח: הכוונה שלנו היא ששר התיירות יבוא ביום חמישי הבא לבקר במקום בעצמו כדי להתרשם מהבעיה.
שאול צמח: מיד לאחר מכן תוגש אותה הצעת החלטה שאני מדבר עליה לממשלה.
שאול צמח: כדי לקצר את לוחות הזמנים אנחנו בעצם נערכים מבנית כאילו החלטת הממשלה כבר התקבלה.
שאול צמח: מרגע שהיא תתקבל, העסק יתחיל לעבוד בצורה אחרת כאשר עיקר העניין זה להעביר כמה שיותר סמכויות לגוף הביצוע, דהיינו חמ"ת, כדי שהבירוקרטיה בתוך הממשלה תהיה כמה שפחות.
שאול צמח: אנחנו רוצים לצמצם כמה שפחות את התהליכים הבירוקראטיים.
זבולון אורלב: חוץ מהחיכוך מול החשב הכללי, יש לכם גם חיכוך מול המועצה הארצית לתכנון ובנייה?
זבולון אורלב: שאול צמח: כן.
זבולון אורלב: החיכוכים מול המועצה הארצית לתכנון ובנייה, הם לא מול המועצה אלא היה חיכוך מסוים מול הוועדה המחוזית ואחד הדברים שרוצים לעשות הוא להעביר את זה למועצה לתשתיות לאומיות שגם שם יש בעיה משפטית, האם אפשר או אי אפשר לעשות את זה.
זבולון אורלב: אני מקווה שאפשר יהיה לעשות זאת, אבל במידה שאי אפשר יהיה לעשות זאת, בכל-זאת במסגרת החוק, עד כמה שניתן, שר הפנים ינחה את הוועדה המחוזית לקדם את העניין הזה באופן שתינתן לו עדיפות.
זבולון אורלב: יש כל מיני דברים שצריך להסדיר, בעיקר מנגנון של הכרעות, כי יש פה כל מיני גופים שיש להם אינטרסים.
זבולון אורלב: למשל, המועצה האזורית לא בהכרח רואה עין בעין יחד עם מפעלי ים המלח לצורך העניין או עם מעורבים אחרים.
זבולון אורלב: כשאריק שרון רצה לפנות את גוש קטיף, הוא ידע שאם הוא ילך בפרוצדורות, זה לא יסתיים גם תוך 20 שנים ולכן הוא הלך ועשה חוק.
זבולון אורלב: אני חושב שאמרתי את הדברים באחת הישיבות, עוד כחבר כנסת בכנסת ה-16, כחבר ועדת ביקורת המדינה.
זבולון אורלב: ממה שאני מתרשם מהגודש ומההחלטות שצריכות להתקבל, ריבוי הגופים המעורבים בדבר, השלכות ארוכות הטווח, קדנציה אחת לא יודעת מהקדנציה הקודמת, לדעתי צריך לשקול גם את העניין של חוק ים המלח.
זבולון אורלב: שישבו פעם אחת וישימו את הנושא בחקיקה.
זבולון אורלב: לדעתי זה יהיה יותר משמעותי מאשר החלטת ממשלה שיכולה להיות לזמן קצר.
זבולון אורלב: לדעתי צריך לחשוב גם על נושא חקיקה.
זבולון אורלב: יש כאן יותר מדיי חיכוכים גם משפטיים, גם תכנוניים, גם ניהוליים.
זבולון אורלב: יש פה הרבה מרכיבים ומהניסיון שלי בשירות הציבורי ובמינהל הציבורי, אני לא רואה איך בלי חוק יוצאים מהעניין הזה.
שאול צמח: זה בהחלט משרת את הפתרון של הטווח הארוך, אבל אם בטווח הביניים נעשה חקיקה, אנחנו נאבד זמן יקר.
שאול צמח: אתה בהחלט צודק, ואכן זה רעיון שצריך לשקול אותו וללכת במקביל.
זבולון אורלב: עד שיהיה חוק, ללכת לממשלה והממשלה תחליט.
זבולון אורלב: תאמרו לממשלה שבמקביל מטילים על שר התיירות לגבש הצעת חוק.
זבולון אורלב: זה חוק מאוד מורכב שיכול לקחת כחצי שנה.