GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: מי אחראי לבטיחות ההנדסית, לוודא שאמנם לא יקרה התשריט הנוראי שכרגע ציינת, זה לא אתה?
זבולון אורלב: אז בבקשה ממך, תפעיל את סמכויותיך אם יש לך חשש.
אבי רותם: זה בדיוק מה שאני הולך לעשות.
זבולון אורלב: מה אתה הולך לעשות?
אבי רותם: המשמעות למשל, שאם היום תכנית מתאר והתכנית מפורטת שמאפשרת עליית המפלס בעוד 35 ס"מ, בזה בעצם זהו זה, אי אפשר יהיה בעצם להמשיך לעלות את המפלס כל עוד אין תכנון לגבי הגנות נוספות על בתי-המלון.
זבולון אורלב: אתה לא בעל הסמכות, הוא בעל הסמכות.
זבולון אורלב: לא, אתה לא יכול לסגור, אם הוא לא אומר זה מסוכן.
אבי רותם: נכון.
דב ליטבינוף: אני יכול לסגור גם אם הוא לא אומר שזה מסוכן.
דב ליטבינוף: אבל לא זה העניין.
זבולון אורלב: הוא אומר שיש חשש שאנשים שהולכים לישון בערב, לא יקומו בבוקר.
אבי רותם: מה שאמרתי, שאם יעלו בעוד 2 מ'.
זבולון אורלב: אבי, רגע.
זבולון אורלב: הוצאת שד מן הבקבוק, או שתחזיר אותו חזרה, או שתסדר אותו.
אבי רותם: ואם לא מתחילים לבצע אותן ואנחנו לא התחלנו לבצע אותן, אנחנו נהיה במצב שבעוד שנתיים בעצם, בסוף 2008, אנחנו לא יכולים להמשיך להגביה את הסוללות, אנחנו לא יכולים להמשיך להגביה את הבריכה, ואז המשמעות היא בעצם בסיטואציה הזאת, גזר דין מוות גם על מפעלי ים המלח אבל גם על בתי-המלון של כל האזור.
זבולון אורלב: קודם כל, אנחנו אומרים לך בצורה ברורה, תהיה מודע מאוד ורגיש מאוד לאחריות שלך.
זבולון אורלב: מי שאחראי שם לשמירת חיי אדם מההיבט ההנדסי, זה אתה וראש המועצה שלכם ואתם צריכים לקחת אחריות, ותקבלו לפחות ממני גיבוי מלא קודם כל שמירת ערך חיי אדם.
יצחק הרצוג: אז אני אתן לשי וינר לענות, אני רק אומר שהאישור של ה-30 מיליון ₪ בממשלה, העברה תקציבית טרם בוצעה וטרם הועברה אלינו.
יצחק הרצוג: נמצא פה יעקב ברקאי, תוכל לשאול אותו מתי נקבל את התשלום.
זבולון אורלב: מה, אתה מעניש אותי, אתה נמצא בישיבה.
יעקב ברקאי: אל"ף, אני מתנצל.
זבולון אורלב: בסדר, קיבלתי את ההתנצלות.
יצחק הרצוג: ה-30 מיליון ₪, נשמע מג'קי מתי נקבל את ה-30 מיליון ₪. שי, רצית להבהיר משהו?
שי וינר: שתי נקודות בנושא הזה גם בהקשר הזה וגם מה שאבי אמר כאן בנושא של תחילת העבודות.
שי וינר: האומדן בהחלט כרגע הוא 200 אומדן ראשוני, יכול להיות גם עד 300.
שי וינר: האומדן 200 זה לא אומדן שלי, זה אומדן משותף.
שי וינר: אומדן שיכול מאוד להיות שיעלה כלפי מעלה או יירד כלפי מטה.
זבולון אורלב: זה תקציב בבסיס?
שי וינר: לא, לא בבסיס, תקציב מיוחד חד-פעמי.
זבולון אורלב: ובוצעה כבר העברת הכסף?
שי וינר: לא, שני דברים כרגע מעכבים אותי כיו"ר צוות הניהול, לצורך זה לאשר בהתאם להמלצות הצוות ההנדסי של אבי רותם, לצאת לעבודות.
שי וינר: אחד, התקציב, זאת אומרת, החלטת ממשלה יש, אבל בתקציב אצלי את ה-30 מיליון עוד לא קיבלתי.
שי וינר: הקביעה התקציבית לוועדת הכספים עוד לא יצאה.
שי וינר: זה דבר ראשון.
זבולון אורלב: אבי צדק בהתראה שלו?
שי וינר: בוודאי.
זבולון אורלב: טוב, הכדור עכשיו באמת עובר למשרד האוצר.
זבולון אורלב: ואני אבקש שתתייחס לכמה דברים.
זבולון אורלב: ראשית כל, הנושא של ה-30 מיליון ₪, עבר חודש ימים, כל הפרויקט כולו בפיגור, כמו שנאמר עכשיו, סבלנו עוד פיגור של חודש ימים.
זבולון אורלב: אז אם אפשר לדעת מתי ה-30 מיליון עוברים ושיתחיל כרגע התהליך.
זבולון אורלב: תן תמונת מבט תקציבית לגבי ביצוע ההגנות הזמניות.
זבולון אורלב: אני מבין שיהיה 70 מיליון ₪ שזה לבדיקת הייתכנות של פתרונות הקבע.
זבולון אורלב: זה בבסיס התקציב ה-70 מיליון ₪.
זבולון אורלב: וגם הם, מתי הם יעברו כי אתם מהווים אי העברת הכספים, היא יוצרת את כל לוחות הזמנים.
יעקב ברקאי: אל"ף, נעשה סדר בנושא התקציבי.
יעקב ברקאי: ה-30 וה-70 הם לא תקציב מזומן, הם תקציב הרשאה מכיוון שהעלויות בפועל עדיין לא נאמדו על שקל.
יעקב ברקאי: וברור גם למשרד התיירות וגם לנו שתקציב המזומן לא מהווה פה חסם, בדרך-כלל התשלומים הם לאורך זמן אחרי ההרשאה.
יעקב ברקאי: ההרשאה מאפשרת למשרד התיירות להתקשר.
יעקב ברקאי: זאת אומרת, שהתקצוב בפועל לא מהווה חסם.
יעקב ברקאי: זה תהליך טכני לחלוטין שלהערכתי ייקח...
יצחק הרצוג: החשב הכללי מנענע את ראשו משמאל לימין.
זבולון אורלב: מר קינד, אתה מוכן לבוא לשבת לידינו.
יעקב ברקאי: אם העובדה הזאת מה שאמרתי לא נכון, או שלא מדויק, התהליך הוא תהליך טכני שייקח לא יותר מכמה ימים ואני מעריך שעד סוף השבוע הבא.
זבולון אורלב: מה התהליך?
יעקב ברקאי: פניה תקציבית.
זבולון אורלב: להערכתך, בתוך ימים ספורים?
יעקב ברקאי: כן, כן.
זבולון אורלב: השאלה שלי, למה זה לוקח חודש ימים?
זבולון אורלב: אגב, כל חודש אתה מעכב, אתה מאבד כסף, כי זה מאחר את פתרון הקבע.
זבולון אורלב: כל הכסף שמדינת ישראל שמה בהגנות הזמניות, זה כסף לריק.
נחמיה קינד: ה-30 מיליון ₪ האלה כרגע לא מהווים חסם.
נחמיה קינד: הסיבה שאנחנו לא בחרנו בתהליך, הן סיבות טכניות שהוועדה המקצועית צריכה לבצע.
נחמיה קינד: גם לגבי המכרזים, הסיבה שלא יצאו למכרז היא כי הוועדה המקצועית לא סיימה לכתוב את המפרטים.
נחמיה קינד: אני מעודכן כל שבוע.
זבולון אורלב: אבי, הכדור חזר אליך, אתה בטלן ורשלן, לא גמרת.
יעקב ברקאי: כבוד היו"ר, זה מאוד נוח לזרוק על משרד האוצר.
זבולון אורלב: לא שמעת מה אמרתי לו עכשיו?
יעקב ברקאי: לא, בסדר.
זבולון אורלב: שמעת מה אמרתי לו?
יעקב ברקאי: אנחנו רגילים לזה.
זבולון אורלב: אני לא מבין מה קורה פה, תסביר לי, אתה ראש הוועדה המקצועית.
אבי רותם: כן.
זבולון אורלב: אתה לא יודע שאתה צריך להכין מפרטים למכרז?
אבי רותם: ישנם שני עורכי מפרטים שהוזמנו ישירות מהחמ"ת, החומר לא עבר דרכנו.
יצחק הרצוג: חמ"ת, העברת את החומר או לא?
יצחק הרצוג: בקיצור, יש לך תקציב, ככה אומר האוצר.
יצחק הרצוג: המפרטים צריכים לעבור מהר לאבי ואבי צריך להוציא את המכרזים, נכון, זה מה שאתה אומר?
אבי רותם: לא, המכרזים יוצאים דרך החמ"ת.
יצחק הרצוג: בסדר, אז מה הבעיה.
זבולון אורלב: אומר מר ריגל, שזה ייקח בערך שבועיים, נכון?
משה ריגל: שבועיים, שלושה.
זבולון אורלב: שבועיים, שלושה.
זבולון אורלב: אומר ברקאי, שהתקציב יעבור תוך שלושה ימים, אז ככה אדוני שי, כרע העיכוב זה בחצר שלכם.
זבולון אורלב: זה לא בחצר של המועצה ולא בחצר של האוצר.
יצחק הרצוג: נסלק את החסם התקציבי, ואני מבקש שהחמ"ת יאיץ את השלמת המכרזים מהר.
זבולון אורלב: ה-30 מיליון שתגיע בקשה להעברה תקציבית תוך כמה ימים לוועדת הכספים.
יעקב ברקאי: בהמשך לשאלה, כמו בעבר, כך גם יתבצע אני מעריך, בעתיד.
יעקב ברקאי: משרד האוצר כולו, גם אגף התקציבים וגם החשב הכללי, מתוך הבנה שהנושא הזה הוא נושא בעייתי, כל ההשתלשלות של הדבר הזה תחילת שנות ה-90, התנהלות בעייתית.
יעקב ברקאי: לא התנינו את התקצוב וקביעת הכספים, גם שי אמר את זה בתחילת הדברים שלו.
זבולון אורלב: מי המוסמך לקבוע את אותם הערכות של 200 מיליון, זה אתם?
יעקב ברקאי: לא.
יעקב ברקאי: אני לא מבין בהנדסה יותר מדי, אני לא מבין ברמה ההנדסית של הפתרונות, ההבנה שלי היא מאוד בסיסית מעבר לתמונות ולציורים, בשביל יש גם ועדת היגוי, גם ועדה מקצועית שאמורה להעריך את העלויות.
דב ליטבינוף: בשיקום, אבל אתם מבינים.
יעקב ברקאי: בשיקום, גם כן לא.
זבולון אורלב: דב, הוא באמצע הדברים.
יעקב ברקאי: ומעבר לזה, אני חושב שהגורם מעבר לוועדות המקצועיות וועדת היגוי, הגורם הכי מקצועי שנמצא בשטח זה מפעלי ים-המלח.
יעקב ברקאי: גם העלאת המפלס וגם הגבהת הסוללות זה חלק מתהליך הייצור של המפעלים.
יעקב ברקאי: מלבד הסוללה המערבית, עד כמה שאני מכיר את העובדות, מגביהים ומשנים גם את הגובה של הסוללות הדרומית, הצפונית והמזרחית, שהן גם חלק מהבריכה בשביל שהמים לא יגלשו גם לכיוונים אחרים.
נטלי אוסטרובסקי: לא.
זבולון אורלב: מרכזת תמ"א 13, מה זה תמ"א 13?
נטלי אוסטרובסקי: תמ"א 13, זה שם של חופים מים המלח, כנרת ומפרץ אילת.
נטלי אוסטרובסקי: ועכשיו אנחנו פרסמנו מכרז להקמת תכנית מתאר ארצית לים המלח וזה בעקבות פגישות עם מפעלי ים המלח, עם נושא שמשרד הפנים לקח על עצמו גם אחריות על הנושא.
נטלי אוסטרובסקי: אבל אנחנו חושבים שהדרך היחידה למצוא את הפתרונות הנכונים, זה לבדוק את היקף כל העבודות, את כל הנושאים, שיש בים המלח.
נטלי אוסטרובסקי: וב-14 לפברואר אנחנו כבר מחכים להצעה ממתכננים שרוצים להשתתף במכרז.
זבולון אורלב: אתם מודעים לכל המהלכים שמתרחשים פה?
נטלי אוסטרובסקי: בוודאי.
נטלי אוסטרובסקי: אנחנו לא מתכוונים לקחת את האחריות על עצמנו ומשנת 1982 אנחנו מטפלים בנושא לגבי זכות בניה בתחום ובכל תכנית מקומית, אנחנו מדברים על מפלס שמעל המפלס הזה אי אפשר לבנות.
נטלי אוסטרובסקי: וגם בתכנית מתאר מחוזית דרום יש לנו את המכרז.
דב ליטבינוף: שמתחת למפלס הזה אי אפשר לבנות.
נטלי אוסטרובסקי: שמתחת למפלס הזה אי אפשר לבנות.
זבולון אורלב: מישהו עוד רוצה משהו מהאוצר, לפני שאני משחרר אותו?
דב ליטבינוף: אפשר הערה בנושא שלהם.
דב ליטבינוף: דוגמה לנושא הזה של העתקת בתי המלון למקומות אחרים.
דב ליטבינוף: יש הוראה של איזה גובה מותר לבנות ומתחת אליו אי אפשר לבנות.
דב ליטבינוף: לדוגמה, חמי עין-גדי, המבנה שנמצא דרומית לחמי עין-גדי, המבנה הגדול, נבנה בהוראה הזאת שמתחת לגובה מינוס 14, אי אפשר לבנות.
נטלי אוסטרובסקי: לא הגבהנו את זה, עם 390,5.
יצחק הרצוג: בסדר, לכן מילוי ים המלח.
יצחק הרצוג: בוא, ים המלח מפסיד 600 מיליון קוב בשנה.
דב ליטבינוף: מה זה מילוי ים המלח.
דב ליטבינוף: אתה יודע שים המלח יתמלא רק בעוד עשרים, שלושים שנים.
יצחק הרצוג: המובל או תעלת ימים, הדבר היחידי שיציל את ים המלח, בוא לא נשלה את עצמנו.
דב ליטבינוף: נכון, אבל אנחנו מדברים על 20,30 שנים.
יצחק הרצוג: לכן התכנית לקחה בחשבון שיהיה מובל ויום אחד המפלס כאילו יעלה.
יצחק הרצוג: זה היה הרעיון.
זבולון אורלב: מינהל מקרקעי ישראל, רוצה לומר משהו?
זבולון אורלב: אתם מעורבים, שותפים בתוך התמונה, יש לך הערה לגבי מה שקורה?
פאני סספורטה: אנחנו למעשה משתתפים מעט מאוד בוועדות שהתקיימו, כי לא היה לנו כל-כך מה לתרום, אנחנו למעשה ניזונים מההשלכות של כל התהליך.
פאני סספורטה: הנושא של השיווק כמובן מוקפא לגמרי וגם ברמה התכנונית ניסינו כמה פעמים לקדם דברים, אבל בגלל חוסר הוודאות וכל סימני השאלה, הכל למעשה הוקפא.
פאני סספורטה: אנחנו למעשה ממתינים לתוצאות כדי שנוכל לדעת לאיזה כיוון להתקדם.
זבולון אורלב: מישהו יש שאלות למינהל מקרקעי ישראל?
זבולון אורלב: הסוללה מוגנת מפני רעידת אדמה, הרי זה אזור מועד?
אייל שלו: היא לא בנויה ...
זבולון אורלב: אני בוגר הוועדה למדע וטכנולוגיה, פשוט.
אייל שלו: יש להם, למפעלי ים-המלח שמתכננים, הם מביאים בחשבון רעידות אדמה שונות.
אייל שלו: זה בעיקר במתקנים, אני לא חושב שהסוללות עצמן מוגנות מפני רעידות אדמה.
זבולון אורלב: אני מבין שיש מעורבות, אבל יש לי שאלה מאוד ספציפית.
זבולון אורלב: אתה ראש הוועדה המקצועית, לא?
זבולון אורלב: מי ראש הוועדה המקצועית אתה?
זבולון אורלב: אני שואל אותך וגם את גולדשטיין, האם הסוללות בידוע שהשבר הסורי אפריקני הוא מקום מועד ובמדינת ישראל מתרחשת רעידת אדמה בסולם של 7.4 אחת ל-80 שנים.
זבולון אורלב: צר לי לבשר לכם שרעידת האדמה האחרונה אירעה ב-1927.
דב ליטבינוף: סוללת ההגנה, חלק ממשך הזמן הארוך הזה, הנושא של בדיקת הייתכנות, זה לבדוק מה התנאים המקומיים לצורך תכנון הסוללה.
דב ליטבינוף: מדובר על סוללה הגנתית שמדברים על פתרונות הקבע, חייב יהיה לקחת בחשבון הגנה מוחלטת.
זבולון אורלב: אני מדבר כרגע על הסוללה הקיימת היום.
דב ליטבינוף: מה זה הסוללה הקיימת.
זבולון אורלב: הסוללה המערבית, יש סוללה מערבית היום שהגובה של 14 מ' ומשהו, היא מוגנת, היא נבנתה בהתייחסות לרעידת אדמה, היא נבנתה בהתייעצות עם המכון הגיאולוגי.
זבולון אורלב: אני שואל שאלה.
נועם גולדשטיין: הסוללה ההיקפית של מפעלי ים המלח נבנתה בתחילת שנות ה-60.
זבולון אורלב: ולכן לא היתה התייחסות?
זבולון אורלב: אתה אומר את זה בידיעה?
נועם גולדשטיין: כן.
זבולון אורלב: בידיעה או בהערכה?
דב ליטיבינוף: הסוללות האלה נבנו בזמנו תחת חוק הזיכיון, שחוק הזיכיון באותו זמן לא היה צריך אישור בניה מאף אחד, גם לא מהוועדות שלנו.
זבולון אורלב: כלומר, כל האחריות לבנייתם, חלה על מפעלי ים המלח?
זבולון אורלב: אני בכל זאת, מר גולדשטיין, הביטחון המופרז שלי מפריע לי.
זבולון אורלב: אתה אומר בידיעה ודאית?
נועם גולדשטיין: אתה שואל אותי עכשיו אם זה נבנה לרמה של 7 או 9 או איזה סולם, אני לא יכול להגיד לך את התשובה, אבל גם אז היו רעידות אדמה, השבר לא המציאו אותו עכשיו.
דב ליטבינוף: אני אגיד לך, הסוללות האלה אינן מסכנות אדם.
דב ליטבינוף: הסוללות האלה אם הן נפרצות, הן זורמות לים.
זבולון אורלב: אז היה חוק הזיכיון, אבל עכשיו זה כן באחריותכם, נכון?
זבולון אורלב: אני מציע שגם חלק יהיה מהסיכום שלנו, שגם הנושא הזה ייבדק על-ידי הוועדה המקצועית.
זבולון אורלב: תעשו בדיקה לראות שהיתה התייחסות ראויה לסוגייה הזאת.
זבולון אורלב: אתה רוצה לומר משהו?
יוסי לוי: כן, משהו אחד קטן בנושא התקצוב.
יוסי לוי: למועצה אזורית תמר יש חלק בהשלכות של הפרויקט הזה של ההגנות עפ"י חוק.
יוסי לוי: השאלה היא מאיפה נוברים למקורות הכספיים שלה בנושא הזה, ואני מתייחס לעניין של ועדה טכנולוגית שכרגע בודקת את נושא העברת מישור רותם.
יוסי לוי: הרעיון הוא שפשוט שהחלק הזה של ההכנסות של מישור רותם, לא יהוו כחלק מהמימון של הנושא הזה.
זבולון אורלב: אני מעריץ אתכם שבאת מדימונה עד לפה לומר את זה.
דב ליטבינוף: אני מקווה שזה הוקלט כי זה טוב לנו לוועדה.
זבולון אורלב: קודם כל שהוקלט, ואתם יודעים את עמדותיי בעניין הזה.
יוסי לוי: רק אמרתי שלא יהיה, זה לא משנה באיזה מצב זה יהיה.
זבולון אורלב: מר לוי, הדברים נשמעו, תודה.
יוני כהן: לא קשור.
זבולון אורלב: לא קשור, או-קיי.
זבולון אורלב: יש כאן עוד מישהו שרוצה לומר משהו?
זבולון אורלב: אדוני השר, אתה רוצה מילות לסיכום ואני אסכם אחריך.
יצחק הרצוג: קודם כל, אני מודה לוועדה על הדיון ולכל המשתתפים, אני מודה לביקורת המדינה על הערותיה.
יצחק הרצוג: אנחנו מתייחסים ברצינות רבה לנושא הזה וכבר ברור לכולם שהוא עבר מדור לדור, והוא עבר עם מטענים.
יצחק הרצוג: אני מתייחס רק לנקודת הזמן שאנחנו נכנסנו, אני חושב שאנחנו מהרגע שנכנסנו ולקחנו את המשימה, שהיא לא באמת משימה של משרד התיירות, אבל הסכמנו למשימה גם לאור החלטת הממשלה מ-2003.
יצחק הרצוג: אנחנו נעשה ועושים כל מאמץ לשחרר את החסמים ולהתקדם עפ"י המתווה שהוצג כאן.
זבולון אורלב: אני רוצה לסכם ולומר שקודם כל, אני מודה גם כן למשרד מבקר המדינה שמגלה סבלנות והתמדה במעקב אחר הסיפור הישראלי העצוב הזה של הטיפול בסוגייה הנוכחית.
זבולון אורלב: ואני יכול להבטיח לך שזאת לא הישיבה האחרונה.
צבי ורטיקובסקי: אני אשמח שיהיו יותר ביצועים ופחות ישיבות של הוועדה.
זבולון אורלב: הוועדה רושמת לפניה את הדיווח של משרד התיירות בראשותו של השר, באשר לתקציב, ללוח הזמנים, לתכניות, לתיאום הבין ממשלתי שעדיין כאמור, צריך השלמה.
זבולון אורלב: וככל שהממשלה תעמוד בתכניות שהוצגו היום בפני הוועדה, נוכל לומר לאחר שנראה את הביצוע, שיש סוף סוף באמת שינוי חיובי בהתייחסות הממשלה לפתרון המצב הבלתי מתקבל על הדעת שכרע שורר בעין בוקק ונוה זוהר, מול החומה המערבית של בריכה מס' 5.
זבולון אורלב: מה שאנחנו רק מבקשים מכל הגופים, זה גם כן חלק מהסיכום, ונראה לי שלא רק הבג"צ אלא גם לוועדה יכולה להיות תרומה בזירוז העניין, ולכן עד שנקבע את הישיבה הבאה ואני מניח שזה יהיה סדר גודל של בערך כחצי שנה, אפילו שתהיה ישיבה יותר קצרה, אנחנו מבקשים או בעצם דורשים ותובעים מכל הגורמים, שאם יש איזושהי תקלה לאור ההצגה שהוצגה כאן היום, בלוח הזמנים, בהחלטות שצריכות להתקבל, אנא להודיע לנו בכתב ומיידית.
זבולון אורלב: ומי שלא יודיע, אנחנו נטיל עליו אחריות כי בישיבה הבאה הוא יצביע על תקלה, אז אותו גורם יצטרך לתת דין וחשבון ולומר לנו מדוע הוא לא אמר לנו.
זבולון אורלב: זה חלק מהותי מהמעקב האישי של כל אחד, כל גורם יעשה, משרד הפנים, מינהל מקרקעי ישראל, גיאולוגי, כל הגורמים האלה.
זבולון אורלב: אם המכון הגיאולוגי לא יקבל תוך חודשיים הודעה, חבר'ה, לא קראו לנו להשתתף, לבדוק מה קורה שם רעידות אדמה, אז המכון הגיאולוגי גם יודיע לנו, "תשמע, לא היתה התייחסות לשום דבר".
מיכאל מלכיאור: הישיבה היא ישיבה משותפת של ועדת החינוך והוועדה לענייני ביקורת המדינה.
מיכאל מלכיאור: אני כמעט שמונה שנים בכנסת וזאת הפעם הראשונה שאני בחדר הזה אבל אני שומע שעושים בחדר הזה דברים חשובים מאוד.
מיכאל מלכיאור: נדרשנו לנושא בו אנו דנים היום מאחר שקיבלנו פניות רבות.
מיכאל מלכיאור: מאחר שחשבתי שראוי שנעסוק בנושא הזה ביחד, ביקשתי מחבר הכנסת זבולון אורלב שנקיים ביחד ישיבה בנושא הזה כי נראה כאן דברים תמוהים בקשר למוסד מאוד חשוב בישראל והוא המכון הטכנולוגי בחולון, מכון שאני מבין שהוא משגשג ומתפתח יפה כאשר כיום יש גם גידול משמעותי במספר הסטודנטים הלומדים בו והמספר עומד על 3,400 סטודנטים.
מיכאל מלכיאור: יחד עם זאת היו דברים לא סימפטיים בתקשורת סביב למכון הזה, הייתה השבתה והיו דברים שלכאורה לא או כן תקניים, דברים שנברר היום.
מיכאל מלכיאור: נשים את הכול על השולחן, אבל צריך לדעת שהדבר גם עומד בפני בג"ץ ובנושא הזה כמובן ניזהר, וכל המשפטנים הנוכחים כאן יזהירו אותנו אם אנחנו נכנסים לתחום שאנחנו ככנסת לא ראוי שניכנס אליו.
מיכאל מלכיאור: את הדברים האלה אמרתי כפתיחה.
מיכאל מלכיאור: אני מציע שנשמע את הצדדים, נשים את הכול על השולחן ונקבל את ההחלטות הראויות.
מיכאל מלכיאור: לפני הדיון אני אתן את רשות הדיבור לחבר הכנסת אלכס מילר שהיה הראשון שהסב את תשומת לבי למה שקורה, וזאת עוד לפני מבול המכתבים שקיבלנו.
מיכאל מלכיאור: לאחר מכן נשמע את הצדדים.
אלכס מילר: אדוני היושב-ראש, הבאת הנושא הזה לדיון בפני שתי הוועדות הוא בגלל הסטודנטים של המכון שמתמודדים היום עם מצב עם חוסר ודאות על עתידם במכון.
אלכס מילר: לפני כשבועיים קיבלתי פנייה מאגודת הסטודנטים במכון ובעקבות כך הגעתי למוסד.
אלכס מילר: הגעתי למוסד ביום בו נערכה הפגנה של הסטודנטים בקשר להחלטות שהיו אמורות להתקבל על-ידי הוועד המנהל של המוסד והתחלנו לבדוק את הנושא.
אלכס מילר: הסתבר לנו שאותם דברים שהסטודנטים העלו הם אכן נכונים וראוי להעלות את הנושאים האלה לבדיקה.
אלכס מילר: אני לא רוצה לקחת צד כזה או אחר, אבל כמו שציין יושב-ראש הוועדה המכון הוא אחד המקומות הגדולים בארץ שעוסק בלימודי הנדסה.
אלכס מילר: אם אנחנו מסתכלים על תעשיית ההנדסה בישראל – וכרגע יצאתי מישיבת ועדת המדע שדנה בנושא פיתוח טנק המרכבה – כאשר אנחנו מסתכלים על המספרים של האנשים העוסקים בתחום, אנחנו רואים שרובם הם אנשי הנדסה, אלה אנשים שצריכים לקבל את רמת הלימודים הטוב ביותר שיכולה לתת מדינת ישראל, ולא יכול להיות שהם יתמודדו עם בעיות כאלה ואחרות שנגרמות על-ידי התערבות חיצונית.
אלכס מילר: אני חושב שחשוב שאנחנו כנציגי הציבור נהיה מודעים ומעורבים, ונדע שעתיד ילדינו ועתיד המדינה הוא על המפה.
אלכס מילר: אם לא נהיה מעורבים, מי יהיה?
אלכס מילר: בסופו של דבר חשוב מאוד שאותם סטודנטים שתוך כמה שבועות צריכים להתמודד עם מבחני סוף סימסטר, יהיו רגועים ולא צריכים לחשוש מפני עתידם.
אלכס מילר: ביקשתי את הדיון הזה כדי שנוכל לקבל תשובות ולראות איך אנחנו מתקדמים.
יורם מרציאנו: יכול להיות שאחרי שאומר כמה דברים, חבר הכנסת מילר יימלך בדעתו ואולי גם ימשוך את ההצעה הדחופה לסדר היום.
יורם מרציאנו: חשבתי שאחרי הכתבה למשל בערב שבת על העיר הנהדרת שלי, לוד, יש הרבה יותר דברים דחופים על סדר היום, אבל דווקא עיר מצליחה עם ראש עיר מצליח כמו מוטי ששון, צריך לבוא לוועדה לביקורת המדינה.
יורם מרציאנו: גם אלינו פונים סטודנטים מאגודת הסטודנטים, ולא ראיתי שאותם סטודנטים פנו לחברי הכנסת מסיעת העבודה למשל אלא העדיפו לפנות לאלכס מילר משום שחברי מועצת העיר מטעם ישראל ביתנו, שהם אופוזיציה לראש העיר בחולון.
אלכס מילר: עם כל הכבוד, הסטודנטים שלכם עוסקים בדברים שקשורים למפלגה שלך.
אלכס מילר: בוא לא נכניס דברים שלא קשורים לדיון שאנחנו מקיימים כאן.
מיכאל מלכיאור: בשמונת החודשים האחרונים אני עובד באופן הדוק עם חבר הכנסת אלכס מילר ואני יכול לומר לך שהוא עובד עם הסטודנטים ששייכים גם למפלגת העבודה וגם אלה ששייכים לישראל ביתנו.
מיכאל מלכיאור: גם עזרנו לו להעביר כמה חוקים שבאו לסייע לסטודנטים.
יורם מרציאנו: אני חושב שמה שנעשה כאן היום זה בית משפט שדה כלפי ראש עיריית חולון, מר מוטי ששון.
יורם מרציאנו: אני חושב שאחת האהבות הגדולות שיש לו בחולון זו המכללה הטכנולוגית וידוע שבנושא החינוך בחולון הוא נותן את כל נשמתו, ואני לא חושב שיש עוד עיר מצליחה ברמת ההישגים כמו חולון בנושא החינוך.
יורם מרציאנו: תיכף מוטי ששון יפרט את העובדות אחת לאחת וכאשר נשמע אותו אני חושב שדווקא הביקורת תצטרך לעבור למקום אחר לגמרי.
יורם מרציאנו: למשל, המינוי של הפרופסור, הקדנציות שהוא מכהן, אם זה לפי לוחות הזמנים בהם הוא צריך לכהן, אם הוא עבר את שתי הקדנציות, כמה קדנציות הוא מכהן, הבן של מי עובד במכללה, מי אישר את הבן וכולי.
יורם מרציאנו: אני מציע שבדברים האלה נשמע את ראש עיריית חולון, מוטי ששון, ואני בטוח שכל האווירה תוסט למקום אחר.
יורם מרציאנו: דבר אחד אני יכול לומר.
יורם מרציאנו: שבשנת 1999, לאחר מאבק לא קל של פרופסור מרון, דוקטור בר-לב וראש עיריית חולון, קיבל המכון הזה עצמאות ועבר לתקצוב המועצה להשכלה גבוהה.
יורם מרציאנו: שאף אחד לא יאיים על מוטי ששון ולא יאמר שלא יתקצבו את המכון הזה משום שמוטי ששון עומד בראשו.
יורם מרציאנו: עד היום המכון היה מתוקצב וימשיכו לתקצב אותו.
יורם מרציאנו: כל הנושא של ניגוד עניינים נבחן שוב במשרד הפנים ויש חוות דעת של משרד הפנים שקובעת באופן מפורש שאין ניגוד עניינים.
יורם מרציאנו: ניגוד העניינים נמצא במקום אחר.
יורם מרציאנו: לכן אני מעלה תהיות לגבי עצם קיום הדיון הזה.
יורם מרציאנו: אני אומר לך שוב, חברי חבר הכנסת מלכיאור, הדיון נובע רק משיקולים פוליטיים ומריח ריח פוליטי לא טוב של מאבק בתוך עיריית חולון של אופוזיציה, של חברי מועצת העיר מטעם ישראל ביתנו, מול ראש העיר מר מוטי ששון.
יורם מרציאנו: כאמור, מוטי ששון יציג את העניין בטח יותר טוב ממני.
מרדכי ששון: אני שמח שמבקר המדינה נמצא כאן.
מרדכי ששון: אני אומר כמה משפטים על ההיסטוריה של המכון הטכנולוגי ועל הדבר ההזוי שקורה כרגע בהתנהלות.
מרדכי ששון: ב-1969 הקים פנחס אלון, ראש עיריית חולון, ראש עיר עם מעוף ועם חזון, את המכון הטכנולוגי וזאת כדי למצב ולייצב עיר שמשקיעה בחינוך.
מרדכי ששון: חולון תמיד הייתה ידועה בהשקעות שלה בחינוך.
מרדכי ששון: אדוני היושב-ראש, לפני כמה חודשים קיבלנו את פרס החינוך הארצי משרת החינוך.
מרדכי ששון: אני יליד חולון והנושא הזה קרוב ללבי, ואני רוצה לומר לזכותו של פרופסור מרון שיש לו הישגים גדולים.
מרדכי ששון: הוא נשיא המכון ואני יושב-ראש מועצת המנהלים וזאת על-פי הסכם שנחתם בין אוניברסיטת תל-אביב, משרד החינוך ועיריית חינוך ובהסכם זה נקבע שיושב-ראש מועצת המנהלים יהיה ראש עיריית חולון ושליש מחברי הדירקטוריון יהיו נציגי עיריית חולון, ואכן המכון הזה פעל כפי שפעל ואני שמח שגם לפרופסור מרון, גם לדוקטור בר-לב וגם לי – ואנחנו עושים את העבודה שלנו בהתנדבות - היה חלק וזאת בניגוד לעמדת המועצה להשכלה גבוהה שבסופו של דבר על-ידי זה שאני באתי ואני באתי ואמרתי שאני מוכן לוותר על התפקיד שלי כיושב-ראש מועצת המנהלים ובתנאי שהמכון הזה יזכה להכרה.
מרדכי ששון: אחת הפוליטיקות הכי גרועות במדינת ישראל היא הפוליטיקה של המוסדות להשכלה גבוהה.
מרדכי ששון: הם יכולים ללמד את כל חברי הכנסת את האוניברסיטה של הפוליטיקה.
מרדכי ששון: כשאני אומר להם שהפרופסורים של אוניברסיטת תל-אביב מלמדים את אותם המקצועות, התוכניות אותן תוכניות, אנחנו מבקשים להיות עצמאים, הם אומרים לא, לא תהיו עצמאים.
מרדכי ששון: אבל אותם מרצים, אותן תוכניות, אבל לא.
מרדכי ששון: אני שמח שבסופו של דבר קיבלנו את ההכרה של המועצה להשכלה גבוהה וקיבלנו את ההסכמה שלהם להרכב המוסדות כפי שאני עכשיו אומר לכם.
מרדכי ששון: בישיבה עם פרופסור נחמיה לב-ציון זיכרונו לברכה נקבע שיהיה יושב-ראש ועד המנהל, וזה לא ראש עיריית חולון, אלא הוא יהיה דוקטור משה בר-לב שהיה ראש סוכנות החלל הישראלית.
מרדכי ששון: הוועד המנהל הוא הגוף האופרטיבי ולא חבר המנהלים.
מרדכי ששון: אותי מינו בתוקף היותי ראש עיריית חולון כי כל המבנים והמגרש שייכים לעיריית חולון.
מרדכי ששון: נקבע שיהיו 20 אחוזים נציגי עיריית חולון.
מרדכי ששון: זה מה שכתוב בהסכם עם המועצה להשכלה גבוהה.
מרדכי ששון: פרופסור מרון כיהן שתי קדנציות קודם, לפני שעברנו לסמכות המועצה להשכלה גבוהה, ועוד שתי קדנציות לאחר שאנחנו אושרנו על-ידי המועצה להשכלה גבוהה.
מרדכי ששון: בהסכם עם המועצה להשכלה גבוהה כתוב שהנשיא יכהן קדנציה ובאישור הוועד המנהל עוד קדנציה.
מרדכי ששון: נגמרו שתי הקדנציות, בא יושב-ראש הוועד המנהל ואמר שהזמן בוער וצריך לבחור ועדת איתור.
מרדכי ששון: אני מקבל פתאום מכתב מפרופסור גרוסמן, יום אחרי שהוא מוציא מכתב שצריך לבחור ועדת איתור, והמכתב תוקף אותי על ניגוד עניינים כאשר יש מכתב של משרד הפנים, שבתחילה חשב שיש ניגוד עניינים.
מרדכי ששון: ייאמר לזכותו של פרופסור מרון ששלח מכתב ליועץ המשפטי שלי – ואמר את זה למנכ"ל משרד הפנים – וכתב בו שמוטי ששון חיוני במכון והוא לא בניגוד עניינים.
מרדכי ששון: אם תרשו לי, אני מוכן גם לקרוא את הדברים: "חברותו של ראש העיר חולון חשובה למוסד האקדמי לא פחות מאשר לראשי העיר עצמם הרואים בעצם שיוכם למוסדות האלה זכות למנות בן מעצבי המדיניות וההשכלה הגבוהה בעירם על רבדיו השונים.
מרדכי ששון: לעניות דעתי מוסד אקדמי הנו חלק אינטגראלי ובלתי נפרד ממערכת החינוך העירונית, בעיקר עתה כאשר הכול מדברים על קידום החינוך על כל רמותיו.
מרדכי ששון: הממשק והקשר בין המוסד האקדמי ליתר מערכות החינוך בעיר חשוב וחיוני ביותר".
מרדכי ששון: אני מצטט ממכתבו של פרופסור מרון.
זבולון אורלב: אני מתנצל על האיחור, אבל אני גם יושב-ראש ועדת המדע.
זבולון אורלב: אני מודה לחברי שניהל את הישיבה עד עכשיו.
זבולון אורלב: יש לך את המכתב?
מרדכי ששון: בתיק.
מרדכי ששון: קיבלתם עכשיו את החומר.
מרדכי ששון: אין שום ניגוד עניינים.
מרדכי ששון: אומר משרד הפנים שיש בג"ץ, תמתינו לבג"ץ.
זבולון אורלב: לא, הוא לא אומר מה שאתה אומר.
מרדכי ששון: אתה יכול לטלפן אליו עכשיו.
מרדכי ששון: זה בדיוק מה שהוא אומר.
מרדכי ששון: מנכ"ל משרד הפנים אומר במפורש שכל עוד הנושא עומד ותלוי, תנהג במשנה זהירות.
מרדכי ששון: הוא כותב את זה.
מרדכי ששון: אני מודיע לך שהנושא של בינוי המעונות, מאושר.
מרדכי ששון: הם דרשו שנבקש דמי חכירה או דמי זיכיון, ואת זה אישרנו במועצה.
מרדכי ששון: אם זה כך, מה הבעיה?
מרדכי ששון: אני רציתי לבדוק מה קרה שפרופסור גרוסמן, יושב-ראש ה-ות"ת, שהוא שולח לי מכתב בלי לדבר אתי ואני יושב-ראש חבר הנאמנים.
מרדכי ששון: הוא איש ציבור, אבל גם אני איש ציבור.
מרדכי ששון: הדבר הראשון שהוא היה צריך לעשות זה לטלפן אלי, לומר לי, לדבר אתי, אבל לא, הוא מוציא מכתב מאיים ודוקטור בר-לב מכנס אנשים כדי לבחור ועדת איתור ואני מקבל מכתב מאיים – לפני שמתכנסים לישיבת דירקטוריון - עם סנקציות.
מרדכי ששון: מכתב כזה בחיי עוד לא קיבלתי.
מרדכי ששון: אני מכיר את הפוליטיקאים והעסקנים המקומיים, אבל דבר כזה מיושב-ראש ה-ות"ת עוד לא קיבלתי.
מרדכי ששון: הלכתי לבדוק מה קרה, למה פתאום הוא כל כך מעורב במכון הזה, ביומיים מתקבלים שני מכתבים מאיימים על ראש עירייה, על יושב-ראש חבר הנאמנים, ועל מה?
מרדכי ששון: עד עכשיו הייתי מצוין ויש לי עוד שבעה חודשים לסיים קדנציה, אבל עכשיו, לאלתר, להתפטר בגלל ניגוד עניינים.
מרדכי ששון: גם הוועדה לניגוד עניינים במשרד המשפטים אומרת שלא יטפלו בנושא כי הנושא נמצא בבית-המשפט העליון ולכן הוא מחכה להחלטת בג"ץ, אבל הפרופסור רוצה שאתפטר עכשיו, לאלתר.
מרדכי ששון: בדקתי את הנושא.
מרדכי ששון: הבן שלו מועסק במכון.
מרדכי ששון: אדוני כבוד המבקר, הבן שלו מועסק במכון ללא ידיעת הוועד המנהל.
מרדכי ששון: ביקשתי להראות לי מכרז שיצא לגבי העסקתו, ובכתב ידו של הפרופסור מרון כתוב: "נא להמשיך את העסקתו הלאה" וזה כאשר מנהל המחלקה למשאבי אנוש אומר שהוא סיים את תפקידו.
מרדכי ששון: אדוני הפרופסור, אתה בניגוד עניינים חמור ולא אני.
יחזקאל טלר: אני מבקש להגן עלינו.
זבולון אורלב: אני קורא אותך לסדר.
יחזקאל טלר: אני מבקש להגן עלינו מפני השתלחות לא מקובלת.
יחזקאל טלר: זו התנהגות בוטה.
זבולון אורלב: אתם תקבלו את רשות הדיבור.
זבולון אורלב: כל אדם מתבטא לפי סגנונו.