GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עמירה דותן: אנחנו לא סיימנו את הדבר שבו פתחנו.
עמירה דותן: אנחנו צריכים לחזור לזה, לא שכחנו.
עמירה דותן: לפחות שנדע שאנחנו לא יודעים לטפל בזה.
עמירה דותן: בואו לא נתכחש לעובדה שעלתה פה שאלה נוספת ולא נתנו לזה פתרון.
עמירה דותן: השאלה שלי אליכם, על איזה שולחן הנושא הזה צריך להידון?
חי וייץ: דיברנו קודם על אינטרפרטציה של החוק.
חי וייץ: לאנשי המנהלת יש אינטרפרטציה מסוימת לסעיף 85.
חי וייץ: אני פונה למחוקק שזה אתם ושואל אתכם: האם כאשר אתם חוקקתם את החוק חשבתם על מה שעתיד להיות?
חי וייץ: האם כשחוקקתם את החוק ראיתם לעינכם את קהילת אנשי העסקים במצבם העגום?
עמירה דותן: החוק בתהליכי התיקון וזה ייקח כמה שזה ייקח.
עמירה דותן: השאלה מעבר לתיקוני החקיקה היא האם אנחנו יכולים לנסות לעשות סביב השולחן הזה דברים נוספים?
עמירה דותן: אם אנחנו יכולים, מצוין.
עמירה דותן: אם לא, לפחות נדע שהחוק בתהליכי תיקון.
אורי אריאל: יש ויכוח אולי הכי בסיסי בחוק, וזה העניין של כינון עסק מחדש.
אורי אריאל: עם כל הכבוד לכל היושבים פה, זה לא ייפתר פה.
אורי אריאל: יש מדינה ויש לה מנכ"ל,יש ממשלה, והוויכוח ידוע.
אורי אריאל: או שזה ייגמר בתיקוני חקיקה או בדרך אחרת.
אורי אריאל: לא ייגמר פה שום דבר על כינון עסק.
אורי אריאל: זו הערכתי.
אורי אריאל: לכן, אני מציע לעבור לסעיף הבא.
אורי אריאל: איתי אומר שיש סיכום שלא מתייחסים לקהילת העסקים לפי סעיף 85.
אורי אריאל: השאלה שאני רוצה לשאול היא מי סיכם לגבי זה שכרגע לא.
אורי אריאל: האם זה מנכ"ל משרד ראש הממשלה, האם זה במנהלת?
אורי אריאל: אני רוצה לדעת מי הכתובת.
איתי אהרונסון: התשובה היא מכיוון ההפוך, התשובה היא שלמרות שזה לא קיים בחוק כן החלטנו להכיר באנשים שמעתיקים את מגוריהם במסגרת סעיף העתקת - - -, אני מזכיר שיש גם העתקות של מגורים שהם לא במסגרת סעיף 85.
איתי אהרונסון: אבל, מי שמעתיק את מגוריו במסגרת קהילתית, אז כן החלטנו לתת שמה תקצובים כאלה ואחרים למועצות לצורך החזקת הביחד של הקהילה.
איתי אהרונסון: החלטה פוזיטיבית אומרת שזה רק לאלה.
עמירה דותן: אני חושבת שזה הא בה טליא.
עמירה דותן: ככל שהם יהיו ארגון יותר מאורגן, אז גם האחרים ירצו להיכנס אליהם.
עמירה דותן: היום כשהם מגמגמים ואף אחד לא נותן להם גיבוי, אז למה שירצו?
יוסי דיין: יש אנשים שמפרידים אותם.
יוסי דיין: אם אני נותן את הרשימה לעיריית אשקלון אז היא הולכת ופונה לאנשים: בואו למקום שלנו, ומפרידה אותנו.
יוסי דיין: את זה אנחנו לא רוצים, ולכן אני גם לא נותן את הרשימות.
יוסי דיין: בלית ברירה נתתי.
עמירה דותן: אני לא אוהבת לשים דברים תחת השטיח.
עמירה דותן: איתי, בנושא הקהילה כקהילה אתה אומר:
עמירה דותן: החוק לא מאפשר לי לראות בהם קהילה.
ישראלה אלימלך: זו הפרשנות שלו של החוק.
ישראלה אלימלך: המשפטנים נחלקים לשניים.
ישראלה אלימלך: אלה שאומרים לא, ואלה שאומרים שכן.
עדיאל שמרון: ישראלה, במדינה, בגופי השלטון, יש דרך מאוד ברורה איך מפרשים חוק.
עדיאל שמרון: לא אני יכול לפרש חוק איך שאני רוצה, גם לא צביה, וגם לא חברי הכנסת.
ישראלה אלימלך: הראתי לך דוגמה איך מפרשים חוק הפוך מ-11 שופטים.
עדיאל שמרון: יש יועץ משפטי לממשלה, מתחתיו יש יועצים משפטיים של המשרדים, והם אלה שנותנים את הפרשנות של החוק, ואנחנו מחויבים אליהם.
צביה שמעון: הדיון מוסת, הדיון הוא לא קהילה או לא קהילה.
צביה שמעון: הדיון הוא על המהות ועליה דיבר חבר הכנסת אריאל.
צביה שמעון: לדעתי, ברגע שפותרים במהות את בעיית התעשיינים גם לא צריך ועד, כי כל אחד ילך ויקים את העסק שלו.
יוסי דיין: לא כל אחד יקים בלי הוועד.
יוסי דיין: זו הבעיה כי אתם לא מתעסקים איתם, אלא אנחנו.
צביה שמעון: אנשים מחכים לפתרון, וחלק מהאנשים כבר הקימו את העסק שלהם מחדש.
יוסי דיין: עם כל הכבוד, אף אחד לא הקים את העסק.
יוסי דיין: צביה עושה עבודה מצוינת, אבל את נכנסת לפני כמה חודשים.
יוסי דיין: אני יודע כי אני מדבר עם כולם, וזה עולה לי הון תועפות.
יוסי דיין: אנשים הקימו עסק בינתיים, ואני לא רוצה בינתיים אלא כקבע.
יוסי דיין: כולם רוצים כקבע.
יוסי דיין: ישבנו 35 שנה, ואנחנו רוצים להמשיך הלאה.
צביה שמעון: הבעיה היא, האם הפיצויים מתאימים כן או לא.
יוסי דיין: גם הפיצויים לא מתאימים.
צביה שמעון: לכן, חבר הכנסת אורי אריאל הוא אחד משניים שהביא הצעה לשינוי החוק, זה יהיה או לא יהיה הפתרון.
עמירה דותן: בפאן הזה אתם רואים פתרון רק על-פי שינוי החוק.
צביה שמעון: אני לא אמרתי.
צביה שמעון: אני אמרתי, ואמר גם אורי אריאל בעצמו, זה ייפתר או על-ידי שינוי חוק או בדרך אחרת.
צביה שמעון: אבל, זה צריך להיפתר.
אורי אריאל: למען הסר ספק, מנהלת סל"ע איננה יכולה לתמוך בחוק, אלא עד שיוחלט אחרת.
אורי אריאל: אני אומר את זה מתוך זה שישבנו ביחד והגדרנו את הדברים.
אורי אריאל: אנחנו מבינים אחד את השני.
אורי אריאל: היתה צריכה להיות פגישה אצל מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
אורי אריאל: לצערנו, היה לא משהו אישי שהוא לא היה יכול לקיים אותה.
אורי אריאל: היא נדחתה לשבוע הבא.
צביה שמעון: הוא הלך ללוויה.
אורי אריאל: היא נדחתה לשבוע ונראה אם אנחנו יכולים להתקדם עם החוק, למרות שיש לחץ גדול מאוד להניח את החוק לטרומית ולהתקדם.
אורי אריאל: אבל, זה עניין של חברי הכנסת.
יוסי דיין: לא יפתרו את זה במנהלת סל"ע, אנחנו צריכים למצוא פתרונות אחרים לנושא הכרה בקהילה.
יוסי דיין: אני יודע את זה כבר שנה, אני פשוט מעלה את זה עוד הפעם.
יוסי דיין: איתי שלח לנו את המכתב.
יוסי דיין: לגבי נושא שמאות – ישנם 45 בעלי עסקים בארז שהם מרבית ארז בעצם, שאני דאגתי שיוסי רוסו ישלח שמאי ממשלתי לארז לפני ההתפנות, כדי שהמדינה תדע מה היה לנו.
יוסי דיין: אנחנו מבקשים אלפי פעם להשתמש בזה בוועדות הזכאות, אבל הם לא משתמשים בזה.
יוסי דיין: הם לא מראים לנו.
יוסי דיין: שמה היתה שמאות אמיתית.
יוסי דיין: אנחנו לא יכולים להוכיח לפני 35 שנה.
עמי חמצני: אנחנו חוזרים שוב לסיפור החקיקה.
עמי חמצני: החוק קבע דרך לפצות על מבנים, וגם קיבל אחר כך אישור בבג"ץ בדיוק על הנושא הזה של שמאות.
עמי חמצני: החוק קבע שיהיו תשלומים על מקרקעין ומבנים בדרך הבאה.
עמי חמצני: מקרקעין - כל דונם באזור תעשייה ארז יקבל 180 אלף שקל מינימום, או את הסכום שהוא השקיע במקרקעין על-פי הספרים שלו, הגבוה מבינהם.
עמי חמצני: לגבי המבנים, את הסכומים שהוא השקיע על-פי הספרים של העסק.
עמי חמצני: הנושא הזה נתקף בבג"ץ והטענה היתה בדיוק הטענה שמעלה פה יוסי, שניתן פיצוי לפי שמאות, לפי שומה, וזה לא עבר.
עמי חמצני: בג"ץ לא אישר את זה.
עמי חמצני: אנחנו מנועים מלעבוד על-פי שומה.
חי וייץ: אני הייתי רוצה לדייק.
חי וייץ: בג"ץ אמר בדיוק את הדברים שרשומים פה לפניי בהחלטת בג"ץ, ואני אחזור מכיוון שזה כנראה לא הובן: "יש להעניק לישראלי המפונה מהשטח המפונה אותו סכום בכסף אשר יאפשר לו לבנות מחוץ לשטח המפונה את ביתו, עסקיו, ושאר מערכות יחסיו שנפגעו בשל הפינוי".
חי וייץ: זו אמירה מאוד ברורה.
ישראלה אלימלך: גם בחוק אפשרי.
חי וייץ: הבג"ץ ממשיך ואומר: "אמת מידה זו היא אינדיבידואלית והיא תופרת חליפת הפיצוי על פי מידותיו של כל ניזוק.
חי וייץ: " מאחר והחוק הוא חוק כללי, נקבעה אותה ועדת זכאות מיוחדת שאליה יגיעו כל אותם עשרות בעלי עסקים, ולצערי כולם הם כאלה, שהחוק במתכונתו לא נותן להם פתרון.
חי וייץ: אני חוזר ואומר, ועדת הזכאות המיוחדת פועלת לפי אמות מידה שלדעתנו שונות מהאינטרפרטציה שהבג"ץ עשה לחוק, ולדעתנו גם שונות מכפי שחשב המחוקק כאשר הוא חוקק את החוק.
חי וייץ: אנחנו חוזרים על זה כל פעם ואומרים לו: אנא ממך, הפעל את שיקול דעתך וראה מה צריך לעשות.
חי וייץ: יש כמובן את אותו מהלך של שינוי חקיקתי שדיבר עליו חבר הכנסת אורי אריאל, אבל יכול להיות שיש מהלכים נוספים, כמו אולי לפנות ליועץ המשפטי לממשלה, או למבקר המדינה.
ישראלה אלימלך: אם אני קוראת את החוק: "ועדת זכאות רשאית להסתמך על מידע, מסמכים, חוות דעת, הערכות ושמאיות שנתקבלו כאמור בסעיף 4(2)", גם בסעיף 4(2) – "מוסמכת לקבל ולדרוש מכל אדם, מכל רשות, למסור לה מידע ומסמכים כאמור".
ישראלה אלימלך: כלומר, יש לה את היכולת וגם יש לה את האפשרויות לקבל את השמאויות האלה.
ישראלה אלימלך: היא פשוט בוחרת לא להשתמש בהם.
ישראלה אלימלך: כל העסקים האלה יכלו להגיע לוועדה המיוחדת ולהשתמש בשמאות הזאת.
ישראלה אלימלך: זו בדיוק החלוקה של שני סוגי משפטנים שלא ואיך כן.
ישראלה אלימלך: אפשר בחוק הקיים, אבל לא מפרשים כך את החוק.
עמירה דותן: גם את החוק הבא אפשר יהיה לפרש בכל מיני דרכים.
עמירה דותן: לכן, חקיקה היא מוצא טוב, אבל היא מוצא שלא הוכיח את עצמו במצב שבו אנחנו נמצאים.
עמירה דותן: אני מאוד שמחה על שינויי החקיקה.
עמירה דותן: מבחינתי, הם היו אמורים להיות הזרז לטיפול בדברים אחרים.
עמירה דותן: כי בחוק ובמילה, לך אחר כך תסביר מה התכוונת במילה הזאת.
עדיאל שמרון: חי, אנחנו בכנסת, אבל אמרו שהפרשנות של החוק בכלל לא קשורה למה שהמחוקק חשב כשהוא חוקק.
עמירה דותן: מבחינתי, זו אמירה די רחבה של הבג"ץ, והשאלה היא מה עושים איתה?
עמירה דותן: זו שאלה אולי תיאורטית, פילוסופית.
עמירה דותן: המילים של הבג"ץ הן גדולות, מה הכוונה, מה עושים בעניין של המילים האלה?
איתי אהרונסון: אם הולכים לאזור עדיפות א' מקבלים מענק בגין ההשקעות שהם מעבר לפיצוי.
עמירה דותן: "אותו סכום כסף שיאפשר לו לבנות מחוץ לשטח המפונה את עסקיו.
עמירה דותן: "
איתי אהרונסון: סעיף 70(ב) מאפשר לעסקים אם הם רוצים להקים מחדש את עסקיהם באזור עדיפות לאומית א', לקבל חוץ מהפיצויים שהם קיבלו, על כל שקל של השקעה בעסק החדש הם מקבלים לפי סעיף 70(א) 10%, ולפי סעיף 70(ב) הם מקבלים עוד 24%.
איתי אהרונסון: יחד כבר 34% מההשקעה בעסק החדש.
איתי אהרונסון: זה בתעשייה.
ישראלה אלימלך: יש מבנה לא קיים, על-פי החוק לא קיים.
ישראלה אלימלך: או למשל קיים ב-10%, אתה לא יכול לבנות אותו.
ישראלה אלימלך: איך זה עונה?
איתי אהרונסון: בג"ץ קבע ש-70(א) יחד עם 70(ב) יחד עם הפיצוי הם מספקים.
איתי אהרונסון: הם המענה לדבר הזה.
אורי אריאל: אני רוצה לשאול שאלה את איתי, אם הוא יכול לענות, ואני מתנצל שאחר כך אני צריך לעזוב לוועדה אחרת.
אורי אריאל: איתי, יש מחלוקת ידועה בין בית הלל לבין בית שמאי וסופה להתקיים כי היא לשם שמיים.
אורי אריאל: מחלוקת היא לא דבר שהוא בהכרח לא בסדר.
אורי אריאל: ההנחה שלי היא שגם פה המחלוקות הן לשם שמיים.
אורי אריאל: לפי הבנתך, המדינה מתנהגת כבית הלל או כבית שמאי בעניינים האלה שאנחנו מדברים עליהם?
איתי אהרונסון: השאלה היא, האם זה בית הלל או בית שמאי בהקשר הספציפי של ערך - - -
אורי אריאל: לא ספציפי, כללי.
איתי אהרונסון: אני לא יכול לענות על זה.
איתי אהרונסון: השאלה היא מאוד במקומה.
איתי אהרונסון: הכבילה שלי היא בגלל שאני עובד מדינה ואני לא יכול להציג עמדה אישית, לכן אני כבול.
איתי אהרונסון: אני כבול לעמדה הממשלתית.
איתי אהרונסון: שאלת אותי שאלה שהיא ברמה האישית.
איתי אהרונסון: העמדה האישית שלי היא לא רלוונטית.
איתי אהרונסון: אני לא אכנס לדברים לגופם, ולכן מכיוון שזה מספיק כללי אני כן מרשה לעצמי לומר את זה.
איתי אהרונסון: יש דברים שבאופן אישי אני חש שהמדינה פועלת כבית שמאי, ויש דברים שהמדינה פועלת כבית הלל.
איתי אהרונסון: אי אפשר לענות על זה בתשובה רוחבית על כל העניין.
אורי אריאל: על זה אמרה הרבנית: גם אתה צודק.
אורי אריאל: סליחה על השאלה, אני מתנצל.
עמירה דותן: תודה, להתראות.
יצחק שפריר: אני ליוויתי את החקיקה בוועדת הכספים.
יצחק שפריר: אנחנו כל הזמן חלוקים בנושא של השיטה.
יצחק שפריר: אין לי שום דבר נגד אנשי מנהלת סל"ע.
יצחק שפריר: הבעיה היא שבנו מערכת שלא מתאימה לשאת את עצמה.
יצחק שפריר: אם אנחנו רוצים לבצע את המשפט שאמרו השופטים בירושלים, על כל שקל שרוצים לשלם צריך לתת דולר.
יצחק שפריר: זה כל ההפרש.
יצחק שפריר: כלומר, המערכת לא נמצאת ביכולת הביצועית שלה.
יצחק שפריר: הפרדוקס נוצר מזה שכבלו אותה שעל כל דולר שהיא צריכה לתת, היא תיתן רק שקל.
יצחק שפריר: זה לא משנה כמה זמן נתקן את החוק וכמה פעמים נתקן אותו ועוד הפעם נתקן אותו.
יצחק שפריר: אין פה משהו ערטילאי ולא ניתן לספירה.
יצחק שפריר: כלכלית, על כל שקל שהמדינה רוצה לתת היה צריך לתת דולר, ואז כל הבעיות היו נפתרות כהרף עין.
יצחק שפריר: רוצים להגיע לירח עם טיל שאין לו מספיק דלק, ואז לעולם לא נגיע לירח.
יצחק שפריר: נתרומם וניפול, נתרומם וניפול, ונעשה עוד ועוד תיקון חקיקה.
יצחק שפריר: כל הבעיה היא בסך הכל החלטה כלכלית פשוטה, האם אנחנו רוצים לתת את הפיצוי כמו שצריך, או שאנחנו רוצים לעשות כל מיני דברים כדי לא לתת את הפיצוי שצריך לתת, ואז כל הזמן נהיה חולים.
יצחק שפריר: הכוהן בבית המקדש היה מסדר את הנרות פעמיים ביום, כי הנרות זה אור וכיוון.
יצחק שפריר: זה היה בשביל להזכיר לכולם מה הכיוון שבו רוצים ללכת.
יצחק שפריר: כשאין מנורה וכיוון כל אחד הולך בכיוון שלו, ואז ישנו כל הבלגאן.
יצחק שפריר: אני פונה שוב למחוקק להגדיר מהו אור, והשופטים בירושלים כבר אמרו מה הם רוצים.
יצחק שפריר: השאלה היא האם נהיה במיטת ירושלים או במיטת סדום.
יצחק שפריר: אין באמצע כלום.
ישראלה אלימלך: מפרידים אותנו בין קהילה ובעלי עסקים, ומתייחסים אלינו בצורה שונה.
ישראלה אלימלך: חשוב לי להסביר שבסופו של דבר מאחורי העסקים עומדים אנשים.
ישראלה אלימלך: לא מדובר בעסקים גדולים ועשירים, ממש לא.
ישראלה אלימלך: מדובר בעסקים קשיי יום, באנשים קשיי יום.
ישראלה אלימלך: אני הייתי מאוד רוצה שתשמעי את סיפורה האישי של רינה שהגיעה לקריסה כתוצאה מההתנתקות.
ישראלה אלימלך: בסופו של יום זה אנשים שנפגעים נפשי ובריאותי.
ישראלה אלימלך: אבא שלי חמישה ימים לפני ההתנתקות התחיל לקחת זריקות אינסולין, אשתו של יוסי במצב מאוד מאוד קשה כתוצאה מההתנתקות.
ישראלה אלימלך: נראה שאנשים שוכחים מזה.
קריאה: היה לי אולקוס וכמעט הייתי מת, הצילו אותי.
קריאה: אני תושב גנים, וגם אני פגוע.
עמירה דותן: אנחנו למדנו ולומדים כל הזמן על המשבר הגדול שהיה באוגוסט 2005 שמשאיר את אותותיו עליכם יום יום.
עמירה דותן: הסיפורים האישיים יהיו מדהימים וכואבים.
עמירה דותן: זה לא יניע את אותם מהלכים שאותם אתם רוצים להניע.
רינה ארצי: אני בכלל לא רוצה לספר את הסיפור האישי, זה לא אישי.
עמירה דותן: אל תראו את זה כגובה לב או כאכזריות.
עמירה דותן: אנחנו כשבעה-שמונה חודשים ויש דברים שמוכרחים לראות אם ואיך אתם עוזרים לנו, יחד עם סל"ע, לקדם.
עמירה דותן: עלינו פה על כמה דברים שהם תקועים, ועל כמה דברים שהם ברי פתרון.
עמירה דותן: הסיפורים האישיים ימשיכו להדיר שינה מאלה שלא ישנים, ואלה שישנים טוב ימשיכו לישון טוב.
עמירה דותן: השאלה שלי היא, האם זה יעזור לנו כדי שנוכל לעשות את העשייה שלנו יותר נקודתית ויותר מתקדמת.
עמירה דותן: תאמינו לי שאני יודעת איפה אתם עומדים.
רינה ארצי: אני לא באתי לספר סיפור אישי כי זה לא לשכה סוציאלית כאן.
רינה ארצי: החוק שחוקק הוא באופן כוללני, אבל באופן פרטני הוא לא טוב לכל אחד.
עמירה דותן: דיברנו קודם שהיו 14 פניות לוועדות המיוחדות, האם את אחד מ-14 המקרים?
עמי חמצני: התשובה היא כן.
רינה ארצי: אותי כבר פירקו, ואני כבר איננה.
רינה ארצי: החברה שלי הוקמה בשנת 1999.
רינה ארצי: כשמקימים עסק לאורך תקופה אז בתחילת הדרך יש הפסדים, ועם הזמן יש רווחיות.
רינה ארצי: היה לי מפעל לעיצוב מתכות לספות נוער באזור תעשייה ארז.
רינה ארצי: החוק אומר ארבע שנים ממוצע.
רינה ארצי: העסק נגדע בשיא פריחתו, זה היה בשנה החמישית שלו.
רינה ארצי: מעצם החוק, אם שנתיים הפסדתי ושנתיים הרווחתי, אני אפס.
רינה ארצי: כשאני אומרת שאני אפס, אני מדברת בכל רמ"ח אבריי.
רינה ארצי: לקחו לי את הבית, לקחו לי את החסכונות שלי.
רינה ארצי: אני בת 56, ואני לא באה לבכות לך.
רינה ארצי: בשם החוק אני אפס.
רינה ארצי: נניח שהיית אומרת שחברת עיצוב ארז הגיעה לשנה החמישית שלה בשיא ההמראה.
רינה ארצי: בהנחה ולא היתה התנתקות, חמש שנים קדימה לאיזה נקודת ציון היא היתה מגיעה?
רינה ארצי: תני לה את הפיצוי המגיע לה, כי החוק לגביה לא תופס, זה הכול.
רינה ארצי: תעשו עם זה מה שאתם חושבים.
רינה ארצי: סביר להניח שיש רבים אחרים כמוני.
רינה ארצי: אבל רבותי, לא ייתכן שבשם החוק אני חסרת כל.
רינה ארצי: אני לא רוצה להלעיט אותך באיזה השפלות אני עוברת באופן אישי.
רינה ארצי: אני לא חושבת שלזה מדינת ישראל התכוונה.
רינה ארצי: חלה עליכם אחריות כמו שידעתם לנתק אותנו, לטפל באופן פרטני בכל אחד.
רינה ארצי: אחד שותת דם, אחד התקף לב.
רינה ארצי: חבר'ה, טפלו בי, תגידו לי איפה אני טעיתי בחשיבה שלי.
רינה ארצי: תודה רבה.
עמירה דותן: קודם כל, תודה רבה.
עמירה דותן: שנית, אני לא רוצה לפתוח את זה כאן כי זה לא יהיה נכון בכלל.
רינה ארצי: אני בכלל לא רוצה לפתוח.
עמירה דותן: אבל, אני כן הייתי רוצה ברשותך לשבת עם עמי יחד איתך או לבד, ולהבין במה הדברים אמורים.
חי וייץ: הדוגמה הפרטית שלה היא דוגמה לדברים הכללים שאנחנו דיברנו עליהם קודם.
חי וייץ: היא דוגמה למצב שבו החוק מפספס.
חי וייץ: הדוגמה הזאת היתה מוכרת, והיא הוצגה על ידנו כאשר אנחנו הצגנו עיוותים אפשריים בחוק לפני ועדת הכספים של הכנסת, גם לפני בג"ץ.
חי וייץ: התשובה שאנחנו קיבלנו לאורך כל הדרך היא אותה תשובה שאומרת: במקרים המיוחדים האלה, תטפל ועדת הזכאות המיוחדת.
חי וייץ: ועדת הזכאות המיוחדת לא מטפלת במקרים האלה במתכונת הסבירה והראויה.
חי וייץ: מעבר לזה, ועדת הזכאות המיוחדת לא דנה עדיין בבקשה שלה שהונחה בפניה לפני מספר רב מאוד של חודשים.
חי וייץ: מעבר לנושא של אינטרפרטציה שבו יש אפשרות להסתכל על הדברים אחרת, יש פה מבחינתו לקות בתפקוד מבחינת לוחות זמנים.
עמירה דותן: אני מרגישה מאוד לא נוח לדבר על מקרה פרטי בפהרסיה.
עמירה דותן: רינה סיפרה את הסיפור שלה שאתם מכירים, אני ביקשתי את רשותה ואת רשות עמי לשבת על המקרה שלה כמקרה פרטי כדי להבין אם זה הייצוג של כל העניין הזה.
עמירה דותן: אני מקווה שאתם נותנים בי אמון שאני אעשה את זה כמה שיותר מהר.
עמירה דותן: אני אראה את הדברים ואז אני אחליט איך אנחנו מקדמים את זה הלאה.
עמי חמצני: אני לא יכול להיכנס למקרה הפרטי של רינה, ואני לא רוצה להיכנס למקרה הפרטי של רינה.
עמי חמצני: המקרה של רינה הוא מקרה שאינו דומה לאף מקרה אחר.
עמי חמצני: העיכוב בפנייה לוועדה המיוחדת נעשה ביוזמתי ביחד עם רינה ועם עורכי הדין, שכן אם זה היה עולה לדיון בוועדה המיוחדת היה נגרם נזק אדיר.
עמי חמצני: אני לא יכול להמשיך ולדבר על זה, אבל זה ממש ממש מקרה מאוד שונה ומיוחד.
עמירה דותן: ישנה רגישות והמקרה הספציפי הזה קיבל את המענה.
עמי חמצני: עוד לא קיבל את המענה, אבל הדחייה היא מכוונת ומיועדת לעזור לרינה, ואני לא יכול להמשיך ולפרט.
עמי חמצני: אנחנו נדבר על זה בנפרד.
עמירה דותן: רינה, ברשותך נדבר על זה בנפרד.
רינה ארצי: בשמחה.
עמירה דותן: תשאירי גם את מספר הטלפון שלך כדי שנוכל להיות איתך הלאה בקשר.
אדי טל: אנחנו יושבים פה ודנים הרבה מאוד זמן מאז שאנשים פונו.
אדי טל: יש הרבה טרגדיות שקשה לתאר אותן, ואנשים סובלים בעיקר מהתמשכות הזמן.
אדי טל: מדובר בתעשייה, ולא כל אחד יכול להגיד לחבר'ה שלו לחכות לשנה.
אדי טל: אני במקרה לא המקרה הזה.
אדי טל: אני לא רוצה לדבר על עצמי כי אני מצאתי את הדרך לעשות משהו.
אדי טל: אבל, אני יודע מה קורה עם כל החברים שלי.
אדי טל: הזמן הוא מרכיב מאוד מאוד חשוב בכל הסיפור הזה.
אדי טל: אני לא רואה שמישהו הוא אנטי, לא הם ולא הוא.
אדי טל: כל אחד שיושב פה רוצה לעזור, אבל כל אחד רוצה לעזור במסגרת החוק או במסגרת הפרשנות שלו את החוק, ולא רוצה לעשות איזשהו צעד יותר.
אדי טל: אבל, אנשים פה עברו טרגדיות.
אדי טל: המקרה של רינה הוא מקרה באמת קיצוני, אבל יש מקרים פחות קיצוניים בהם אנשים השקיעו זמן והשקעות שונות.
אדי טל: ככל שעובר יותר זמן, הנזק הולך וגדל.
אדי טל: יוסי מדבר על עמותה.
אדי טל: מדובר בקהילת תעשיינים שהתפרקה, ואף אחד לא מתייחס אליהם.
אדי טל: אנשים מנדבים כסף מכספם, ויוסי עובד יום ולילה.
אדי טל: אין לו עבודה אחרת.
אדי טל: צריך לעשות אפילו דברים קטנים שיראו שיש כאן רצון לעזור, ולא רק שנשב כאן ונמלא טפסים.
אדי טל: דורשים כסף מאנשים וזו פשוט בושה.
אדי טל: אני בעד החוק, ומי שחייב שישלם כסף.
אדי טל: אבל איפה הצד האנושי של הדבר הזה?
אדי טל: באופן כללי, הבעיה שלנו כרגע היא לוח הזמנים, אחרת כל החבילה הזאת תתפרק וחבל.
אדי טל: אנשים שישבו ועבדו ועשו מה שעשו, לא יחזיקו מעמד.
אדי טל: השאלה איך אפשר לקצר את הזמן הזה כדי לתת לאנשים אורך נשימה ושיתחילו לחזור לעסקים שבהם הם השקיעו כל כך הרבה שנים.
אדי טל: עיקר הבעיה עד שהחוק יתוקן היא מה קורה בינתיים?
אדי טל: מה עושים?
אדי טל: בעוד חודשיים נשב עוד ישיבה ונמלא טפסים, אבל האם זהו הפתרון?
ישראלה אלימלך: בכל זאת מדובר ברשות מנהלית שכל הזמן אומרת: אני סגורה בחוק, אני פועלת לפי חוק.
ישראלה אלימלך: אבל, אנחנו יודעים שגם זה לא נכון.
ישראלה אלימלך: אני מסתכלת על החוק שאומר: "החלטה תינתן לא יאוחר מתום 60 יום, ואנחנו רואים שזה לא נעשה בפועל.
ישראלה אלימלך: אני מסתכלת על זה שצריך להעביר לנו מסמכים וחוות דעת, אבל אנחנו מגיעים לוועדות ולא נותנים לנו מסמכים שעל סמך אותם נתונים ומסמכים נותנים אחר כך החלטה.
ישראלה אלימלך: זה אסור על-פי החוק, וכך מנהלת סל"ע פועלת.
ישראלה אלימלך: הגשנו עתירה לבג"ץ כי החלטות של עסקים לא פורסמו.
ישראלה אלימלך: בוועדה מנהלית יש חשיבות להחלטות כי אני יכולה להסתמך עליהן.
ישראלה אלימלך: אבל, הן לא מפורסמות.
ישראלה אלימלך: עד היום כל ההחלטות לעניין עסקים בוועדה המיוחדת, לא פורסמו.
ישראלה אלימלך: למנהלת יש סמכות לעשות הסכמים, אבל לא מפרסמים הסכמים.
עמירה דותן: זה בבג"ץ אז אנחנו לא נדון בזה.
ישראלה אלימלך: בג"ץ כבר דן בעניין הזה ואמר לי: ישראלה, ליאוניד, מה שתבקשו תקבלו.
ישראלה אלימלך: אבל מבחינת כל האנשים שיושבים פה, זה לא פתרון.
ישראלה אלימלך: זה בג"ץ אישי שלנו.
ישראלה אלימלך: אנחנו יושבים פה בוועדה לביקורת המדינה, רשות מנהלית מתנהגת בניגוד לחוק כשהיא מתחבאת מאחוריו כל הזמן.
עמי חמצני: הבג"ץ עוסק בפרסום באופן כללי, ונתנו תשובות לבג"ץ על כמות הפרסומים.
ישראלה אלימלך: אני יכולה להראות לך את ההחלטה.
ישראלה אלימלך: יש החלטה של בג"ץ שאומרת שאנחנו נדבר איתם, לנו יתנו מה שרוצים, וזהו.
ישראלה אלימלך: יש פה גם את הפרוטוקול.
עמירה דותן: "הצענו לצדדים והם קיבלו הצעתנו" והצדדים זה אתם וסל"ע, "להידבר בינהם, והכל במגמה לאפשר שקיפות מרבית כפי שהצהירה המשיבה".
עדיאל שמרון: מנהלת סל"ע לא מתחבאת מאחורי החוק, היא פועלת על-פי החוק.
עדיאל שמרון: הנציגים הנכבדים של משרד מבקר המדינה היו תוקפים ובצדק את המנהלה, אם היא היתה פועלת בניגוד לחוק.
עדיאל שמרון: אתם יודעים שהם יודעים לעשות את זה.
עדיאל שמרון: יש לי תחושה שלוקחים פה לפעמים סיטואציות מאוד מאוד פרטיות והופכים אותם למקרים כלליים, כאשר אנחנו מנועים מלהגיד מה אנחנו יודעים על כל מקרה פרטי.
עדיאל שמרון: אנחנו פועלים לפי החוק, ואם מישהו סבור שפועלת בניגוד לחוק אז הוא יודע לעשות את הדברים.
עדיאל שמרון: פורסמו אלפי החלטות של ועדות הזכאות בענייני מגורים ובעניינים אחרים.
עדיאל שמרון: גם בנושא עסקים נעשות עבודות מאוד משמעותיות של פרסום.
עדיאל שמרון: צריך להבין שמכל החלטה צריך להוציא את הפרטים המזהים.
עדיאל שמרון: אי אפשר לפרסם אותה כמות שהיא.
עדיאל שמרון: אני אומר רק על המקרה הספציפי הזה, אם בג"ץ היה חושב שבמנהלת סל"ע יושבים פושעים שפועלים בניגוד לחוק הוא לא היה אומר: הצענו לצדדים ואמרנו.
עדיאל שמרון: אני לא אוהב את הגישה של ישראלה.
ישראלה אלימלך: גם אני, זה הדדי.
עדיאל שמרון: כי מצד אחד היא אומרת, אתם לא מפרשים את החוק כמו שצריך, למה?
עדיאל שמרון: כי נתתם לי פיצוי פחות ממה שאני חושבת שמגיע לי, ולכן אתם עובדים בניגוד לחוק ואתם פושעים.
עדיאל שמרון: מצד אחר, אתם מתכסים בחוק ולא עושים.
ישראלה אלימלך: ולא עושים.
ישראלה אלימלך: אור השמש זה המחטא הטוב ביותר.
ישראלה אלימלך: אם אתה מחביא אז יש לך מה להחביא.
עמירה דותן: אנחנו לקראת סוף הדיון.
עמירה דותן: זכותך של ישראלה לכעוס, וזכותך לכעוס.
עדיאל שמרון: אני לא כועס.
עמירה דותן: זה לא אישי.
עמירה דותן: הנקודה האחרונה שעלתה כאן היא נושא השקיפות שאני בטוחה שהיא מקובלת עליכם.
עמירה דותן: זה בכלל לא לדיון כאן.
עמירה דותן: אני בטוחה שזה מקובל עליכם לא רק בגלל שזה כתוב כך בחוק ולא בגלל שכך צריך לנהוג, אלא בגלל שאני כבר מכירה אתכם כמה חודשים ואני בטוחה שזה מקובל עליכם.
עמירה דותן: אני גם בטוחה שזה עוזר לכם לעבודה.
עמירה דותן: ככל שהדברים יותר ברורים זה גם עושה סדר לאנשים שפונים אליכם.
עמירה דותן: זה נראה לי מינהל סביר ותקין.
עמירה דותן: כל הכבוד שעוררתם את זה בבג"ץ, וכל הכבוד שהסכמתם לא להגיע למקסום הבג"ץ אלא להידברות בין הצדדים.
עמירה דותן: אני באמת מאמינה בלב שלם שהידברות זה הדבר הטוב ביותר, ולא חוק.
עמירה דותן: בהידברות אני מבינה מה שמדברים אליי ולא רק מה שהתכוונו לדבר אליי.
עמירה דותן: אני מבקשת ופונה למנהלת סל"ע להמשיך ולהרחיב את מידת השקיפות שכל הדיונים שלכם כדי שאנשים ידעו במה דברים אמורים.
עמירה דותן: לגבי דבריך, כל מילה בסלע.
עמירה דותן: אנחנו נפגשנו יום לפני המלחמה, ונפגשנו היום פעם נוספת.
עמירה דותן: מאז ועד היום קרה לנו משבר נוסף.
עמירה דותן: יחד עם זאת, אני מוכרחה לומר שאני למדתי היום איפה צריך לטפל.
עמירה דותן: הנקודות הן מאוד ברורות.
עמירה דותן: בני מהחשב הכללי לקח על עצמו לעשות סדר בכל נושא של הצבא, גם ברוורס, וגם עכשיו.
עמירה דותן: כמה זמן ייקח לך לראות איפה הדברים עומדים?
בני מנחם: כמה שבועות.
בני מנחם: אני לא רוצה כרגע להתחייב בזמן כי אם צריך למחוק חוב אז יש פרוצדורה ואני לא יכול לעקוף אותה.
בני מנחם: אני יכול לתת מהר תמונת מצב מה קורה ועם מה אפשר להתקדם הלאה מבחינת המתודולוגיה.
בני מנחם: אבל יכול להיות, שהמתודולוגיה תיקח זמן.
עמירה דותן: בסדר גמור, אבל האם בשביל שנדע את תיאור המצב והמתודולגיה אתה צריך שבוע?
בני מנחם: כן.
עמירה דותן: אתה מודיע לוועדה תוך שבוע את הדבר הזה.
עמירה דותן: שנית, אנחנו ניכנס באופן פרטני למקרה של רינה ואולי מזה אני אבין יותר או פחות.
עמירה דותן: הנקודה השלישית היא הנקודה שהעלה עודי שינטל, האם זה מבקיעים, זוהי נקודה מאוד משמעותית.
עמירה דותן: אנחנו מבינים שבשבוע הבא בשלישי לדצמבר יש דיון.
עמירה דותן: תוך שבוע שבועיים אנחנו נדע איפה הדברים עומדים.
עמירה דותן: הנקודה הקשה ביותר היא פירושי החוק, אני נשארת בסימן שאלה גדול ביותר כי אני באמת לא יודעת מה לעשות.
עמירה דותן: אני צריכה לבדוק עם עצמי ועם אנשים אחרים שמבינים בנושא הזה, איך מפרשים את החוק הזה.
עמירה דותן: אני מבטיחה לבדוק עם מי שאני רק יכולה לבדוק, את המשמעויות של פירושי החוק ואיפה זה עומד.
עמירה דותן: עדיאל אומר נכון, אנחנו כמדינה עובדים מול הפירוש של המדינה ושל היועצים המשפטיים של המדינה.
אדי טל: צריך גמישות כלשהי לתת תמיכה בעמותה הזאת כדי שהיא תמשיך להתקיים.
אדי טל: אני בטוח שישנה דרך לעשות את זה, אולי אפשר לעשות את זה דרך מנהלת סל"ע.
עמירה דותן: זו הנקודה הנוספת שאני הייתי מבקשת לפנות גם לסל"ע, ואולי גם לחשב הכללי, לראות איך בדרך בית הלל תופרים את התפירה הזאת לנקודה הספציפית הזאת, לפי החוק, לפי המותר, אבל לאפשר להם אוויר כדי שהם יוכלו להמשיך את העבודה שמונחת על הכתפיים שלהם.
עמירה דותן: אני מאוד מאוד פונה אליכם כבעלי הבית של העניין הזה.
עמירה דותן: אם צריך עזרה שלי אני מאוד אשמח לעזור.
עמירה דותן: אם אתם צריכים עזרה, כל מה שצריך לעזור במסגרת החוק, אבל באמת לתת להם אפשרות לנשום.
עמירה דותן: אנחנו נשמע תוך השבועיים האלה, ונראה מה קורה איתנו.
עמירה דותן: אני מקווה שלא תהיה לנו מלחמה נוספת עד לשיבה הבאה כי יש לנו מספיק על הראש גם כך.
עמירה דותן: שוב, אני מאוד מודה לכם, שיהיה לנו יום טוב.
עמירה דותן: שלום לכולם.
עמירה דותן: יש לנו תוספת לסדר היום שהייתי רוצה להתחיל איתה ואחר כך נתפנה לנושאים שלנו.
עמירה דותן: אני גם עושה את זה כממלאת מקום של ממלא מקום של ממלא מקום.
עמירה דותן: מדובר בהקמת ועדת משנה לדיון ביישום המלצות מבקר המדינה על המגזר הבדווי בנגב.
עמירה דותן: חבר הכנסת טלב אלסאנע, אני לא מכירה את הנושא, ואולי כדאי שתציג את הנושא.
טלב אלסאנע: בדוח מבקר המדינה 52ב', יש פרק שלם שדן בשורה של החלטות ממשלה שהפכו להיות ממש לאבן שאין לה הופכין.
טלב אלסאנע: ממש לא התייחסו, לא התעסקו, לא דאגו לממש את החלטות הממשלה בפועל.
טלב אלסאנע: לכן, אנחנו החלטנו להקים ועדת משנה שתעקוב אחרי ההמלצות.
עמירה דותן: האם כשאתה אומר "אנחנו החלטנו" זה אומר שהוועדה החליטה?
טלב אלסאנע: החברים שיכולים להיות חברים בוועדת המשנה הם אלה שהעניין קרוב לליבם.