GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יעקב זיגדון: אני מבקש לתת סקירה קצרה כללית על הסטטוס התעסוקתי של מפוני גוש קטיף וצפון השומרון.
יעקב זיגדון: שירות התעסוקה קיבל אחריות כוללת ב-2 ביוני, ומרכז הסיוע המיוחד של התמ"ת באשקלון למעשה הפסיק להתקיים ואנחנו קיבלנו את האחריות הכוללת.
יעקב זיגדון: זה לא אומר שלפני כן לא עבדנו, אלא שלפני כן היינו חלק מהמרכז ועכשיו אנחנו אחראים לראייה הכוללת.
יעקב זיגדון: קבענו לעצמנו יעד, ואני מקווה שאתם תהיו שותפים לו, שעד סוף השנה אנחנו רוצים להגיע למצב ש-80% מקרב כוח העבודה של גוש קטיף וצפון השומרון חזר למעגל העבודה.
יעקב זיגדון: ההערכה שלי היא שכרגע זה סדר גודל של 50%.
יעקב זיגדון: אנחנו רוצים להשקיע את חצי השנה הקרובה ולהתקדם בעוד 30%.
יעקב זיגדון: מבחינת מה שהיה בגוש קטיף, כמו שאמרו פה, היתה אבטלה יחסית נמוכה, בסך הכול 300 איש היו מוגדרים כמובטלים בגוש קטיף עצמו.
יעקב זיגדון: מבחינת מספרים, קהל היעד שלנו הוא 3,100 בני-אדם.
יעקב זיגדון: מתוכם כ-1,700 פנו לקבל סיוע, וכ-1,400 לא פנו.
יעקב זיגדון: אני אפריד פה בין הערכות לבין עובדות.
יעקב זיגדון: בסוף אצטרך לדבר על עובדות ובסוף אני מייצג גוף פורמלי ממשלתי.
יעקב זיגדון: 1,717 אנשים פנו לקבל סיוע.
יעקב זיגדון: אלה אנשים שאנחנו מכירים אותם, מזוהים, שהתייצבו ואמרו "רוצה אני".
יעקב זיגדון: מתוך אלה שבאו לקבל סיוע, 608 עובדים, אחר כך אפרט איפה הם עובדים.
יעקב זיגדון: 300 אנשים נמצאים בהכשרה או ממתינים בשלבים כאלה ואחרים להכשרה.
יעקב זיגדון: 432, שזה רבע, נמצאים בתהליכי השמה כאלה ואחרים, זאת אומרת תהליך של חיפוש עבודה, הולכים למעסיק, בודקים התאמה וכו'.
יעקב זיגדון: כ-20%, שהם 377, לא פעילים.
יעקב זיגדון: זאת אומרת, הם התייצבו פעם או פעמיים, ובאיזשהו שלב הפסיקו להתייצב מכל סיבה שהיא.
יעקב זיגדון: הסיבה יכולה להיות שהם מצאו עבודה בעצמם, שזאת סיבה טובה מאוד ואנחנו לא יודעים עליה, או התייאשו מאתנו ואמרו שאנחנו לא מספקים את השירות המתאים.
יעקב זיגדון: מבחינת העובדים עצמם, מתוך 608 אנשים שהתחילו לעבוד, מאלה שלא עבדו ופנו ולא מסך כל המפונים, 395 הלכו לעבודה שכירה, 182 פתחו עסקים.
יעקב זיגדון: אלה אנשים עם מספר של עוסק מורשה, אנשים מזוהים, אנחנו יודעים על כל אחד ואחד.
יעקב זיגדון: 31 פנו ליזמות חקלאית והם מפעילים אותה.
יעקב זיגדון: אני לא בדיוק מצוי במגזר החקלאי, כי שם פחות אנחנו מתעסקים, אבל אלה אנשים שהעתיקו עסקים חקלאיים שהיו להם בגוש קטיף והעבירו אותם לצד השני של הקו הירוק.
יעקב זיגדון: מבחינת הכשרה מקצועית, יש לנו הרבה כלים לנושא הזה.
יעקב זיגדון: 300 אנשים נמצאים כרגע בהכשרה מקצועית.
יעקב זיגדון: במסמך יש פירוט כללי של ההכשרות עצמן.
יעקב זיגדון: יש טכניקות שונות להכשרה.
יעקב זיגדון: מה שאנחנו אוהבים בעיקר זו הכשרה עם השמה, שאלה מוסדות שאתם אנחנו יוצרים חוזה.
יעקב זיגדון: האגף להכשרה מקצועית בתמ"ת יוצר אתם חוזה, שהם מחויבים גם להשמה של אנשים ולא רק ללמד אותם.
יעקב זיגדון: רק בשבוע האחרון היתה לנו הצלחה, שהלוואי עלינו עוד הצלחות כאלה.
יעקב זיגדון: 23 אנשים סיימו קורס ניהול פרויקטים.
יעקב זיגדון: 17 מתוכם מצאו עבודה, שזה אחוז מכובד.
יעקב זיגדון: רובם בעבודות עצמאיות, ביזמות וכו'.
עזרא אלדר: אני מהקורס הזה.
יעקב זיגדון: חלק מהמועמדים שאורי דיבר עליהם, שקלטנו אותם או נקלוט אותם בימים הקרובים לעבודה, הם גם אנשים שהיו בקורס ניהול פרויקטים.
יעקב זיגדון: הם ידעו להציג תוכנית עסקית יפה, איך הם מתכוונים לטפל בבעיה הזאת.
יעקב זיגדון: אני מעריך שכ-1,500 אנשים מקרב המפונים עובדים, סדר גודל של כ-50%.
יעקב זיגדון: נצטרך להשלים את המיפוי ולדעת שהמספר הזה נכון.
יעקב זיגדון: לא כולם מזוהים, לא את כולם אנחנו מכירים.
יעקב זיגדון: הריכוז של כלל הטיפול התעסוקתי בשירות התעסוקה הוא נכון, לצערי הוא קצת מאוחר מדי.
יעקב זיגדון: הבעיה בטיפול במפונים זה עודף גורמים שמטפלים בלי יד מכוונת אחת יחידה ובלעדית, כי הבירוקרטיה מכלה כל חלקה טובה.
יעקב זיגדון: אני רואה את זה גם בטיפול במפונים, גם באישורים שהם צריכים לקבל.
יעקב זיגדון: על כל צעד ושעל, זה מסע ייסורים אין-סופי שחשוב מאוד שתהיה כתובת אחת, שהיא כתובת לערעורים, לבקשות, לבחינות, שיודעת לפסוק ולסיים טיפול איפה שצריך.
יעקב זיגדון: התחלנו בזה בזמן האחרון.
יעקב זיגדון: אנחנו מגייסים עשרה אנשים שיטפלו בעניין הזה.
יעקב זיגדון: שבעה מתוכם הם מקרב המפונים.
יעקב זיגדון: הלוואי שזה יהיה האחוז גם במקומות אחרים.
יעקב זיגדון: אנחנו מעמידים כלים שונים ומגוונים שעברו כבר החלטות ממשלה והן מתוקצבות, בתחום ההכשרה המקצועית.
יעקב זיגדון: יש טכניקות שונות להכשרה מקצועית, ואנחנו מפעילים את כולן.
יעקב זיגדון: הטכניקה העדיפה והפופולארית היא ואוצ'רים, שזה אומר שאדם מחפש לעצמו את בית הספר, אנחנו מנתבים אותו למסלול כזה או אחר, הוא נרשם והוא לומד ואנחנו מממנים את הלימודים שלו, עד גובה מסוים כמובן וחד-פעמי, כמובן שיש לזה מגבלות.
יעקב זיגדון: יש כמובן הנושא של מרכז ההשקעות, לעודד מעסיקים לקלוט מפונים.
יעקב זיגדון: יש תמיכה בהשמה.
יעקב זיגדון: אנחנו מפעילים יועצים, פסיכולוגים תעסוקתיים.
יעקב זיגדון: זה לא בקצב המתאים כרגע.
יעקב זיגדון: מאוד היינו רוצים להגביר את הקצב ואנחנו נעשה את זה.
יעקב זיגדון: יש נושא של משרות ממשלתיות בהעדפה של מפוני גוש קטיף, נושא שמתנהל בעצלתיים עד כמעט אפס.
יעקב זיגדון: אבל לפחות הבירוקרטיה עובדת.
יעקב זיגדון: היום כל משרה ממשלתית שמתפנה בחברה ממשלתית מגיעה קודם כל אלי, אנחנו מציעים למפונים, ואם לא נמצאים מפונים מתאימים אנחנו יכולים להגיד שאין לנו אנשים מתאימים ושיוציאו למכרז כללי.
עמירה דותן: איפה העצלתיים, בהעברה או בחיפוש?
יעקב זיגדון: זה מתנהל בעצלתיים, כי לא כל המשרות מתאימות.
יעקב זיגדון: אם הרכבת מעבירה משרות מהנדסי רכבות, ואנחנו יודעים שאין מהנדסי רכבות מקרב המפונים, אז זה לא בדיוק עוזר לנו.
יעקב זיגדון: אבל אלה בעיות אמיתיות, אני לא בא אליהם בטענות.
יעקב זיגדון: לפחות כרגע יש לנו בקרה כזאת או אחרת.
יעקב זיגדון: יש מכתב של ראש הממשלה בעצמו, שפונה לכל החברות, ואני משתמש מאוד במכתב הזה, שדורש מהם להפנות אלינו את המשרות.
יעקב זיגדון: אנחנו יודעים גם לשלם דמי קיום בזמן הכשרה רק לחלק מהאנשים.
יעקב זיגדון: לא צריך שינויי חקיקה, אבל צריך שינויים בהחלטות ממשלה.
יעקב זיגדון: היום אנחנו משלמים דמי קיום רק למי שנמצא בקורס שהוא עם השמה בקצה שלו.
יעקב זיגדון: זה לא תקין.
יעקב זיגדון: צריך לתת את זה לכל מי שאנחנו שולחים אותו להכשרה, בטח אם הוא לא מקבל אבטלה.
יעקב זיגדון: אם הוא מקבל אבטלה, אז אין לנו בעיה עם זה.
יעקב זיגדון: אבל אם הוא לא מקבל אבטלה, ואין הרבה כאלה אלא רק כמה מאות, אז הוא צריך לקבל דמי קיום וזה מובן מאליו.
יעקב זיגדון: קשה מאוד לשלוח מישהו לקורס מורה-דרך של 11 חודשים ולהגיד לו שבינתיים יחיה מהאוויר.
יעקב זיגדון: לכן מדברים על שינויים.
יעקב זיגדון: בנושא יזמות עסקית אנחנו גם יודעים לתמוך באנשים, וההצלחות שם הן לא רעות.
יעקב זיגדון: ביזמות עסקית אנחנו מממנים לאנשים את החניכה ואת הליווי עד שהוא פותח עסק.
יעקב זיגדון: זה לא מעט כסף, אבל באמצעות גופי מת"י, המרכז לפיתוח יזמות, מלווים אותו.
יעקב זיגדון: אנחנו מממנים את כל התהליך, עד שהוא פותח את העסק.
תמר מנס: כמה זמן נמשך הליווי שלכם אחרי שאדם פתח עסק או מצא עבודה?
יעקב זיגדון: כרגע אם הוא לא חזר אלינו, אנחנו לא מכירים אותו.
יעקב זיגדון: ברגע שהוא מצא עבודה, סוגרים את התיק, אלא אם כן הוא חזר ואמר שפיטרו אותו או לא מצא חן בעיניו.
עמירה דותן: יש 1,400 שלא פנו.
עמירה דותן: איפה הם?
יעקב זיגדון: חלקם הגדול עובד.
יעקב זיגדון: המספר שאני מדבר עליו הוא הערכה, הרב נחרץ בדעתו שזה המספר.
יעקב זיגדון: אנחנו עוד לא עשינו את המיפוי כדי למצוא את ה-1,400 שלא פנו אלינו ולדעת בדיוק מה קורה אתם.
יעקב זיגדון: לרב רימון יש הנתונים שלו, ולכן ההערכה שלי מתבססת גם על המספרים שלו.
יעקב זיגדון: אבל אני יכול להגיד שזו הערכה ולא תעודת זהות.
עמירה דותן: הרב, מה אתה אומר על המספרים האלה, הם עובדים?
הרב יוסף צבי רימון: בסך הכול אנחנו מדברים על אותו חתך, פחות או יותר, של 1,400 לא עובדים.
עמירה דותן: לא עובדים ולא פונים.
הרב יוסף צבי רימון: השאלה למי לא פונים.
הרב יוסף צבי רימון: אנחנו פנינו אליהם, לא חיכינו שהם יפנו אלינו.
הרב יוסף צבי רימון: התחלנו בדבר הזה שבועיים אחרי העקירה.
הרב יוסף צבי רימון: אנחנו גוף התנדבותי שפנו אלינו רבנים מגוש קטיף שננסה לעזור בענייני המלונות, ואז ראינו מיד את כל הבלגאן ופנינו לאנשים.
עמירה דותן: בשאלה שלי אין שום ביקורת.
עמירה דותן: אני רק רוצה לראות איך אפשר לעזור לאנשים האלה.
הרב יוסף צבי רימון: פנינו לאנשים.
הרב יוסף צבי רימון: אני לא יכול להגיד שכולם בטיפול.
הרב יוסף צבי רימון: בערך 1,000 אנשים נמצאים ברמה רצינית יותר של עבודה.
הרב יוסף צבי רימון: 300-400 אנשים מתוך ה-1,000 הם ברמה יותר רצינית.
הרב יוסף צבי רימון: יש 400 אנשים שפנינו אליהם, דיברנו אתם, יש מעקב, אבל הרמה היא מאוד שטחית.
הרב יוסף צבי רימון: יש לנו קשר עם כולם, יש כאלה ברמה מאוד טובה, יש כאלה בינונית ויש כאלה ברמה יותר חלשה, וזה בא לידי ביטוי גם בנתונים.
הרב יוסף צבי רימון: יש כאלה שהצמדנו להם מתנדב קבוע, אז הם מטופלים אצלנו בצורה מאוד עניינית.
הרב יוסף צבי רימון: ככל שיכולנו גם הפנינו אותם לתמ"ת.
הרב יוסף צבי רימון: אנחנו מנסים בשיתוף עם יעקב זיגדון לנסות לקדם דברים, אבל יש הרבה דברים שצריך לקדם אותם.
דתיה בר-ששת: אם אפשר לנסות לא להתייחס לסוגיית העבודה שלנו ואיך אנחנו מטפלים באנשים, אלא רק לנסות להבהיר את פלח הלא-פונים.
דתיה בר-ששת: אני חושבת שזה מה שהכי משמעותי, וזה גם מה שעלה בוועדה הקודמת שלכם.
דתיה בר-ששת: צריך לזכור שמדובר פה באוכלוסייה שהיא לא אוכלוסיית מובטלים רגילה והיא לא אוכלוסייה לא מועסקת או לא מתפרנסת רגילה, היא אוכלוסייה שעברה משבר.
דתיה בר-ששת: חלקה עדיין חווה את המשבר בצורה קשה ומשמעותית, וחלק מכובד ממנה – וזה לדעתי מסביר את סוגיית הלא-פונים לשירות התעסוקה – עדיין לא נמצא במקום שבו הוא מסוגל להציג את עצמו כמחפש עבודה.
דתיה בר-ששת: הם עדיין מתמודדים עם משברים שקשורים בילדים, משברים שקשורים בדיור, משברים סוציו-אקונומיים מהסוג היותר קשה.
דתיה בר-ששת: אני חושבת שהתפקיד של הגופים שנכנסים לעבוד עכשיו בשטח – ויעקב, לא אמרת שאתם מתחילים לעבוד במוד קצת שונה, זאת אומרת שזה לא מוד עבודה רגיל של שירות התעסוקה אלא יציאה ממש לשטח – זה אחד הדברים שצריך לעשות על-מנת להגיע לאנשים האלה, על-מנת לעבור אתם תהליך, וצריך לעבור אתם תהליך עם אורך-רוח ועם משאבים, שבסופו של דבר הם יוכלו קודם כל להגדיר את עצמם מחפשי עבודה.
דתיה בר-ששת: כרגע חלקם לא מגדירים את עצמם מחפשי עבודה, ושם הבעיות מתעצמות והופכות להיות יותר קשות ברמה הפרטנית, החברתית והקהילתית.
עמירה דותן: אני מודה לך על ההבהרה.
עמירה דותן: אני חושבת שזה מאוד במקום.
עמירה דותן: "מעברים" עדיין עובד אתם?
דתיה בר-ששת: "מעברים" נכנס לעבוד בספטמבר 2005, בהתאם לבקשה של התמ"ת, תחת הגוף שנסגר ביוני, ואנחנו מסיימים למעשה את החוזה שלנו ואת הפרויקט עצמו באוגוסט 2006.
אורי אריאל: אין צורך יותר?
דתיה בר-ששת: אנחנו לא מעריכים שאין צורך יותר, אנחנו מעריכים שצריך לדבר על זה, כמו שנעשה כאן, וצריך לראות מה הדרך הנכונה להמשיך את הטיפול במפונים.
דתיה בר-ששת: אנחנו חושבים שדרך הפעולה המשותפת של הגופים שעבדו עד היום צריכה להמשיך.
דתיה בר-ששת: היא צריכה לעבור שדרוג, היא צריכה לעבור התייעלות, היא צריכה לערב את הרשויות הקולטות שלא מעורבות מספיק בהיבט התעסוקתי, ואנחנו חושבים שדרך שיתוף הפעולה צריכה להמשיך גם אחרי סיום החוזים של הגופים השונים.
אורי אריאל: הבעיה היא תקציבית?
דתיה בר-ששת: היא גם תקציבית, אבל היא גם לוגיסטית והיא גם תפיסתית.
דתיה בר-ששת: היא מורכבת.
אורי אריאל: מי צריך להכריע בזה?
דתיה בר-ששת: אין לי שמץ של מושג.
דתיה בר-ששת: את זה אתם תגידו לנו.
עמירה דותן: אני מבינה שכדאי שתמשיכו לעבוד, גם בגלל הניסיון שלכם וגם בגלל הידע.
עמירה דותן: אתם גוף שלהם?
דתיה בר-ששת: לא, אנחנו גוף שעבד בשיתוף פעולה עם שירות התעסוקה.
דתיה בר-ששת: אגב, אנחנו עובדים בשיתוף פעולה עם שירות התעסוקה גם ביום-יום.
דתיה בר-ששת: אני רוצה להבהיר, "מעברים" הוא גוף שהוקם בשילוב של רשויות מקומיות, ארציות, במגזר שלישי, על-מנת להתמודד עם חסמים תעסוקתיים משבריים של אוכלוסייה כפרית.
דתיה בר-ששת: לא הוקמנו לצורך הטיפול במפוני חבל עזה.
דתיה בר-ששת: מכיוון שאנחנו גוף מקצועי, שמחזיק בידע מסוים של התמודדות עם תעסוקה בזמן משבר, המדינה פנתה אלינו וביקשה מ"מעברים" צפון הנגב, שזה ארגון מקומי, לטפל בהיבטי תעסוקה של מפוני חבל עזה.
דתיה בר-ששת: אנחנו מציעים ש"מעברים" צפון הנגב יסיים את העבודה שלו באוגוסט 2006, אלא שהצוות שמטפל במפוני חבל עזה, למשל, יאומץ על-ידי הרשויות המקומיות שקלטו את המפונים וימשיך את העבודה שלו בדרך ש"מעברים" יודעת לייצר עבודה.
דתיה בר-ששת: כלומר "מעברים" כ"מעברים" יסיים, אבל אותו צוות ימשיך את עבודתו במסגרת קהילתית.
עמירם גולדין: הרעיון הוא להטמיע את ההתעסקות בתעסוקה לתוך המערכת הקהילתית.
עמירם גולדין: "מעברים" בבסיסו הוא גוף קהילתי, מתוך הקהילה הוא מצמיח את הכוחות.
עמירה דותן: באיזה צוות מדובר?
עמירם גולדין: חמש עובדות, מזכירה ומנהל צוות.
עמירם גולדין: בגלל המפונים יש תגבור בתוך הצוות האינטגרלי של "מעברים", שגם אותו במודל מסוים אפשר להעתיק לרשויות אחרות.
עמירה דותן: "מעברים ממשיכה לעבוד במקום הרגיל שלה?
דתיה בר-ששת: כן.
תמר אלמוג: אני אתן סקירה קצרה על מה קרה מערב ההתנתקות לאורך שנת תשס"ו בתחום הזה, ומה צפוי לקראת שנת הלימודים החדשה, תשס"ז.
תמר אלמוג: בטרם ההתנתקות היו אצלנו, במערכת של מעונות היום, כ-700 ילדים מהגוש.
תמר אלמוג: באוגוסט ערב ההתנתקות השתלבתי בפעילות של המנהלת והתבקשתי ללוות באופן צמוד את כל התהליך של ההקמה של היישוב ניצן, כולל המסגרות לגיל הרך, מעונות יום לילדים בגילאים עד שלוש.
תמר אלמוג: בנוסף נתנו גם ליווי מקצועי על-ידי אדריכל שנותן ייעוץ למשרד איך לבנות את המעון.
תמר אלמוג: היינו בקשרים עם משרד אדריכלים שתכנן את כל מוסדות הציבור ביישוב, כולל המעון.
תמר אלמוג: דבר נוסף, עשינו מיפוי ונתנו עדיפות לקליטת עובדות למעונות ששימשו כמטפלות או מנהלות מעון בגוש בזמנו, כדי שיתקבלו בעדיפות ראשונה לעבודה.
תמר אלמוג: כל הילדים נכנסו למנגנון של הסבסוד המקסימלי שניתן על-ידי המדינה לילדי נשים עובדות.
תמר אלמוג: זה קרה לאורך שנת תשס"ו.
תמר אלמוג: בנוסף ליווינו את המפונים שהתגוררו במלונות.
תמר אלמוג: גם שם הוקמו מסגרות זמניות.
תמר אלמוג: נתנו את האישורים הנדרשים כדי שתתאפשר הפעילות, כמה שאפשר, באופן הכי תקין שניתן, כולל הנושא של אשקלון.
תמר אלמוג: באשקלון חלק מהמפונים היו בכפר הנופש והיתה להם התנגדות נחרצת לשלוח את הילדים למעונות שפועלים בעיר, מסיבות כאלה ואחרות.
תמר אלמוג: נתנו מענה מקומי נקודתי, עם הגמישויות שהיו צריכים.
תמר אלמוג: בנוסף פנו אלינו שתי מועצות, אשכול והר-חברון, וביקשו גם סיוע כספי לשיפוץ מבנים שנועדו לשמש כמעונות יום, ואכן זה ניתן להם.
תמר אלמוג: אנחנו רוצים לארגן את המשך ההטבה בשנת הלימודים תשס"ו.
תמר אלמוג: נכון להיום, ללא התערבות ממשלתית כלשהי, אני מנועה בקריטריונים הקיימים לאפשר לילדי המפונים לקבל את אותה הטבה מקסימלית במעונות החל מ-1 בספטמבר 2006.
תמר אלמוג: בשבוע שעבר המשנה למנכ"ל הגיש מסמך לוועדת מנכ"לים וביקש להעלות את זה לוועדת שרים ולאשר קריטריונים ייחודיים למפונים.
תמר אלמוג: העיקרון הוא שמי שמצא עבודה ועובד, אכן יציג את תלושי ההכנסה המשפחתית ויקבל את ההנחה לפי הקריטריונים המקובלים בכלל האוכלוסייה.
תמר אלמוג: מי שהגיע לשירות התעסוקה והציג את עצמו כדורש עבודה ונמצא בהליך של הפניה לעבודה, יצטרך להביא אישור כזה ותינתן לו ההטבה.
תמר אלמוג: ומי שלא עובד כלל, ובמיוחד מי שאינה עובדת כלל, תינתן לה ההטבה במשך ארבעה חודשים ולאחר מכן ייבחן מצבה התעסוקתי ויוחלט האם להמשיך בהטבה לאורך השנה או לא.
תמר אלמוג: אם לא תינתן החלטה מדרג גבוה, לא נוכל ליישם את ההצעה הזאת.
עמירה דותן: היתה פנייה?
תמר אלמוג: היתה פנייה של משרד התמ"ת.
תמר אלמוג: בוועדת מנכ"לים היה דיון בשבוע שעבר ועדיין אין לנו תשובה.
תמר אלמוג: צריך לעשות מעקב שזה יגיע לוועדת שרים.
דניאל שטרול: הנושא לא נדון עדיין והוא יידון במפגש הבא.
דניאל שטרול: רענן אמור לכנס את הוועדה שוב בשבוע הבא והנושא הזה אמור לעלות בישיבה.
עמירה דותן: גם אני רוצה להיות שם.
עמירה דותן: חבר הכנסת אריה אלדד, בבקשה.
אריה אלדד: אני מתנצל שאני מבקש לדבר עכשיו ולא לקראת הסוף, כי אני אמור להיות בדיון אחר עוד מעט.
אריה אלדד: נדמה לי שאנחנו לא יכולים לדון את הדברים האלה כאילו יש כאן עוד כמה מאות מובטלים.
אריה אלדד: אני רוצה לתת דוגמה מתחום אחר.
אריה אלדד: יש פצועים ונכים במדינה, ועדיין המדינה יודעת להבדיל בין מי שנפגע כתוצאה ממחלה לבין מי שנפגע כתוצאה מתאונת דרכים ומי שנפגע כתוצאה מפעולת איבה כחייל צה"ל, ויש התייחסות שונה.
אריה אלדד: גם מובטלים, יש מובטלים כתוצאה ממשבר כלכלי ומובטלים כתוצאה מקיצוץ תקציב ופיטורים ומובטלים כיוון שהמדינה עשתה מעשה.
אריה אלדד: כשם שהיא מכירה באחריות שלה להקים לו בית חדש, במקום הבית שהיא הרסה, היא צריכה להכיר באחריותה המלאה להעסיק אותו, או לראות שהאיש מועסק.
אריה אלדד: ואם העיקרון הזה יופנם, לא רק ייאמר, ברמת הדרגים המבצעים, נדמה לי שנהיה במקום הרבה יותר טוב.
אריה אלדד: יש דברים שצריך לפתור במסלול של החקלאים, משום שאנשים מפחדים להקים מחדש את החממות שלהם או את השטחים החקלאיים שלהם, משום שההחזרים שהם מקבלים הם כאלה שהם יכולים לשקוע היום בחובות עתק, בלי שיהיה איזשהו סיכוי שהם יוכלו להקים עסק חקלאי.
אריה אלדד: בעניין בעלי עסקים ראוי להפנות זרקור גם לאזור "ארז", שכאילו לא היה בעסק הזה, אבל הוא בעסק הזה ולאנשים שם נגרם עוול נורא ואף אחד לא עוזר להם, כי הם נופלים בין כל מיני כיסאות והמדינה אומרת שזה לא היה מרכז החיים שלהם, הם עזבו את המקום עוד לפני ההתנתקות.
אריה אלדד: נכון, כי אף אחד לא מנע את הטרור שם וגם לא אפשר לפועלים להגיע אליהם.
אריה אלדד: בעניין הזה צריך להתעסק ברמת קדימות ראשונה במעלה של משרדי הממשלה.
אריה אלדד: כל מה שעושים המתיישבים בארגון וולונטרי של מציאת מקומות עבודה זה נפלא, אבל זה לא יכול לבוא במקום מחויבות וקדימות לשים את האנשים האלה במשרות, גם במשרות של גופים ממשלתיים, חברות ממשלתיות, צבא, משרדי ממשלה, כי הממשלה גרמה להם לאבד את תעסוקתם.
אריה אלדד: היה פרסום בסוף השבוע בעניין שהוא לא קשור ישירות לתעסוקה של האנשים, אולי בעקיפין כן כי היום הם גם "אוכלים" את מה שהם מקבלים, בהיעדר עבודה, וזה נושא השומות והשומות הפרטניות.
אריה אלדד: נדמה לי שראוי שמוועדת המשנה שלך תצא פנייה למבקר המדינה לבדוק את זה, כי זה דבר דחוף.
אריה אלדד: לאנשים אין ממה לחיות, ולכאורה, לפחות על פניו, יש פה עוול ופגיעה חמורה, וגם משהו שהוא לא חוקי.
אריה אלדד: נקבעה שומה, ואז ראו שזה גבוה מדי אז אמרו לקבוע את השומה מחדש.
אורי אריאל: באוניברסיטת בר-אילן יש פרויקט אדיר של מחשוב כל השאלות והתשובות מהצד הרבני-ההלכתי, מה שנקרא שו"תים.
אורי אריאל: הליצנים אומרים שאתה שואל את השאלה, אתה עונה את התשובה והמחשב אומר לך מי הרב, בגדר "עשה לך רב".
אורי אריאל: אז פעם זה השמאי הזה, פעם השמאי הזה.
עמירה דותן: אני התעודדתי כששמעתי את מר זיגדון מדבר על המעורבות החדשה, שנשמעת לי במקום הנכון, בזמן הנכון וגם בדגשים הנכונים.
עמירה דותן: תקנו אותי אם אני טועה, ואם צריך להוסיף משהו או לקצב, או לדגשים, או למורכבות של העשייה ששמענו כאן.
עמירה דותן: כי בשבילי זו היתה אינפורמציה שלא היתה לי מול העיניים, וידעתי שאתם עושים עבודה עצומה מבחינת ההתנדבות, אבל היום הכניסה של התמ"ת ביכולת הזאת שהוצגה לנו פה, עם "מעברים", שאפשר יהיה להשאיר אותו באותו גרעין שמכיר כבר את הנתונים ומכיר את הקשיים שלהם – נראה לי שזה כיוון נכון שאנחנו רק צריכים לוודא שהוא הולך לכיוון הזה, מתקדם במהירות ולא בעצלתיים ובאמת מביא תוצאות.
עמירה דותן: אם אני טועה תקנו אותי, כי אנחנו מדברים במלים יפות, אבל אם הן לא חודרות לשטח חשוב לנו לדעת את זה.
עמירה דותן: הוועדה הזאת רוצה להיות ועדה של פעילות ולא של דיבורים.
ליאור כלפא: יש בכל אופן שיתוף פעולה עם שירות התעסוקה במקום המשרד שהיה באשקלון וגם התובנה, שאנחנו כבר מדברים עליה למעלה מ-10 חודשים, לקחת אנשים ולעבוד בתוך השטח, כפי שציינה הבחורה מ"מעברים" יפה.
ליאור כלפא: עדיין תמיד יישאר פה גרעין, שהפתרון של שירות התעסוקה והפתרון שאנחנו מציעים הוא לא פתרון בעבורם.
ליאור כלפא: צריך למצוא פה משהו יצירתי.
ליאור כלפא: כשאני מסתכל על אדם שהיה חקלאי או בעל עסק במשך 20-30 שנה והיום הוא בגיל 50 ומעלה, אני לא מאמין שנוכל ליישם אותו בדרך הרגילה או במקומות תעסוקה רגילים.
ליאור כלפא: צריך להיות פה משהו יצירתי.
עמירה דותן: מי לדעתך יכול לסייע לאותו אדם?
עמירה דותן: "יצירתי" זה למשל שהוא ישווק או ייבא או ייצא את הידע החקלאי שלו לאפריקה.
עמירה דותן: השאלה היא מי יכול לשבת עם הפרטים האלה, לתת לו כתף, לתת לו הרגשה שאכפת לנו ממנו ובאמת יחד אתו לבדוק.
עמירה דותן: כי אתה מדבר פה על מקרים פרטיים.
ליאור כלפא: אני חושב שגם אצל שירות התעסוקה אין עדיין הכלים לאותן בעיות שאני מדבר עליהן כרגע.
ליאור כלפא: יש פה חוסר של כלים.
ליאור כלפא: בשוטף, במקרו, יכול להיות שהפתרון של שירות התעסוקה עם הגורמים בשטח, בשיתוף פעולה עם הנציגים שלנו בוועד המתיישבים ב"ג'וב קטיף", ייתנו מענה ל-60% אחוז.
ליאור כלפא: עדיין יישאר גרעין, במיוחד המגזר החקלאי והעסקי, אלה שלא היו שכירים והחברים בגיל המבוגר יותר, שלצערי הדרך הזאת עדיין לא תפתור להם את הבעיה.
ליאור כלפא: פה צריך לתת כלים לשירות התעסוקה, ואנחנו נמשיך לעבוד בשיתוף, כדי לתת פתרונות לאותם אנשים.
ליאור כלפא: זה מתחבר למה שאמר פה חבר הכנסת אלדד.
הרב יוסף צבי רימון: אני חושב שהעבודה עצמה – הצירוף של עשרת האנשים בשטח הוא צירוף חשוב.
הרב יוסף צבי רימון: ישבנו בכמה ישיבות על עבודה משותפת ועבודה שתעבוד בסנכרון עם כל המידע וכל הדברים שיש לנו, כדי שאנשים לא יתחילו מחדש אלא שיקבלו את כל הדברים דרך המשרות שיש לנו ודרך כל המידע שיש לנו על האנשים.
הרב יוסף צבי רימון: אני חושב שהדבר הזה יכול להוסיף הרבה.
הרב יוסף צבי רימון: אבל יש דברים מעבר, שליאור התחיל בהם, שבלעדיהם אי-אפשר יהיה לקדם בצורה מספיק משמעותית.
הרב יוסף צבי רימון: דבר אחד זה דבר שהתקבל כבר לפני כמה חודשים בהחלטת ממשלה, שהייתי שותף לכתיבה שלה, שיהיה עידוד מעסיקים.
הרב יוסף צבי רימון: מצוין, עידוד מעסיקים מתקבל.
הרב יוסף צבי רימון: זה פורסם בכלי התקשורת, אבל הכוונה היא שרק מי שיעסיק מעל חמישה עובדים מגוש קטיף.
הרב יוסף צבי רימון: לפני ארבעה חודשים קראתי את הדברים במשרדי התמ"ת בירושלים ואמרתי להם שזה בלתי אפשרי, אדם לא יכול להתחייב להעסיק חמישה אנשים מגוש קטיף.
הרב יוסף צבי רימון: כולם אמרו לי שאני צודק, אבל עד היום זה לא השתנה.
הרב יוסף צבי רימון: החלטת ממשלה חדשה נכתבה בתמ"ת, אבל זה צריך אישור של הממשלה, צריך מישהו שידחוף ויעודד את הממשלה לדעת שצריך לשנות את זה.
הרב יוסף צבי רימון: צריך שזה יהיה מבן-אדם אחד.
הרב יוסף צבי רימון: כל מי שמעסיק מגוש קטיף, שיקבל את אותו עידוד מעסיקים שניתן.
הרב יוסף צבי רימון: בתוך הדבר הזה יש עוד פרטים, ששמים מקלות בצורה הזאת.
הרב יוסף צבי רימון: האוצר העביר 43 מיליון שקלים לצורך הדבר הזה.
הרב יוסף צבי רימון: מתוכם כמעט שום דבר לא נוצל, ויעקב זיגדון יודע ואנחנו מנסים לעבוד על זה.
הרב יוסף צבי רימון: דברים לא נוצלו בגלל שיש מפעלים בודדים שהצליחו לקחת מעל חמישה עובדים.
הרב יוסף צבי רימון: הדבר הזה הוא יותר מורכב, כי בתוך החוק הזה שמו כל מיני דברים שאף אחד לא לגמרי מבין אותם, עושים מכרזים לדבר הזה.
הרב יוסף צבי רימון: זה לא שאתה מגיע, ומי שמציע מכניסים אותו.
הרב יוסף צבי רימון: לוקחים מכרז, זה אורך כמה חודשים, ועד שהמכרז יוצא האדם יכול למות.
הרב יוסף צבי רימון: יש עוד כמה דברים קטנים במסגרת הזאת, שתוקנו על-ידי היועץ המשפטי של התמ"ת, עומר מוסקוביץ, וצריך לדאוג שהדברים יאושרו.
הרב יוסף צבי רימון: דוגמה נוספת, פתיחת עסקים.
הרב יוסף צבי רימון: המדינה אישרה לתת 20,000 דולר לאזרח בפתיחת עסק.
הרב יוסף צבי רימון: זה דבר מצוין, אבל פתאום הוסיפו שם שזה רק למי שגר באזור עדיפות לאומית א-ב.
הרב יוסף צבי רימון: זה אומר מזרח לכיש ועוד מעט מקומות.
הרב יוסף צבי רימון: זה אומר שכמעט כל אנשי גוש קטיף לא בפנים.
הרב יוסף צבי רימון: ניצן לא בפנים, יד-בנימין לא בפנים, עין-צורים לא בפנים.
הרב יוסף צבי רימון: שאלתי למה זה כך, והשיבו לי שאלה מקומות שלא יצליחו למצוא עבודה, בניצן יצליחו למצוא עבודה, כי זה ליד העיר.
הרב יוסף צבי רימון: השבתי להם שבניצן יש בעיית האבטלה הכי גבוהה מכל המקומות, הבעיה היא קשה מאוד שם.
הרב יוסף צבי רימון: נתנו כבר, הממשלה החליטה לעזור לאנשי גוש קטיף בפתיחת עסקים, שהדבר יכלול את כל אנשי גוש קטיף.
הרב יוסף צבי רימון: זה דבר אחד שקשור להצעות שהתקבלו ואושרו מיליונים להצעות האלה, אבל כמעט שום דבר לא ממומש.
הרב יוסף צבי רימון: מההצעה לפני ארבעה חודשים כמעט שום סעיף לא מומש עד היום, בגלל הדברים האלה.
הרב יוסף צבי רימון: צריך לעזור כדי שהתיקון של היועץ המשפטי של התמ"ת יתקבל.
עמירה דותן: שני הנושאים ידועים לו?
הרב יוסף צבי רימון: ידועים לו.
הרב יוסף צבי רימון: הוא כבר כתב את ההצעה, זה היה צריך להידון בוועדה האחרונה ולא הספיקו להגיע לזה.
הרב יוסף צבי רימון: אבל צריך שתהיה דחיפה, כדי שהדברים ימומשו, כי אחרת כל הכסף לא ממומש.
הרב יוסף צבי רימון: יש דברים אחרים, לגבי קבוצות גיל ולגבי חקלאים, שכאשר אנחנו מדברים על פתרונות יצירתיים זה דבר שעולה כסף, זה לא רק לחשוב לעשות כל מיני דברים.
הרב יוסף צבי רימון: יצירתיים זה יכול להיות גם להקים מפעלים חדשים.
הרב יוסף צבי רימון: אני עומד בזמן הקרוב להקים חמישה מפעלים באזור הדרום.
הרב יוסף צבי רימון: נסעתי כבר פעמיים לארצות-הברית ודיברתי עם יזמים ועם כל מיני אנשים.
הרב יוסף צבי רימון: זה לא לקבוצות הגיל האלה דווקא, זה לאנשים אחרים מגוש קטיף.
הרב יוסף צבי רימון: אבל יכול להיות שצריך לחשוב על משהו משמעותי ורציני לאנשים האלה.
הרב יוסף צבי רימון: יש אנשים שעברו השמות וזה לא הולך.
הרב יוסף צבי רימון: יש דברים אחרים שלא ניסיתי אותם ולא רציתי אותם עד היום, אני לא רוצה אותם מלכתחילה, אבל אני רואה מה שקורה כשאנשים נשארים בבית.
הרב יוסף צבי רימון: לפעמים אין ברירה.
הרב יוסף צבי רימון: למשל, ראינו שבניצן יש אנשים בגיל הזה שמסתובבים כל היום, אנשים שהתחילו לשחק כל היום שש-בש ודמקה ואנשים שהתחילו ללכת להימורים.
הרב יוסף צבי רימון: יש אדם שהימר ואיבד את כל כספו.
הרב יוסף צבי רימון: כל כספי הפיצויים הלכו לו.
הרב יוסף צבי רימון: לכן החלטנו לפתוח שם "כוללים", כדי שאדם יקום בבוקר ויהיה לו לאן ללכת.
הרב יוסף צבי רימון: חלק מאלה שנכנסו ל"כולל" כבר מצאו עבודה.
הרב יוסף צבי רימון: כי אדם יצא מהמצב של לשבת בבית.
הרב יוסף צבי רימון: הוא נמצא ב"כולל" מהבוקר עד הצוהריים, יושב ולומד.
הרב יוסף צבי רימון: יכולה להיות התנדבות במקום אחר, אבל שתלווה במלגה כלשהי.
הרב יוסף צבי רימון: אם הוציאו אנשים מהבית ולא מוצאים להם עבודה, אז ייתנו מלגה של 1,000 שקל לחודש, שאדם יעשה התנדבות בבית-חולים באשקלון או שילמד ב"כולל" מסודר, עם רישום, כמו שזה קיים דרך משרד הדתות במקומות אחרים בארץ, אבל לא כאן.
הרב יוסף צבי רימון: הדברים מאוד משמעותיים.
הרב יוסף צבי רימון: זה ממש קריטי לקבוצות גיל, ויש אנשים מעל גיל 50 שהבעיה אתם היא קשה מאוד.
הרב יוסף צבי רימון: מפעלים לא רוצים אנשים מעל גיל 50, ואנחנו עוברים ממפעל למפעל.
הרב יוסף צבי רימון: מי שמוכן, נותן תנאים מאוד משפילים.
הרב יוסף צבי רימון: לכן דברים יצירתיים זה גם הדברים האלה, כגון "כולל" והתנדבויות ודברים אחרים.
הרב יוסף צבי רימון: אולי הקדמת פנסיה.
הרב יוסף צבי רימון: ופתרונות יצירתיים זה לא רק מוח, זה גם כסף.
עמירם גולדין: בתהליך הזה של השמות, הכשרות מקצועיות וכן הלאה, יש חלל שהוא המקום של החשיבה היצירתית.
עמירם גולדין: ה"כולל", מבחינתי, זה הכשרות או תעסוקה שהיא איננה עם השמה בצדה, אבל היא יוצרת את התהליך.
עמירם גולדין: אני מדבר על כאלה שצריכים קורס למחשבים, כי היום בכל עבודה רוצים ידע במחשבים.
עמירה דותן: איך "כולל" עוזר?
עמירם גולדין: "כולל" מוציא את האדם מהבית.