GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
חיים עראג'י: אומרים לך, כאילו נותנים לך סוכריה: לכאורה אתה גר היום במקום שכוח-אל ותעבור לגור במרכז.
חיים עראג'י: אבל בשבילי זה הבית.
חיים עראג'י: יש אנשים שגרים בבית-שאן, זה הבית שלהם, יש אנשים שגרים בדרום.
חיים עראג'י: אני כבר לא מדבר על המצב הנפשי של אנשים רבים.
חיים עראג'י: נמצאת כאן עובדת סוציאלית שאולי יודעת יותר ומודעת לכל המשברים.
חיים עראג'י: כאשר אתה פונה למינהלת ואומר: רבותיי, מה קורה?
חיים עראג'י: הם מקשים עליך.
חיים עראג'י: כפי שסיפר יפים ויינטראוב לגבי עורך-הדין, כך אני חיכיתי שהחוק ייצא לאור כי כאשר פניתי למינהלת לפני שהיה חוק אמרו לי: לשם מה אתה פונה?
חיים עראג'י: אנחנו לא יודעים מה ייאמר בחוק, אין לנו עדיין טפסים, צריכים לצאת טפסים חדשים.
חיים עראג'י: כאשר אתה אומר: בסדר, יש חוק, אפנה למינהלת על מנת לחסוך כמה שקלים, כי בסך הכול אתה רוצה בית אחר במקום אחר, זה לא זכייה בפיס, אומרים לך: לא, אתה צריך עכשיו עורך-דין.
חיים עראג'י: אני שואל: למה צריך עורך-דין לגבי הסכם ההעתקה, לצורך מה?
חיים עראג'י: אומרים לך: אם לא תחתום לא תוכל להיכנס, כי יש חוזה.
חיים עראג'י: אמרתי: בסדר, אחתום על החוזה, אבל למה אני צריך לשלם לעורך-דין אחוז מסוים?
חיים עראג'י: הרי הוא לא ייצג אותי בשום דבר.
חיים עראג'י: אני כבר לא מדבר על היעדר התשתיות.
חיים עראג'י: עד היום אין לי מדרכה על אף שבהסכם כתוב שלכל אדם תהיה תשתית של חשמל וביוב משלו.
חיים עראג'י: למה אני צריך תשתית משותפת?
חיים עראג'י: אומרים לי: היה צריך לגזור קופונים.
חיים עראג'י: מי שגזר קופונים זה כולם – המינהלת, משרד הביטחון, משרד השיכון, עמיגור, המועצה, כולם גזרו קופונים, כולם הרי צריכים לאכול מהנתח הזה.
חיים עראג'י: המתיישב או האדם שצריך לגור במקום לא נחשב.
חיים עראג'י: אם נדבר על הקרווילה – אנשים דיברו על קור, על חום.
חיים עראג'י: זה לא חשוב כבר, לא חשוב התנאים בקווילה, כי אדם לא יודע עד מתי יגור בקרווילה הזאת.
חיים עראג'י: הרי על-פי הסכם השכירות אתה יכול לקבל שכירות עד שנתיים.
חיים עראג'י: עוד מעט חולפת לה שנה, ומתי נוציא אישורים בכדי לבנות?
חיים עראג'י: הרי אי אפשר להוציא אישור בנייה, אי אפשר להתחיל עם כל הנושא הזה.
חיים עראג'י: כל פעם מבטיחים לנו: הנה, עוד חודש, עוד שבוע נגמר הסיפור.
עמירה דותן: לכן אנחנו רוצים לעשות כאן גם ביקורת וגם מעקב אחר התשובות.
עמירה דותן: אתם לא לבד, אנחנו יחד אתכם.
חיים עראג'י: אני רוצה להפנות את הוועדה לחוק.
חיים עראג'י: כאשר אני פונה לוועדה בנוגע לחוק מסוים אני מבקש תשובה מפורטת.
חיים עראג'י: על תענו לי שהוועדה החליטה לדחות וזהו.
חיים עראג'י: אני רוצה תשובה מפורטת.
חיים עראג'י: אני מתכתב איתם פעם אחר פעם, כתבתי להם שיש חוק.
חיים עראג'י: אני פונה לעזרת עורך-דין אחר ומצרף גם מכתב של מהנדס ועדת תכנון ובנייה.
חיים עראג'י: אז אומרים לי: לא.
חיים עראג'י: אני שואל: למה לא? הם לא יודעים.
חיים עראג'י: אתם כן יודעים?
חיים עראג'י: אני לא מבין.
חיים עראג'י: צריך שהחוק יהיה ברור לכולם.
חיים עראג'י: אני מבקש לקבל תשובה מפורטת למה לא, תנמקו על איזה בסיס, אני מבקש שתזמינו אותי.
חיים עראג'י: זה היה כך כבר בהתחלה עם המינהלת.
חיים עראג'י: כאשר דיברתי אתם בהתחלה בטלפון, הם ישבו בחדרה והייתי צריך להגיע לשם, אמרו שהמשרד פתוח בין 8 ל-4.
חיים עראג'י: כאשר באתי שאלו אותי: קבעת פגישה?
חיים עראג'י: אמרתי: לא.
חיים עראג'י: אמרו: גם אם ראש הממשלה היה בא בלי לקבוע לא היינו מכניסים אותו.
חיים עראג'י: אני נמצא במדינה מיוחדת, חלמאית.
חיים עראג'י: אני לא מבין איפה אני נמצא.
חיים עראג'י: אני אמור לקבל שירותים, לקבל תשובות, לקבל סיוע, לקבל הדרכה, אבל לא קיבלתי.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני מהיישוב חומש לשעבר.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני רוצה לשאול כמה שאלות בוועדה המכובדת הזאת בנוכחות חברי הכנסת, יושבת-ראש הוועדה ומשרד מבקר המדינה.
ולדימיר רקובשצ'ק: מולכם יושב אח שלי אלכס, שיהיה בריא עד מאה ועשרים, ואני מדבר גם בשמו.
ולדימיר רקובשצ'ק: הוא פנה למינהלת ההתנתקות שישלמו לו פיצויים על-פי החוק שנחקק בשנת 2005.
ולדימיר רקובשצ'ק: הזמינו אותו לוועדה – גם אני הייתי שם – ושאלו שאלות, ענינו והיו אמורים לקבל החלטה האם מגיע לאחי כסף עבור ותק מגוריו ביישוב.
ולדימיר רקובשצ'ק: בזמן שחיכינו בחדרה עד שתתקבל ההחלטה, הוא ואשתו והילד שלהם, חשנו שאנו נתקעים בקיר בטון.
ולדימיר רקובשצ'ק: הפקידה שישבה שם חשבה שהיא נשיא ארצות הברית, לא פחות ולא יותר, התקשרה לירושלים למינהלת התנתקות ואמרה שבאו שני חבר'ה מהמאפיה הרוסית ורוצים להרביץ לה.
ולדימיר רקובשצ'ק: רק רצינו שיקבלו החלטה.
ולדימיר רקובשצ'ק: לאחר שדיברנו איתה והסברנו את המצב אמרה שההחלטה נשלחה דרך הפקס אבל ביום ראשון כל הקווים עמוסים, הנייר נתקע בדרך.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני לא יודע איך לענות על זה, כנראה גם אתם לא מבינים.
ולדימיר רקובשצ'ק: בסוף קיבלנו את החלטת הוועדה, לפיה לא מגיע לאחי כסף.
ולדימיר רקובשצ'ק: למה?
ולדימיר רקובשצ'ק: כובע.
ולדימיר רקובשצ'ק: אתה מדבר כמו אל קיר בטון.
ולדימיר רקובשצ'ק: היינו בכנסת ביום רביעי שעבר, דיברנו עם חברת הכנסת מישראל ביתנו והיא ביקשה שנשלח לה מכתבים.
ולדימיר רקובשצ'ק: לוקח קצת זמן עד שנארגן מכתבים.
ולדימיר רקובשצ'ק: פגשנו אדם אחד מאתר אינטרנט שהתקשר אלינו אתמול.
ולדימיר רקובשצ'ק: במינהלת סל"ע אמרו שאם משפחת רקובשצ'ק תיפנה פעם נוספת למינהלת סל"ע ייפתח נגדה תיק פלילי.
ולדימיר רקובשצ'ק: מתייחסים כאילו אנחנו עבריינים.
ולדימיר רקובשצ'ק: זה מה שנוגע לאחי אלכס.
ולדימיר רקובשצ'ק: יש לנו גם אבא, שיהיה בריא עד מאה ועשרים, ואמא ז"ל נפטרה בשנת 2000.
ולדימיר רקובשצ'ק: אבא, שגר בבית 86 ביישוב חומש וגורש כמו כל אחד אחר, הובא לבית-מלון.
ולדימיר רקובשצ'ק: הוא קיבל 50 אלף שקל.
ולדימיר רקובשצ'ק: על-פי חוק ההתנתקות ועדת השרים החליטה: מי שיש לו בית מקבל 50 אלף שקל.
ולדימיר רקובשצ'ק: הוא קיבל מכתב ממינהלת ההתנתקות: תחזיר את הכסף או שנתבע אותך בבית-משפט.
ולדימיר רקובשצ'ק: הם החליטו, כמו לגבי אחי, שלא יינתן כסף לא על הבית, לא על האדמה "כי פלשת לתוך הבית".
ולדימיר רקובשצ'ק: אמר: תוכיחו שפלשתי כשיש לי חוזה קנייה וקבלות ששילמתי עבור הבית.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני לא מבין את היחס של המינהלת הזאת.
ולדימיר רקובשצ'ק: יש לנו חבר אחד שכביכול קיבל פיצויים, אבל מה זה פיצויים?
ולדימיר רקובשצ'ק: בן-אדם רוצה לקנות בית.
ולדימיר רקובשצ'ק: איפה?
ולדימיר רקובשצ'ק: הולך לרמת הגולן, מחפש בית, כאשר הדירה הכי זולה עולה 800 אלף שקל.
ולדימיר רקובשצ'ק: איך אתם רוצים שנקנה בתים?
ולדימיר רקובשצ'ק: זה בלתי אפשרי.
ולדימיר רקובשצ'ק: לא הלכנו ליד חנה בשל סיבות שלנו, אבל זה אותן בעיות.
ולדימיר רקובשצ'ק: אי אפשר לא לבנות ולא לקנות שום דבר.
ולדימיר רקובשצ'ק: בעוד שנה פשוט נהיה זרוקים ברחוב, בזה ייגמר כל הסיפור.
ולדימיר רקובשצ'ק: מה קורה עם הילדים שלנו?
ולדימיר רקובשצ'ק: הם לא שבויים.
ולדימיר רקובשצ'ק: איפה הם נמצאים?
ולדימיר רקובשצ'ק: היום כולנו גרים בנתניה כי חשבנו שאולי זה קרוב יותר לעורכי-הדין ונוכל להתייעץ, אך אנו מצטערים גם על כך.
ולדימיר רקובשצ'ק: יד חנה זה לא טוב, ונתניה לא טוב.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני מציע לכם, תרשו לנו לעלות ליישוב חומש, גם אם לא תרשו לאף אחד אחר, אשים שם אוהל ואבנה בית.
ולדימיר רקובשצ'ק: כל הזמן התנגדתי לעזיבה, אמרתי: אני לא הולך.
ולדימיר רקובשצ'ק: כל היישוב חתם מול עורך-דין על כביכול התנתקות ואנחנו המשפחה האחרונה שחתמה.
ולדימיר רקובשצ'ק: חתמנו בסוף כאשר לא היתה ברירה והעברנו את כל האישורים, ואנחנו נתקלים בקיר בטון.
ולדימיר רקובשצ'ק: עוד דבר מאוד מרגש.
ולדימיר רקובשצ'ק: אנחנו צריכים לפרנס את המשפחות שלנו.
ולדימיר רקובשצ'ק: איך?
ולדימיר רקובשצ'ק: תסבירו לנו פשוט איך.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני מובטל כבר שנתיים.
ולדימיר רקובשצ'ק: גם אדם שעבד, בגלל הגירוש היום לא עובד.
ולדימיר רקובשצ'ק: איך אתם רוצים שאנחנו נתפרנס?
ולדימיר רקובשצ'ק: אנחנו אוכלים כספים שכביכול לא מגיעים לנו.
עמירה דותן: מדוע אתה מובטל שנתיים?
ולדימיר רקובשצ'ק: בגלל תאונת דרכים בעבודה.
ולדימיר רקובשצ'ק: לפני כן עבדתי במועצה האזורית שומרון.
ולדימיר רקובשצ'ק: היום אני סובל מהגב, זה מקרה פרטי שלי.
ולדימיר רקובשצ'ק: אבל הנושא כללי, איך נוכל לפרנס משפחה?
ולדימיר רקובשצ'ק: ברוך השם אח שלי בצבא.
ולדימיר רקובשצ'ק: עוד נושא חשוב מאוד – אשתי ריטה איבדה שם את אבא שלה, שנרצח בעלייה ליישוב חומש.
ולדימיר רקובשצ'ק: מתייחסים לאנשים פשוט כמו לזבל – אף אחד לא מכיר בך, לא רוצה לדבר.
ולדימיר רקובשצ'ק: איפה הקהילה שבאמת היתה ביישוב חומש, הדתיים האלה, אנשים שהאור יוצא מהעיניים שלהם?
ולדימיר רקובשצ'ק: אני רוצה לקבל תשובות ברורות והסברים.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני יכול להציג בפניכם את ההחלטה בקשר לאח שלי ואשתו.
עמירה דותן: נשאיר את זה כרגע בצד.
עמירה דותן: בכל זאת אני רוצה לשמוע גם את המועצות המקומיות ואת המינהלת.
עמירה דותן: אם נצטרך, ניפגש שוב.
עמירה דותן: אולי אבוא אליכם.
עמירה דותן: הדברים שאמרת חזקים מאוד.
עמירה דותן: עלו המון נושאים.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני רוצה לסיים, ברשותך.
ולדימיר רקובשצ'ק: אני רוצה שמינהלת ההתנתקות, מינהלת סל"ע, משרד ראש הממשלה, מבקר המדינה והוועדה לענייני ביקורת המדינה ינסו לפתור את הבעיות שעומדות בפנינו ויעזרו לאנשים.
עמירה דותן: זה המטרה של כולנו.
יפה קוצ'מן: אני לא רואה כאן נציגות של מפונים מצפון השומרון, מהישובים גנים וכדים.
יעקב רוזנבלט: אנחנו מכדים ומגנים.
יפה קוצ'מן: אתם הגעתם ליד חנה.
יפה קוצ'מן: אני לא רואה נציגות של אנשים שהגיעו לעפולה, לגן-נר, שהתפזרו.
יפה קוצ'מן: למה הקול שלהם לא נשמע כאן?
עמירה דותן: שאלה טובה מאוד.
עמירה דותן: מאחר וזו לא פגישה חד-פעמית אלא מתקיימות ישיבות מדי שבוע---
: דיברתי עם מר בנצי ליברמן, יושב-ראש המועצה האזורית שומרון, וניסינו לאתר אנשים שהתפזרו בישובים שונים, אך קשה לאתרם.
: נשמח להיעזר בך כדי לזמן אותם.
: לישיבה הזאת הזמנו את אלה שפנו אלינו.
יפה קוצ'מן: הם מפוזרים וקולם לא נשמע.
יפה קוצ'מן: הכאב שלהם הוא כאב.
עמירה דותן: נשמח מאוד שתעזרי לנו.
עמירה דותן: מי שמכיר אנשים שקולם לא נשמע – אנחנו רוצים לשמוע.
עמירה דותן: תודה רבה שהתפרצת.
יעקב רוזנבלט: אני נמצא בין הפטיש והסדן.
יעקב רוזנבלט: כל אלה שדיברו על חתימה על הסכמים – מי שעבר ביניהם, הסביר והחתים אותם על ההסכם הייתי אני.
יעקב רוזנבלט: הסברתי את ההסכם והחתמתי אותם עליו.
יעקב רוזנבלט: היום כאשר ההסכם לא מתקיים אני נמצא בין הפטיש והסדן.
יעקב רוזנבלט: חשוב שיבינו את הסיטואציה.
ציון זהבי: אני מהמחלקה לשירותים חברתיים במועצה האזורית שומרון.
ציון זהבי: אדבר בקצרה משום שהנושא המרכזי הוא לא אני, אלא התושבים.
ציון זהבי: אחלק לשתי תקופות: התקופה שלפני הפינוי (אוגוסט 04 עד אוגוסט 05) והתקופה שלאחריו.
ציון זהבי: בתקופה שלפני הפינוי, המועצה נערכה לעזור לארבעת היישובים להתמודד מול התוכנית הצפויה.
ציון זהבי: לכן הגישה תוכנית עבודה שמתייחסת להתמודדות ברמת הפרט, המשפחה והקהילה, שעלותה 800 אלף שקל.
ציון זהבי: לצערי אושרו 400 אלף שקל בלבד, ונכון לרגע זה קיבלנו פחות מ-300 אלף שקל.
ציון זהבי: רוצה לומר שאת התוכנית שביצענו ויישמנו לקחנו בעצם מהמקורות הקיימים של המועצה האזורית שומרון.
ציון זהבי: בתקופה השנייה, מהפינוי ועד עצם היום הזה, המועצה האזורית שומרון קלטה לתוך יישוביה 32 משפחות.
ציון זהבי: כדי לסייע באופנים שונים יצאנו לפעילות הפגה – זה לא המקום לפרט – בעלות של 80 אלף שקל.
ציון זהבי: לאחר מכן סייענו – ומר יוסי דגן הזכיר – בהרחבת המעון, כי לשבי שומרון הגיע החלק הארי, 13 משפחות, בעלות של 100 אלף שקל.
ציון זהבי: סייענו בהקמת משחקייה, בעלות של 30 אלף שקל.
ציון זהבי: היום אנחנו מסייעים בפיתוח סביבתי ותשתיות בשבי שומרון בעלות של 100 אלף שקל.
ציון זהבי: לצערי עדיין לא קיבלנו מרשויות המדינה, קרי: ממינהלת סל"ע, כסף כדי לעזור לאותן 32 משפחות.
ציון זהבי: אנחנו ממשיכים ללוות את 32 המשפחות מבחינה חברתית, בפעילות שתעלה למועצה כ-100 אלף שקל עד סוף השנה.
ציון זהבי: אנו זקוקים לתקן נוסף של עובדת שתלווה את המשפחות בתוך השומרון.
ציון זהבי: המועצה האזורית שומרון מבקשת מיושבת-ראש הוועדה שתפנה למינהלת סל"ע, לאור כל העלויות שהוצאנו, בבקשה לסייע בידינו.
עדיאל שמרון: אני בטוח שיעקב הגזבר שלכם יודע לדבר אתי גם בלי יושבת-ראש הוועדה.
עדיאל שמרון: הוא עושה את זה פעמים רבות.
ציון זהבי: בכל זאת, היות ואנחנו אורחים כאן ולא מנהלים את הישיבה אני פונה באופן פורמלי גם אל יושבת-ראש הוועדה, אבל הפניות שלי מופנות בהחלט אליך.
ציון זהבי: עד היום את כל הסכומים שציינתי לא קיבלנו, לא הסתייענו.
ציון זהבי: אנו ממשיכים מהמועט שיש לנו לסייע לאותן 32 משפחות.
דוד עין דר: אני סגן ראש המועצה האזורית עמק חפר.
דוד עין דר: כואב לשבת כאן ולשמוע את הדברים האישיים.
דוד עין דר: צר לי.
דוד עין דר: אני מאמין שמה שעשתה מועצת עמק חפר, ועושה היום, כדי לקלוט את תושבי חומש ולשלבם עם תושבי יד חנה, עושה כמיטב יכולתה, ומעבר לכך, כדי שהדברים יסתדרו.
דוד עין דר: יש קורלציה בין חלק גדול מהדברים שהושמעו בביקורת כלפי המדינה, לגבי ההסכמים וכל הדברים האלה, שמחייבים בדיקה יסודית, שמעכבים מאוד את האפשרות לפתור בעיות.
דוד עין דר: יש פערים בחוזים, יש תקציבים שלא מגיעים.
דוד עין דר: הצטערתי מאוד לשמוע מישהו כאן מדבר – ואני לא תופס אף אחד בצערו – על גזירת הקופונים ומכליל גם אותנו.
דוד עין דר: אני מבקש שיבדקו, ויתברר מה שיתברר.
דוד עין דר: כואב לי לשמוע.
דוד עין דר: אבל לא רק שלא גוזרים קופונים, אנחנו עומדים ומחכים לתקציבים שהמדינה הבטיחה בחוזים חתומים להעביר, ולא מעבירה.
דוד עין דר: בינתיים, כפי שאמר מר ציון זהבי, המועצה האזורית עמק חפר מעבירה מתקציביה ומסייעת ככל שיכולה לסייע.
דוד עין דר: עד היום מדובר במאות אלפי שקלים.
דוד עין דר: אנחנו יודעים שלא מספיק, ואנחנו מכירים את הבעיות, אבל זאת המציאות.
דוד עין דר: לא נלך לשדוד בנקים כדי לפתור את הבעיה, זה בלתי אפשרי.
דוד עין דר: זה באופן כללי.
דוד עין דר: ההחלטה לגלגל את הסיפור של יד חנה חומש, שלטעמי היתה נכונה, נבונה ויפה – התקבלה בחודש מאי 2005.
דוד עין דר: המועצה האזורית, בהנחיית ראש המועצה, התכנסה יום אחרי זה וקיבלה החלטה על הקמת צוות מיוחד.
דוד עין דר: כל משאבי המועצה גויסו במשך חמישה חודשים לנושא הזה.
דוד עין דר: אני לא מדבר רק על כסף, אלא על כל מחלקות המועצה.
דוד עין דר: ראינו את זה כיעד מרכזי וכך התייחסנו.
דוד עין דר: אני זוכר את היום שעמדנו עם המפות במטע האבוקדו של יד חנה ואמרנו: בעוד חודשיים יגורו פה אנשים.
דוד עין דר: הדברים לא פשוטים, מכל הכיוונים, כולל הצד של יד חנה.
דוד עין דר: מר יעקב רוזנבלט תיאר את המורכבות של הפיכת קיבוץ ליישוב קהילתי ומיזוג אוכלוסיות.
דוד עין דר: אני מוכרח לומר דבר חיובי לטובת המדינה, שכל הקשור לתב"ע ולאישורים שלה, מה שבדרך כלל לוקח 10 שנים לקח חודשיים.
דוד עין דר: בזה פחות או יותר מסתיימות המחמאות.
דוד עין דר: נושא הקרוונים – לא בדקתי אותם בפנים, אך מה ששמעתי כאן זיעזע אותי.
דוד עין דר: משרד הביטחון הביא קרוונים, שם והלך.
דוד עין דר: יש ממשלה, יש מדינה, יש משרד הביטחון, ואין עם מי לדבר.
דוד עין דר: אחר כך נכנס לתמונה משרד השיכון.
נלי גבע-גלמן: התשתיות הפנימיות של הקרוונים אמורות להיות מתפקידיו של משרד הביטחון.
קריאה: כל אחד אומר משהו אחר.
דוד עין דר: מערכת סל"ע היתה בנויה על הסכמים על מבנה בגודל מסוים, על גודל קרקע מסוים.
דוד עין דר: פה הלכו למודל, שגודל הקרקע דונם וניתן בשוויון לתושבים שהגיעו מגנים ומחומש ולתושבי יד חנה.
דוד עין דר: על מה הוויכוחים והפערים?
דוד עין דר: לא יודעים לתרגם את זה.
דוד עין דר: נשארו עם התקציבים הנורמטיביים של התוכנית הרגילה ולא יודעים לתרגם למודל השני.
דוד עין דר: כתוצאה מכך יש פערים תקציביים עצומים ואי אפשר לעשות פיתוח.
דוד עין דר: כפי שאמר מר יעקב רוזנבלט, יש התחייבות מדינה לתושבי יד חנה הוותיקים שוויתרו על אדמתם מרצונם כדי לקלוט את תושבי חומש, להסדיר תשתיות.
יעקב רוזנבלט: השוואת תשתיות.
דוד עין דר: עברה שנה שלמה.
שמואל גולן: מי אחראי על התשתיות ביד חנה?
שמואל גולן: מי אמור לעשות אם לא המועצה?
דוד עין דר: יש הסכמים, כאשר כחלק מכל המהלך הגדול של הסכם ההעתקה היה צריך להיות מהלך של הסדרת התשתיות ביד חנה בתקציבים של המדינה.
דוד עין דר: המועצה אמורה לדאוג לביצוע.
שמואל גולן: הבעיה היא התקציב?
דוד עין דר: כן, בוודאי.
דוד עין דר: לא בעיית ביצוע.
דוד עין דר: הקבלן שביצע תשתיות אצלם הפסיק את הביצוע באמצע כי המדינה לא מעבירה כסף.
עמירה דותן: אולי תוכל להגיד משהו על נושא החינוך.
דוד עין דר: אדבר על החינוך.
דוד עין דר: זה גם התיק שלי במועצה אז קל לי להגיד.
דוד עין דר: צר היה לי לשמוע מה שאמרה גברת אתי רוזנבלט.
דוד עין דר: עוד כשהתושבים היו בחוף הירוק קיבלנו החלטה שב-1 בספטמבר נסיע את הילדים מהחוף הירוק לבתי-הספר ולגני הילדים, וכך עשינו.
ולדימיר רקובשצ'ק: לא את כל הילדים.
יעקב רוזנבלט: הילדים שעברו ליד חנה חומש – כולם כן הוסעו.
דוד עין דר: זה באחריותנו, קיבלנו החלטה והסענו.
דוד עין דר: ביום שהחלטנו ללכת למהלך של יד חנה חומש התקבלה החלטה במועצה שמשנים את איזור הרישום של ילדי יד חנה.
דוד עין דר: ילדי יד חנה היו ממופים לבית-ספר "יובלים" בקיבוץ גבעת חיים מאוחד.
דוד עין דר: קיבלנו החלטה שמשנים המיפוי לבית-ספר "משגב", שאליו מתשס"ו ימופו כל הילדים מהיישוב הוותיק והתושבים החדשים.
דוד עין דר: גברת אתי רוזנבלט כנראה מתכוונת שלא הוצאנו ילדים מיד חנה שלומדים ב"יובלים" והעברנו גם אותם.
דוד עין דר: קיבלנו החלטה פדגוגית חברתית חינוכית לא לעשות את זה.
יעקב רוזנבלט: פועל יוצא של ההחלטה שלכם, שבל"ג בעומר במרחק 20 מטר אחת מהשנייה היו שתי מדורות של שני בתי-ספר שונים.
יעקב רוזנבלט: ומדברים על איחוד קהילות.
דוד עין דר: עם כל הכאב והכבוד, אנחנו מועצה של 34 אלף תושבים עם 15 אלף תלמידים, עם גנים ובתי-ספר, עובדים בצורה מסודרת.
דוד עין דר: זה לא המקרה הראשון שמעבירים קהילה ומאחדים קהילות.
דוד עין דר: ביטלנו את בתי-הספר בקיבוצים, הפכנו אותם לאזוריים.
דוד עין דר: זה תהליך – בחינוך עובדים בתהליכים, לא זבנג וגמרנו.
דוד עין דר: מבחינה חינוכית אנו סבורים שלא נכון להוציא ילדים מבתי-ספר ולהעבירם בכוח למקום אחר.
עמירה דותן: אני מבינה שאת הנעשה אין להשיב, שנת הלימודים נגמרה.
עמירה דותן: משנת הלימודים הקרובה שתתחיל בספטמבר, בעוד חודשיים - - -
דוד עין דר: לא הוצאנו את אלה שכבר למדו ב"יובלים".
דוד עין דר: מדובר בסך הכול ב-5 ילדים מיד חנה שלומדים ב"יובלים".
עמירה דותן: אם מדברים על שילוב הקהילות השאלה אם הלאה ההחלטות יתקבלו במשותף או בנפרד.
יעקב רוזנבלט: יש צוות היגוי של מועצת עמק חפר.
יעקב רוזנבלט: אני חבר בצוות הזה, ויושב להם כל הזמן על המוח בנושא הזה, כמו בעוד נושאים נוספים.
יעקב רוזנבלט: אנחנו דואגים לזה.
עמירה דותן: התיאור של "יושב על המוח" לא נכון.
עמירה דותן: אם מדברים על שילוב קהילות, צריך להיות שילוב ושיתוף.
עמירה דותן: באיזשהו מקום למצוא את היכולת לעבוד ביחד, במשותף.
עמירה דותן: אני מבינה שזאת המטרה.
יעקב רוזנבלט: יש ניסיון.
יעקב רוזנבלט: נכון להיום הניסיונות עדיין בגדר ניסיונות, ללא הצלחות.
דוד עין דר: צפינו שיהיו קשיים חברתיים ומשברים אישיים ברמת הפרט – ילדים, הורים וכולי.
דוד עין דר: התארגנו ובנינו תוכנית עבודה מסודרת, חלקה כבר מופעל.
דוד עין דר: גייסנו כסף למען העניין, גם תרומות בחוץ-לארץ.
דוד עין דר: באופן אישי יצא לי להיות באוגוסט בארצות-הברית בקהילה המקבילה לנו, הבאנו 50 אלף שקל לטובת הנושא הזה.
דוד עין דר: עושים מאמצים גדולים.
דוד עין דר: אני לא מופתע שנאמר שיש קשיים, זה לא מפתיע אותי, את נלי גבע-גלמן או אף אחד אחר במועצה.
דוד עין דר: צפינו שיהיו קשיים.
דוד עין דר: צריך לדעת שהכסף שהיה אמור להגיע לביצוע התוכנית החברתית לא הגיע.
דוד עין דר: הוא הגיע רק אתמול כמדומני.
נלי גבע-גלמן: אתמול הגיע 20%.
דוד עין דר: אתמול הגיעה הודעה על 20 אחוז מהתקציב, ועברה שנה שלמה.
דוד עין דר: לגבי הטיפול בנוער, לדעתי כן עושים שם עבודה.
דוד עין דר: אבל לקחתי לתשומת לבי – נבדוק ונראה מה צריך לעשות יותר כדי שלא נשמע את הטענות הללו.
אריה אלדד: כצעד מחאה התגוררתי בחודשים האחרונים בשא-נור, ומשום הגילוי הנאות גם אני עוד מחפש את בלוני הגז שלי.
אריה אלדד: אני רוצה להעלות נושא שלא נגעו בו עד עכשיו – אולי סימפטומטי לחלק מההרגשות של האנשים.
אריה אלדד: הובא לידיעתי מקרה בית-הכנסת בשא-נור, שם התפללו כל השנים במסגד כי זה היה מבנה הקודש והוחשב, ואמרו שאפילו לא היתה התנגדות של השכנים בסביבה.
אריה אלדד: כשנה לפני ההתנתקות התחילו לבנות בית-כנסת קבע.
אריה אלדד: יהודי שחשב שזה מפעל חייו רצה לבנות בית-כנסת על שם רפאל איתן ז"ל, הרמטכ"ל המנוח שנהרג בתאונה באשדוד.
אריה אלדד: הוא לקח משכנתאות אישיות כדי לבנות את בית-הכנסת.
אריה אלדד: בית-הכנסת הוא כנראה היחיד שלא נשרף מכל בתי-הכנסת של גוש קטיף כי קברו אותו, שמו ערימת עפר גדולה והוא עוד שם.
אריה אלדד: אבל כשהאיש מבקש ממינהלת סל"ע לא עונים לו.
אריה אלדד: פניתי גם אני, עד כה לא זכיתי לקבל תשובה על המכתב.
אריה אלדד: מכיוון ששלחתי לפחות 3-4 מכתבים למינהלת סל"ע שרק אחד זכה למענה כתוב, יש פה בעיה של רשויות מינהל שמפרות חובתן החקוקה להשיב לפנייה.
אריה אלדד: שמענו גם במקרים קודמים שאין סיכומים כתובים.
אריה אלדד: גם כשנפגשים, הכול לא כתוב בשום מקום.
אריה אלדד: אבל אני חבר כנסת, פניתי בעניין הזה ולא זכיתי לתשובה.
אריה אלדד: אולי דרך הוועדה הזאת נקבל תשובה האם אזרח שלקח משכנתאות אישיות כדי לבנות בית-כנסת, לא את ביתו, יכול לקבל החזר הכספים שלווה כדי לבנות מבנה ציבור בקהילה.
יוסי דגן: מדובר ביהודי בן 71, אדם חולה, שהיה לוחם ביחידה 101 עם אריק שרון.
יוסי דגן: הוא הוציא את כל כספו ולקח גם הלוואות, הגיע כמעט עד פת לחם, ואין שום תשובה.
עדיאל שמרון: אני שמח שהוועדה נותנת לי הזדמנות להשיב.
עדיאל שמרון: אנשים דיברו כאן שעה ו-40 דקות ואני לא אנצל את מלוא הזמן כדי להשיב, אנסה לעשות זאת בקצרה.
עדיאל שמרון: אתחיל עם חבר הכנסת אלדד.
עדיאל שמרון: אשמח לברר מדוע הפניות שלך בכתב לא נענו.
עדיאל שמרון: אנסה לענות למקרה הספציפי בלי שאני מכיר את פרטיו ואולי מזה נלמד על שאר הדברים.
עדיאל שמרון: הקדמה קצרה, בדבריי אני מתייחס לפעילות שנעשית על-ידי משרד ראש הממשלה ומינהלת סל"ע, כיחידה בתוך המשרד שנמצאת תחת אחריות החוק.
עדיאל שמרון: ודאי אין התייחסות לכל היבט פוליטי כזה או אחר שעלה כאן על השולחן לא מעט.
עדיאל שמרון: אבל מתוקף ההכרות שלי עם הדברים אני יכול לתת תשובה.
עדיאל שמרון: אם ניקח את כרונולוגית התאריכים, ההחלטה בממשלה על תוכנית ההתנתקות התקבלה ב-6.6.2004.
עדיאל שמרון: אני מניח שאותו יהודי צדיק או רב פעלים, את כל פעולותיו ביישוב שא-נור עשה אחרי התאריך הזה.
עדיאל שמרון: החוק קובע שמי שתקע יתד יום אחרי התאריך הזה לא זכאי לפיצוי.
עדיאל שמרון: אני מניח שזאת התשובה לגביו.
עדיאל שמרון: כך החוק קבע, כך קבעו המחוקקים, אתם חברי הכנסת, אמנם לא בכנסת הזאת, אלא בקודמת.
יעקב רוזנבלט: ב-6.6.2004 היתה החלטת הממשלה, לא החלטת הכנסת.
עדיאל שמרון: אבל החוק אישרר את זה.
עדיאל שמרון: יש יום קובע.
עדיאל שמרון: מה שקרה לאחר היום הקובע לא מוכר על-ידי החוק.
עדיאל שמרון: אנחנו פקידי ציבור, עובדי מדינה, פועלים לפי ההנחיות שהחוק קובע.
עדיאל שמרון: רשויות המדינה, היועץ המשפטי לממשלה וגורמים אחרים לא מאפשרים למינהלת, גם אם היא רוצה, ובהמון מקרים היא רוצה, לעשות דברים שאינה יכולה לעשות.
עמירה דותן: התשובה שלך ברורה.
עמירה דותן: מדוע התשובה לא ניתנה לחבר הכנסת אלדד?
עמירה דותן: טרוניות על כך שפונים אליכם ולא מקבלים תשובה עולות שוב ושוב.
עדיאל שמרון: אני משיב להמון פניות של חברי כנסת.
עדיאל שמרון: צריך לבדוק כל דבר לגופו.
עדיאל שמרון: ודאי שאין מדיניות לא להשיב.
עדיאל שמרון: אנחנו מקבלים פניות דרך יועץ ראש הממשלה לקשר עם הכנסת.
עדיאל שמרון: אין כאן שום מגמה מכוונת.
עדיאל שמרון: אבדוק למה לא ניתנה תשובה.
עדיאל שמרון: באופן כללי – אני מבקש מכל הנוכחים כאן קודם כול לעשות הבחנה ברורה בין המקרים הפרטיים לכללים.
עדיאל שמרון: אני מוכן לקחת על עצמי בתוך תקופה קצרה לתת תשובה לכל מקרה פרטני.
עדיאל שמרון: אני בטוח שלפחות ב-90 אחוז מהמקרים קיימת תשובה.
עדיאל שמרון: אני בטוח שיש תשובה מדוע ועדת הזכאות החליטה לא להעניק לך פיצוי.
עדיאל שמרון: גם בית-המשפט לפעמים מקבל החלטות שלא אוהבים.
עדיאל שמרון: אם רוצים להיכנס לפרטים כדי לא לדבר בססמאות, יש פרוטוקול לדיון.
עדיאל שמרון: אם נקבל את הפרוטוקול ניתן תשובה תוך מספר ימים.
עדיאל שמרון: יש פה גם סוגייה של חסיון הפרט והגנת הפרטיות.
עדיאל שמרון: אנשים יצטרכו להסכים לכך ונוכל לתת תשובה לוועדה, או לאנשים באופן פרטני.
עמירה דותן: אם תתנו תשובה פרטית ואנשים יגידו שקיבלו תשובה, בשבילי זה מספק.
עדיאל שמרון: כאשר אנשים סיפרו את סיפורם בדרך כלל התשובה היתה כלולה כבר בפנים.
עדיאל שמרון: גם האיש הזה קיבל תשובה שוועדת הזכאות, שהיא בית-משפט לצורך העניין, דחתה את תביעתו.
עדיאל שמרון: בואו נפריד בין הדברים הפרטניים לכלליים.
עדיאל שמרון: רוב הנושאים שנדונו התייחסו לקהילת חומש יד חנה.
עדיאל שמרון: התייחס לכך גם סגן ראש המועצה.
עדיאל שמרון: אני רוצה להציע כהצעת ייעול להמשך דיוני הוועדה – ואני מרכז את העבודה מול הוועדה לענייני ביקורת המדינה במינהלת – ככל שנקבל מידע מדויק יותר על מה הולכים לדון נוכל לענות ולבוא מוכנים.
עדיאל שמרון: בסך הכול באנו לדון היום על דוח המבקר, שלא מתייחס בכלל ליד חנה.
עדיאל שמרון: אילו הייתי יודע שנדון בעיקר על-יד חנה ושבישיבה הבאה נדון על הפזורה שמתגוררת בעפולה ובגן-נר יכולתי להתכונן ולהביא נתונים.
עדיאל שמרון: בוודאי לא מצפים שנדע הכול כל הזמן.
עדיאל שמרון: אחת הבעיות המרכזיות שעלו היא יד חנה ואתייחס אליה בהמשך.
עדיאל שמרון: אבל לפני כן אני רוצה לדבר על הנושאים הכלליים האחרים שעלו.
עדיאל שמרון: רבות מהטענות שהושמעו כאן מתייחסות לכללים שנקבעו בחוק.
עדיאל שמרון: לפני שבועיים היינו בדיון בו בהשתתפות מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
עדיאל שמרון: הוא אמר שאינו מוציא מכלל אפשרות – הרי החקיקה נעשתה על ידי חברי הכנסת, כולם בשר ודם, אפשר לפעמים לעשות דבר חקיקה שיש בו בעיה, לפעמים לא מצליחים להכיל את כל הבעיות.
עדיאל שמרון: לא נשללה האפשרות שייעשו תיקוני חקיקה.
עדיאל שמרון: זה סוג הדברים שחברי הכנסת והפוליטיקאים יצטרכו להחליט.
עדיאל שמרון: אמר מנכ"ל משרד ראש הממשלה שיש חשש מצד הגורמים המקצועיים במשרדי הממשלה, שפתיחת החוק לתיקוני חקיקה תתחיל בדרך מסוימת ותסתיים בדרך אחרת, שיש לה עלויות כספיות גדולות מאוד.
עדיאל שמרון: חברי הכנסת צריכים להרים את הכפפה.
עדיאל שמרון: מינהלת סל"ע עושה תיקונים כאשר היא רשאית, במקומות הנכונים – במשרד המשפטים, כאשר יש לה דעה והיא סבורה שצריך לתקן דברים מסוים.
עדיאל שמרון: אף אחד בוודאי לא חושב שהחוק מושלם במאה אחוז.
עדיאל שמרון: אם הכנסת תוביל מהלך כזה רשויות המדינה בוודאי יפעלו על פיו.
עדיאל שמרון: דיברו על הכרה במרכז חיים.
עדיאל שמרון: אתייחס לסוגייה הכללית ולא הפרטנית.
עדיאל שמרון: גם הוועדה הזאת וגם אנשי משרד מבקר המדינה – שיש לנו איתם קשר הדוק וטוב בעבודה משותפת, כשהם בודקים פעולות שלנו – היו מותחים ביקורת קשה מאוד על מינהלת סל"ע אילולא היתה מוצאת איזון נכון בין הבדיקה שצריך לעשות ובין התשלומים.
עדיאל שמרון: אני מודה, יתכן שבמקרה כזה או אחר האיזון הופר, ביקשו יותר ממה שצריך.
עדיאל שמרון: יש גם מקרים שהאיזון הופר לצד השני, שלא ביקשו מה שצריך.
עדיאל שמרון: יש לנו טעויות, כשוועדות זכאות משלמות לאנשים שלא הגיע להם.
עדיאל שמרון: אני לא מדבר ברמה מהותית אלא ברמת החוק – על-פי כללי החוק לא הגיע להם.
עדיאל שמרון: אנחנו מקבלים פניות מהשטח, מהשכנים, מאנשי היישוב האומרים לנו: אתם מדינה שלא יודעת מה היא עושה, שילמתם למי שלא צריך.
עדיאל שמרון: אני לא מדבר כרגע על סוגיית הכסף, תקציב המדינה יסבול עוד 100 מיליון שקל אם ישלמו פיצויים למי שלא צריך, אבל יש כאן שאלה איך מדינה מתנהלת ואיך נראית כלפי תושביה וכלפי עצמה.
עדיאל שמרון: אנחנו מוצאים איזון נכון, אולי לפעמים טועים ומגזימים לאיזשהו כיוון, עובדים תחת הנחיות ספציפיות של אנשי המקצוע – היועץ המשפטי לממשלה ומשרד המשפטים – ומנסים לתת מענה לכל דבר.
עדיאל שמרון: כדי לסבר את האוזן, נזרקים המון מספרים לחלל האוויר.
עדיאל שמרון: אנשים גם אמרו כאן שלא קיבלו פיצויים.
עדיאל שמרון: אני מדבר על מספרים מדויקים.