GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ליאור כלפא: אז אלי אסקוזידו יוציא מהכיס בינתיים, יקדם דברים, לא יחכה כי הוא יאמין שבסופו של דבר יש מישהו שייתן לו את הכסף אבל לא כל רשות כנראה שיש לה את האמצעים האלה, לא כל רשות חושבת ככה.
ליאור כלפא: יש רשויות שאולי רואות בנו נטל, אני לא יודע.
ליאור כלפא: התחושה כרגע היא של דחויים.
יורי שטרן: ליאור, מבחינתי לפחות, אתה מייצג את כל התושבים, לפחות את אלה שהתרכזו בדרום וזה הרוב.
יורי שטרן: יש רשימה מסודרת כעת או אפשר להגיע לרשימה מסודרת של הדברים שחייבים פיתרון או חייבים שינוי, אם זה בתחום החינוך, אם זה בתחום המגורים, בתחום התעסוקה, בתחום הטיפול הפסיכולוגי, בשאר הנושאים, ענייני רכוש, כל מיני דברים שהצטברו.
יורי שטרן: אפשר לעשות את זה אל"ף בי"ת גימ"ל ואנחנו ננסה כוועדה לביקורת המדינה, יש לנו לא מעט סמכויות, ננסה לפי הרשימה הזאת לפעול.
דובר: שלחנו מכתבים רק בדברים האלו.
דובר: 9 חודשים זה נמשך באותם דיונים, באותם מסמכים - --
ליאור כלפא: בהמשך לדבריו של ידידי רחמים, באמת שאותנו כבר לא מעניין העבר, אנחנו לא מחפשים אשמים.
יורי שטרן: אז אני מבקש ממך לגבי העתיד, לא לגבי העבר.
אסתרינה טרטמן: הגישה שלך לא פרקטית.
ליאור כלפא: הדברים שלי מאוד פרקטיים, תרדו לשטח.
ליאור כלפא: תרדו לשטח, תראו.
יורי שטרן: ליאור, אם הדיון הזה יימשך בסגנון של סיסמאות וקריאות וזעקות וסימני תסכול וכו', לא נקדם שום דבר.
יורי שטרן: לכן אני מבקש ממך, תיקח עכשיו בעיה אחת ספציפית, תשים אותה על השולחן, אל תקרא לנו לרדת לשטח.
יורי שטרן: אנחנו, כדי לבצע את העבודה שלנו יכולים לעשות אותה מהבית הזה אפילו יותר טוב מאשר מהשטח.
יורי שטרן: תגיד לנו מה אתה מציע.
ליאור כלפא: אז אני אקצר כדי שחברים שלי ידברו ויביאו דברים לידי ביטוי.
ליאור כלפא: הדברים שלנו הועברו לגורמי משרד שונים ואני אעביר אותם גם לחברי הכנסת פה בצורה מסודרת ואני אשתדל לקצר כדי לתת לחברים שבאו איתנו מהאתרים השונים להתבטא ולדבר על נושאים אקוטיים שגם נמצאים על שולחנות כאלה ואחרים.
יורי שטרן: לפני כן, כיוון שאמרתי שנעשה את זה לסירוגין, אז בבקשה חבר הכנסת חיים אורון, אחר כך עתניאל שנלר.
חיים אורון: אני לא רוצה לעסוק בכלל בעבר, יש לי ראייה שונה של מה שקרה אבל אני לא רוצה לעסוק בזה עכשיו.
חיים אורון: הייתי רוצה לתת דוגמא לנושא שלפי דעתי הוא פתוח, הוא יוצר קושי גדול, הוא הוזכר פה בקריאות הביניים ואני חושב שחובתנו לפנות לממשלה ולהקציב לה לוח זמנים קצר לתת עליו תשובה.
חיים אורון: ואני מתכוון לכל הנושא שקשור בפיצוי העסקי.
חיים אורון: הוא כולל גם את ארז אבל הוא כולל גם אנשים אחרים וחלק מהאנשים שקמו ועמדו פה ואני מכיר אותם, בעצם מתכוונים לדברים הללו.
חיים אורון: אני אומר כמחוקק שהחוק לא נתן תשובה טובה למגוון האין סופי של הבעיות הנקודתיות.
חיים אורון: והוא יוצר, ואני אומר את זה בנוסח הכי עדין שאני יכול, הוא יוצר המון סיטואציות של בעלי עסקים פרטניים, אם בארז, אם בעלי חממות, אם בנווה דקלים, שהחוק כפי שהוא כיום, כולל מי שמכיר אותו, כולל הוועדה המיוחדת שחשבנו שהיא תהיה כלי לפתור מקרים מיוחדים שלא נכנסים לגדר החוק.
חיים אורון: יצא קודם כל שיש יותר מקרים מיוחדים מכפי שחשבנו.
חיים אורון: עוד פעם, אני לא רוצה לעסוק בעבר אבל כי כל הדבר היה מיוחד.
חיים אורון: כל מיני דברים שאנחנו מכירים אותם ממקומות אחרים, למשל בארז לא היו.
חיים אורון: וגם בחלק מהיישובים לא היו ולכן אפשר לבוא ולהגיד, אין לזה פיתרון.
חיים אורון: אין לזה פיתרון המשמעות היא שלקטע שבחוק תופס מחצית החוק, אני לא אומר שלכל המקרים, יש שורה ארוכה של בעלי עסקים, בעיקר כאשר העסק שלהם הוא מוגדר.
חיים אורון: אני מתכוון לבעל חממה שהחממה היא שלו, שהוא עבד בה, העניין כנראה יותר פשוט לפי מה שאני יודע וגם פה אולי יקפצו ויגידו לי, גם זה לא מוגדר.
חיים אורון: אני מדבר על בעלי עסקים שהיה להם חממות, חלקם בבעלותם, חלקם בשכירות, חלקם בשכירות משנה, חלקם הם השקיעו, כל הדברים הללו.
חיים אורון: מחסום ארז, שם אגב כל השאלה הזאת של הפינוי לכאורה לא קיימת ובכל זאת עד היום, אם אני טועה תתקן אותי, שני שליש מהעסקים במחסום ארז עדיין לא נפתרה הבעיה שלהם.
חיים אורון: והיא תקועה.
חיים אורון: זה לא שהיא לא נפתרה ובשבוע הבא היא תיפתר, היא תקועה.
חיים אורון: שמתי את הנושא הזה כמשל.
חיים אורון: משל למה?
חיים אורון: אם רוצים להמשיך את הויכוח הפוליטי בשביל להוכיח שאי אפשר לעשות יותר התפנות, גפני, אתה יודע, אני שותף לו ואני מנהל אותו בהתלהבות מאוד גדולה.
חיים אורון: הוא כרגע לא רע.
חיים אורון: לא לעניין וגם לא על גבם.
חיים אורון: זו הייתה גישתי מזה שנה וחצי.
חיים אורון: אם ישנן נקודות מהותיות שהם לא מקרה פרטי אחד אלא יש להם איזשהו מכנה משותף, ואני לא אומר את מה שאני אומר עכשיו כי הבוקר חלמתי על זה.
חיים אורון: נפגשתי בשבועות ובימים האחרונים בשטח עם אנשים ואני יודע, גם מאנשי הממשלה, גם ממשרד האוצר וגם מהמנהלת, שמודים שיש פה בעיה.
חיים אורון: איך לפתור אותה?
חיים אורון: אני לא רוצה להמציא עכשיו פיתרון.
חיים אורון: האם זה כרוך בהוראת מנכ"ל לוועדה המיוחדת, האם זה כרוך בתקנה, האם זה כרוך בדבר אחר?
חיים אורון: כרגע יש פה פקק מהותי מאוד בצינור, לא בנושא שולי, לא בבעיה פרטית של מישהו שלא היה נוכח או כן היה נוכח ביום המסוים אלא כבעיה כוללת.
חיים אורון: אני חושב שאם רענן דינור מנכ"ל משרד רוה"מ שהוא עכשיו בתור הפקיד הבכיר שנמצא פה, צריך לדעת שהממשלה צריכה לבוא לכנסת ובעוד מקסימום חודש ימים ולהגיד, זה הפיתרון שלנו לעניין.
חיים אורון: אי אפשר להשאיר אותו יותר פתוח.
חיים אורון: מדובר באנשים שכבר היו בוועדה המיוחדת, שכבר יצאו מהוועדה המיוחדת, שאנשי המנהלת אומרים שאין להם תשובה להם ואנחנו לא יכולים לבוא ולהגיד להם, אין לנו תשובה כי אנחנו יודעים שהם היו שם, הם עבדו שם, כאשר מדברים על הקטע העסקי.
חיים אורון: אני חושב שיש סוג כזה של בעיות גם במכלולים אחרים וזו יכולה להיות תרומה של הוועדה לקדם נושאים.
יורי שטרן: היות וכבר העבירו את זכות הדיבור, נחזור אחר כך לסוגיה הזאת שהיא מאוד חשובה, בבקשה גברתי.
שושי סלוצקי: אני הייתי תושבת גני טל, היום אני נמצאת בעמק שורק ביישוב יד בנימין ומלמדת באולפנת נווה דקלים שקמה באופן זמני בגבעת ושינגטון.
שושי סלוצקי: ביקשתם לא לדבר על תחושות אבל רק אומר שנדמה לי שאתה אמרת שחבל שאין לנו זמן לקרוא את כל הספר של דוח המבקר, אז רק אומר שאנחנו הספר.
שושי סלוצקי: אנחנו לא צריכים לקרוא אותו.
שושי סלוצקי: אנחנו יודעים טוב מאוד מה קורה.
שושי סלוצקי: אני רוצה לדבר באופן נקודתי על מה שקורה באולפנת נווה דקלים ואני חושבת שגם אתם תוכלו לעזור בעניין הזה.
שושי סלוצקי: האולפנה הוקמה מתוך מטרה להישאר ביחד.
שושי סלוצקי: זה אחד הדברים שחשובים לנו, חשובים לשיקום שלנו זה העניין שהיינו רגילים אליו, זה בא גם כדרישה מהבנות וזה עוזר מאוד.
יורי שטרן: משרד החינוך, באיזו מידה הם עזרו?
שושי סלוצקי: במפגשים הראשונים הדעה של משרד החינוך הייתה שכדאי לנו להתפזר במוסדות חינוך שונים ובכלל לא כדאי להקים את האולפנא.
שושי סלוצקי: בשביל מה?
שושי סלוצקי: יש פה הרבה מוסדות חינוך.
שושי סלוצקי: רק אחרי שהתעקשנו ועמדנו על כך כי זה בפירוש חלק מהשיקום שלנו, גם של הצוות גם של הבנות, זה התאפשר.
שושי סלוצקי: היו לנו קשיים גדולים מאוד במשך השנה.
שושי סלוצקי: אנחנו לא נמצאים במבנים שלנו, הפיזור שם הוא גדול.
שושי סלוצקי: אחת הבעיות שהתעוררה זה עם הסעות.
שושי סלוצקי: הבנות שלנו מגיעות מחיספין בגולן ועד יתד יבול בדרום והבנות באות כי הן רוצות להיות ביחד.
שושי סלוצקי: אחד הדברים שעשו השנה והשיגו זה לתת שעות תרפיה לבנות, שעות הפגה, עובדות סוציאליות, ואת כל זה רוצים להפסיק מתוך הנחה שכאילו הכל נגמר.
שושי סלוצקי: אני חייבת לומר שהכל מתחיל עכשיו.
יורי שטרן: כשאת אומרת שהשגתם, השגתם ממי?
יורי שטרן: מהרשות המקומית?
יורי שטרן: ממשרד החינוך?
יורי שטרן: וכשאת אומרת רוצים להשיג, ממי?
שושי סלוצקי: ממשרד החינוך.
שושי סלוצקי: אני הולכת עוד מעט לוועדת החינוך.
שושי סלוצקי: אבל בכל זאת אני רוצה להגיד את זה כאן כי בתור מבקרי המדינה אני חושבת שאתם צריכים גם לדעת מהדברים האלה.
שושי סלוצקי: רוצים להפסיק את כל הדברים האלה.
יורי שטרן: מה זה כל הדברים האלה?
שושי סלוצקי: את כל העזרה הפסיכולוגית שהבנות זקוקות לה.
שושי סלוצקי: צריך תקציבים לעניין הזה.
יורי שטרן: עמירה חיים, מייד אעביר לך את זכות הדיבור.
שושי סלוצקי: יש בעיות למורים.
שושי סלוצקי: הורידו לכל המורים בגוש קטיף את כל התמריצים באופן מיידי.
שושי סלוצקי: משתמשים במילה גירוש.
שושי סלוצקי: אנחנו לא רצינו לעזוב את גוש קטיף.
שושי סלוצקי: בבת אחת הורידו לנו את המשכורות שלנו כשחלק מהמורים הם עובדים יחידים כי בני הזוג איבדו את הפרנסה.
שושי סלוצקי: אלה דברים נקודתיים שאפשר לטפל בהם וצריך לטפל בהם.
שושי סלוצקי: זה מסוג הדברים שלא באים לידי ביטוי.
יורי שטרן: היות והמנכ"לית לשעבר באותה תקופה והיום עובדת בכירה של משרד החינוך, הגברת עמירה חיים, נמצאת איתנו ואחר כך הולכת לוועדת החינוך, אני רוצה שנרכז עכשיו כמה דברים שקשורים לחינוך.
יורי שטרן: מה עוד קשור לחינוך?
שושי סלוצקי: התחלנו ללמוד מאוחר וחלק הבנות שלנו הפסידו המון זמן, כל השנה כולנו היינו במעברים.
שושי סלוצקי: ביקשנו הקלות בבחינות בגרות.
שושי סלוצקי: כבר בחנוכה ההנהלה שלנו פנתה.
שושי סלוצקי: כמו שאורי אריאל אמר, תוספת זמן כללית לכולן, זו הקלה לא מתאימה לבנות שלנו.
שושי סלוצקי: לא לזה הן זקוקות.
שושי סלוצקי: על זה אני אדבר בוועדת חינוך.
שמואל כץ: אני יושב ראש המפונים באשקלון.
שמואל כץ: לגבי נושא של חינוך.
שמואל כץ: ברמת העיקרון לנו באשקלון הייתה היערכות די טובה לקליטת המפונים מבחינת החינוך.
שמואל כץ: הבעיות מתחילות למעשה בתחילת שנת הלימודים כאשר הילדים לא נקלטו.
שמואל כץ: לא נקלטו לא בגלל שמערכת החינוך לא טובה אלא בגלל שהילדים עברו איזושהי טראומה, עברו איזה שינוי בחיים שלהם ולאותם ילדים יש צרכים מיוחדים.
שמואל כץ: כשאני מדבר על צרכים מיוחדים אני מדבר בעיקר בנושא של חונך ובנושא של סייעות כאלו ואחרים.
שמואל כץ: את הדבר הזה לא הצלחנו עד היום לקבל ואותם ילדים שאני מדבר עליהם, הפכו להיות מה שנקרא, ילדים בסיכון גבוה.
שמואל כץ: שום משאב של הממשלה, של המדינה לטובת אותם ילדים שבית הספר עצמו מתריע ואומר, יש כאן בעיה עם אותו ילד ספציפי וצריך לתת כאן טיפול מיידי, כרגע לילד, לא נמצא ולו שקל אחד במדינת ישראל לטובתו.
שמואל כץ: הדבר היחיד שנמצא היה כשפניתי לוועד יישובי גוש קטיף ואמרתי, רבותי, הצילו, למחרת בבוקר קיבלתי כבר מענה לטובת הילד הזה אבל יחד עם זה זו לא אחריות של ועדת ישובי גוש קטיף, זה אחריות של מדינת ישראל.
שמואל כץ: וכשאני מדבר איתכם, נכון להיום הילד הזה יושב בבית, הוא לא מסוגל להגיע לבית הספר, הוא לא מסוגל לתפקד.
שמואל כץ: וזה ילד שטופל בעבר בניסנית, התחילו איתו תהליך, הגיע לאשקלון, נוצרה נסיגה אחורה.
שמואל כץ: הוא זקוק לצרכים מיוחדים.
שמואל כץ: וזה לא אחד ולא שניים, יש לנו רשימה מסודרת שהועברה, הן למנהלת סל"ע, הן דרך עיריית אשקלון לעובדת הקהילתית ואנחנו עדיין מחכים למענה.
שמואל כץ: אני מקווה שלפחות לקראת שנה הבאה יהיה לנו איזשהו פיתרון לטובת הילדים.
יורי שטרן: כך או אחרת אנשים דיברו על צרכים מיוחדים של ילדים, הטיפולים המיוחדים, העזרה הפסיכולוגית ואחרת, לפני עמירה חיים, חבר הכנסת הבא שביקש את זכות הדיבור זה עתניאל שנלר, בבקשה.
עתניאל שנלר: אני רוצה לברך את המבקר על עבודה מאוד חשובה משני היבטים.
עתניאל שנלר: ראשית הוא הצליח לרכז לא מעט לקחים חשובים שמראים את שני הצדדים, מראים את אותם נושאים שחייבים לקדם אותם.
עתניאל שנלר: הדוח הזה מהווה בסיס מצוין לתיקון אותם ליקויים ודאגה לכל אותם דברים שדורשים תיקון.
עתניאל שנלר: וכאן אני רוצה לברך את חבר הכנסת אורי אריאל על כך שביטא, והוא אומר את זה לאורך כל הדרך, זה מסוג הנושאים שאינו שנוי במחלוקת הפוליטית, ויש לכך יתרון עצום, ועל כך תודה אורי, על הכיוון שאתה מוביל את הדברים.
עתניאל שנלר: היתרון השני באותו הקשר של דוח המבקר הוא שהוא מראה את גודל המשימה והמורכבות שלה.
עתניאל שנלר: קראתי לקראת הישיבה היום את כל הדוח ועברתי על פרטי פרטים ואני מוכרח לומר שבצד אחד הרגשתי שיש המון דברים שחייבים לתקן ולעשות ומהר ועכשיו ואתמול.
עתניאל שנלר: מצד שני בירכתי על כך שיונתן לקח על עצמו את התפקיד ואני לא לקחתי את התפקיד, תודה יונתן, בגלל גודל המשימה הענקית שעמדה על כתפיו.
יורי שטרן: עתני, תפסיק, תתרכז עכשיו בעיקר.
עתניאל שנלר: ידעתי שתפסיק אותי אבל בכל זאת אני אגמור את הדברים.
יורי שטרן: לא, אומנם זכות הדיבור הגיע אליך שלא באשמתך בשלב יותר מאוחר, אבל חבל עכשיו שוב לחזור לקטע כללי.
עתניאל שנלר: היושב ראש, אני מכבד אותך.
עתניאל שנלר: אל תדאג, מייד אחזור לדברים המאוד מפורטים - - -
יורי שטרן: לא שקשה לי לשמוע ברכות ליונתן בשיא אבל פשוט הזמן קצר.
עתניאל שנלר: ואני מאוד שמח על ההכוונה שלך אדוני היושב ראש ואני מייד איישר קו יחד איתך אבל אסיים את משפטי.
עתניאל שנלר: ואני אומר את הדברים האלה משום שרוח הדברים בחדר, בניגוד להערה של היושב ראש עכשיו, צריכה ללכת לכיוון האמיתי של הפיתרון ולא של המוסר ההדדי.
עתניאל שנלר: לכיוון של מסירות הנפש לבצע את הדברים.
עתניאל שנלר: וכאן אני רוצה לדבר על 3 דברים קונקרטיים שראוי לומר.
עתניאל שנלר: אולי עוד הערת מבוא חשובה בעיני בהקשר גם לדברים שאמר חבר הכנסת גפני.
עתניאל שנלר: למדנו גם בדוח מה התנאים ההכרחיים לעמוד במשימה כל כך מורכבת.
עתניאל שנלר: וכאן אדוני היושב ראש, אני כן רוצה שהוועדה תתייחס בדיונים בהמשך ובמעקב גם לאותם תנאים הכרחיים שנותנים כלים להצלחה במשימה כזאת חשובה.
עתניאל שנלר: הרי אי אפשר לבוא ולהגיד, בוא נלמד לקחים אבל נלמד רק את הלקחים של התוצאה ולא של התהליך.
עתניאל שנלר: הדבר המדהים בדוח הזה זה שהוא גם מציין את התהליך.
עתניאל שנלר: לא פשוט לעשות פעילות כזאת בשנה שאין אישור תקציב עד היום.
עתניאל שנלר: זה ידוע, אין.
עתניאל שנלר: אחד חלקי 12.
עתניאל שנלר: זה לא פשוט ואני לא מבקר, זו עובדה, שלא היה פידבק כי הייתה מערכת של ממשלה שבונה מהלך, ובצדק או לא בצדק, כל אחד לשיטתו, הצד השני לא שיתף את הפעולה בהקשר הזה.
עתניאל שנלר: או לא ידעו מספיק - - -
דובר: אנחנו לא מסכימים.
עתניאל שנלר: חברים, מותר לכם לחלוק עלי בכל אבל אצלנו בכנסת נוהגים להקשיב אחד לשני.
עתניאל שנלר: אני רוצה שנלמד את התהליך כולו ולא נעשה חיים קלים.
עתניאל שנלר: הנושא הוא מספיק קשה בשביל להצביע בדיוק על בעיה היום ולחקור ולראות, למה הגענו למצב הזה ומה המשתנים שהיו.
עתניאל שנלר: את זה צריך לדעת, בלי זה אי אפשר להתקדם.
עתניאל שנלר: אשר על כן אני רוצה להציע שהוועדה תתמקד ב 4-נושאים.
עתניאל שנלר: הערה אחת בתיקון החוק.
עתניאל שנלר: החוק הזה דורש לא מעט תיקונים לעבר ואני סבור שיש היום הצעה שגובשה בשדולה ועוד אנשים אחרים עוסקים בה, אני חושב שראוי להתעסק בה בבדיקה עמוקה ולהריץ את השינויים הנדרשים בחוק.
עתניאל שנלר: זה ייתן מענה לחלק גדול מדוח המבקר.
עתניאל שנלר: הנקודה השנייה, הדוח עצמו ועוד דברים שלא עלו כאן, שאנחנו ראינו בשטח, ששמענו מאנשים, זה אותם צרכים שאמיתית צריכים לתת להם פיתרונות וזה מה שאדוני היושב ראש ביקש שאנשים יעלו.
עתניאל שנלר: הדבר השלישי זה המשמעויות הכלכליות.
עתניאל שנלר: אי אפשר לדבר סיסמא.
עתניאל שנלר: עוד מעט הולכים להצביע על התקציב.
עתניאל שנלר: אם לא ידעו בדיוק את המשמעות הכלכליות של כל משפט ומשפט הן בחוק והן בבעיות שצריך לתקן אותם, לא ניתן יהיה באמת לתת תשובות אמיתיות.
עתניאל שנלר: זה חלק חשוב מהעניין.
עתניאל שנלר: הדבר האחרון שמדאיג אותי מאוד זה הבירוקרטיה לאורך כל השנים, אני אומר את זה גם כאקס מנכ"ל במשרד ממשלתי.
עתניאל שנלר: אם יש בעיה אמיתית, המפקד יכול להחליט מה שהוא רוצה, רוח המפקד תמיד נכונה.
עתניאל שנלר: אנחנו צריכים לעבוד על הקשר בין רוח המפקד להנחיות המפקד.
עתניאל שנלר: ויש כאן פער גדול מאוד.
עתניאל שנלר: הייתי שותף לדיונים גם בהקשר הזה בין מה שהוחלט לבין תהליך הביצוע.
עתניאל שנלר: אסכם את דברי הלא קצרים.
עתניאל שנלר: הלקחים על התהליך חשובים לא פחות מלקחי התוצאות ואני רוצה במקום הזה בכל זאת, ועל אף דעתכם, לשבח את מנהלת סל"ע ואת יונתן על המאמצים הגדולים שעשו לאורך כל החודשים לצד המאמצים הלא קטנים שצריכים לעשות גם בהמשך, תודה.
יורי שטרן: תודה, עמירה חיים בבקשה.
יורי שטרן: תתייחסי בקצרה להערות שיש בדוח מבקר המדינה בנוגע להיערכות מערכת החינוך, אבל ספציפית, וזה הכי חשוב, מה לדעתך אפשר לעשות עכשיו מבחינת מענה לצרכים של האנשים?
עמירה חיים: אני באמת חושבת שצריך לראות את פני העתיד ולשם אנחנו גם נלך, וכמו שנתתי מענה כל התקופה וליאור כלפא יודע וחברים יודעים, לכל בעיה אם קטנה ואם גדולה ואני ממשיכה בצורה כזו ללוות את החברים.
עמירה חיים: אני חוזרת למחוז דרום לתפקידי הקודם ושם אני אלווה אתכם אחד לאחד.
עמירה חיים: בהתייחס בקצרה לכמה בעיות שהועלו כאן, אני רוצה לומר, הדיון הוא בנושא של רשויות מקומיות.
עמירה חיים: ההישענות של משרד החינוך הייתה מלאה לרשויות המקומיות ברגע שידענו מי הרשות המקומית שאפשר להישען עליה.
עמירה חיים: ביוני 2004 כשהייתה החלטת הממשלה והקמנו מטה פעולה, הדבר הראשון שעשינו זה ללוות את הילדים והמורים בתוך בתי הספר במצב של אי ודאות, יחד עם הסטות תקציביות פנימיות של המשרד, ללוות אותם בצד הפסיכולוגי.
עמירה חיים: זה לפני ההתנתקות וזה קטע מאוד חשוב שהיה מבחינתנו, לא להשאיר אותם לבד בתוך המערך המסובך הזה.
עמירה חיים: ברגע שידענו שיש רשות מקומית כמו חוף אשקלון שבה נבנה אתר ניצן, באותו רגע התחיל משא ומתן עם הרשות המקומית הזו, כאשר אנחנו דרשנו מהרשות המקומית למלא את תפקידה על פי חוק כרשות מקומית.
עמירה חיים: אם זה בבניית מוסד החינוך עצמו, את התקציבים אנחנו העברנו, אם זה בנושאים האחרים.
עמירה חיים: אבל מצאנו את עצמנו מלווים את הרשות המקומית עקב בצד אגודל בכל דבר, בלי לעשות חשבון לזה אתה אחראי, לזה אני אחראי.
יורי שטרן: אני רק אשאל את שתי הרשויות שמיוצגות פה ברמה הכי גבוהה, זה נכון, רוני מהצרי ושמעון כהן, זה נכון?
רוני מהצרי: כן, קיבלנו את כל הסיוע ממשרד החינוך.
אברהם בן דוד: לגבי מערכת החינוך כולל מערכת ההיסעים אין לנו שום תלונות, הם עבדו יוצא מהכלל.
אברהם בן דוד: אין טענות למערכת החינוך לפחות בניסיונות שלהם.
אברהם בן דוד: אבל היו המון דברים שלא היו ברורים - - -
חיים אורון: אמרתם את זה גם למבקר?
חיים אורון: כי המבקר חושב אחרת.
רוני מהצרי: אמרנו את זה גם בדוח המבקר, אני לא אחראי על מה שהמבקר כותב אבל אמרנו את זה גם בדוח המבקר, מערכת החינוך, לפחות בקשר מולם, עשתה הכל.
שמואל גולן: דוח המבקר מדבר על היערכות של חוף אשקלון ומדבר פה על הנושא של ההיסעים.
שמואל גולן: אני מבקש ממך ראש המועצה תגיד בדיוק מה היה בחודשים הראשונים ומאיפה קיבלת תקציב ומה הצעקות שאתה עשית, אני לא מדבר על היום.
שמואל גולן: היום אני מקווה שהכל בסדר.
יורי שטרן: בבקשה שמעון כהן.
שמעון כהן: אני ראש המועצה האזורית חוף אשקלון.
שמעון כהן: נפל עלינו הר כגיגית לקליטה של 60 אחוז מהמתפנים.
שמעון כהן: היינו חייבים להיערך בתקופה קצרה ביותר למערך של מעונות יום, גני ילדים, בתי ספר ובעיקר מערך ההיסעים כי כנראה המדינה הבטיחה לתושבים, ובצדק, להסיע אותם לכל בית ספר שהם מעוניינים.
שמעון כהן: נפל עלינו כחוף אשקלון להתארגן בתקופה קצרה ביותר.
יורי שטרן: ואתם קיבלתם סיוע בזמן של משרד החינוך?
שמעון כהן: בהתחלה לא אבל במשך הזמן הכל נענה ומשרד החינוך סידר.
עמירה חיים: הליווי של הילדים אחד לאחד מול הצרכים שלהם, לא התחיל היום והוא ימשיך.
עמירה חיים: לגבי הילדים וההקלות בבחינות הבגרות מאחר וזה הועלה כאן ואנשים יוצאים.
עמירה חיים: אנחנו נתנו הקלות בכמה תחומים.
עמירה חיים: נכון שגורף נתנו הארכת זמן אבל צריך להבין שהילדים והמורים לא רצו יותר מזה - - -
יורי שטרן: אבל זה לא מה שהם אומרים, ההורים לפחות, את הילדים לא שמעתי אבל ההורים.
עמירה חיים: רגע.
עמירה חיים: 1553 תלמידים קיבלו הקלות.
עמירה חיים: אני אישית נפגשתי עם הילדים, אני גם הגעתי לכל מקום, לא הייתה פינה שלא הייתי.
עמירה חיים: המורים והילדים חששו שאם ניתן הקלות גורפות מדי בבחינות הבגרות לילדי גוש קטיף, התעודות שלהן תסומנה כתעודות שכאילו שוות פחות.
עמירה חיים: לכן הלכנו איתם על פי מה שהם ביקשו.
עמירה חיים: השנה אמרנו כך.
עמירה חיים: הפנייה תהיה פרטנית, הוקמה ועדה שקבעה מה ניתן.
עמירה חיים: 1553 תלמידים קיבלו הקלות בזמן.
עמירה חיים: בנוסף לזה שליש מהם, קצת יותר מ-500 תלמידים קיבלו דברים נוספים, אני אגיד את זה בוועדת החינוך, לא רק את זה.
עמירה חיים: לא כל הילדים היו צריכים יותר מזה.
עמירה חיים: בואו ואספר לכם על 600 ילדים שקיבלו אישור להקלות ולא רוצים להשתמש בזה.
עמירה חיים: יש לי את השמות שלהם כאן.
עמירה חיים: בואו נרד מזה רגע, כי אני רוצה להשיב למבקר על השאלות שלו.
יורי שטרן: הועלתה פה שאלה, היות ועל הקלות אתם תדברו תיכף בוועדה אחרת, הועלתה פה שאלה על ליווי וסיוע פסיכולוגי, נפשי, מקצועי וכו', מה עם זה?
עמירה חיים: יושב כאן רענן והוא יודע את זה.
עמירה חיים: משרד החינוך הגיש תוכנית להמשך סיוע לשלוש שנים.
עמירה חיים: זה לא רק לשנה הבאה.
עמירה חיים: אני אומרת כמשרד החינוך שאני צריכה סיוע מיוחד פסיכולוגי, עדיין אין לי - - -
יורי שטרן: הגשתם תוכנית ומה קרה?
עמירה חיים: אין לי עדיין הקצאה תקציבית מלאה אבל תהיה כי אנחנו לא נעזוב את הילדים, כמו שהשנה הם קיבלו תגבור גם לימודי בהמון שעות, בתקציב אדיר של עזרה פרטנית לילדים עד כדי שיעור פרטי וגם בצד הפסיכולוגי.
עמירה חיים: לשנה הבאה אנחנו מחויבים לזה, צריך לדאוג לזה ונדאג לזה, חייבים לדאוג לזה.
עמירה חיים: זה נושא אחד, בוא נניח אותו.
עמירה חיים: אני מתחייבת להמשיך ללוות אותו.
יורי שטרן: מבחינת שיבוץ הילדים בגני הילדים ובמוסדות החינוך - - -
עמירה חיים: שיבוץ הילדים.
עמירה חיים: 3335 ילדים היו אצלי ושובצו.
יורי שטרן: יש ילדים שלא במסגרת כלשהי?
עמירה חיים: היו ילדים, בעיקר בני נוער, שהמעבר היה להם כל כך קשה שהם שובצו למוסד חינוכי אבל בפועל הייתה נשירה סמויה.
עמירה חיים: לאותם ילדים, יחד עם הרווחה, יחד עם שרול ממנהלת סל"ע אספנו את הילדים האלה אחד לאחד.
יורי שטרן: מה המצב בקטע הזה?
יורי שטרן: היו לא מעט מאמרים במיוחד ב"הארץ" לפחות אלה שאני ראיתי, על המצב אצל בני נוער, הדור השני ובהרבה מקרים הדור השלישי של גוש קטיף ושל שאר היישובים, שיש גם נשירה, גם התמכרות לסמים, והתנתקות מסוגים שונים.
עמירה חיים: הנושא של הנשירה פחת ופחת מאוד גם בסיוע המשפחות וההורים והמשרד.
עמירה חיים: פחת מאוד.
עמירה חיים: מה שכן זה נכון.
עמירה חיים: הנוער נמצא במצב לא פשוט.
עמירה חיים: כל הנושא של התמודדות עם הדברים שהם עברו, להתמודד עם הדמוקרטיה והגבולות שלה עד כדי כך, נושאים שמטופלים היום בשיחות מאוד עמוקות בתוך בתי הספר.
עמירה חיים: זה נמצא לפתחנו, זה נושאים שצריך להמשיך לטפל בהם, אנחנו נמצאים בקשר - - -
יורי שטרן: ואת אומרת שהנשירה היא נמוכה - - -
עמירה חיים: מאוד.
עמירה חיים: אנחנו נמצאים בקשר מאוד רצוף עם הרבנים ועם ראשי הישיבות ובנושא הזה זה לא נושא לשנה ולשנתיים.
עמירה חיים: זה דברים שצריכים להמשיך ולהיות מטופלים לטווח ארוך מאוד וזה בתוכניות שלנו.
עמירה חיים: ברשותך אני רוצה בקיצור לענות לנקודות שהועלו כאן.
עמירה חיים: כל הנושא של הציוד של הציוד שפונה מהגוש.
עמירה חיים: אנחנו מיפינו בתקופה, שנה שלמה את כל הציוד.
עמירה חיים: להוציא את הציוד הזה הרי הוצאנו ברגע שמשרד הביטחון אמר לנו, פינינו את התושבים, תיכנסו ליישוב.
עמירה חיים: חשוב לי שהתושבים יידעו את זה איך זה קרה.
עמירה חיים: אנחנו ידענו כל כסא וכל ספר איפה הוא נמצא ומאיפה אנחנו צריכים להוציא אותו.
עמירה חיים: עד כדי כך שלפני הפינוי התחננתי בפני המנהלים, תנו לי את התיקים האישיים, תוציאו אותם משם.
עמירה חיים: אישית עם אוטו הלכנו להוציא את התיקים האישיים, הם היו אצלי במשרד, התיקים של כל הילדים כי היה חשוב לשמור על התיקים האישיים לפחות.
עמירה חיים: היה קשה לאנשים לשתף איתנו פעולה בהוצאת ציוד לפני.
עמירה חיים: אנחנו נכנסנו ליישוב להוציא ציוד אחרי שיצאו כל התושבים.
עמירה חיים: כאשר משרד הביטחון אמר לנו, פינו עכשיו את יישוב זה וזה.
עמירה חיים: כשנכנסנו, אני רוצה לספר לכם מה מצאנו.
עמירה חיים: היו מקומות שהתושבים ארזו את הכל, לקחנו את הגן כמות שהוא, העברנו אותו כמו שהוא, יודע שמעון שיש ילדים שקיבלו את הכסא שלהם שהיה בניצן ואת הגננת שלהם ואת הסייעת שלהם.
עמירה חיים: אבל היו מקומות שהגענו, ועם כל הכאב אני מספרת לכם, ויש לנו תמונות על זה, הגענו לבית הספר נווה דקלים.
עמירה חיים: המחזקים שהיו שם השתמשו בציוד במשך שבועות.
עמירה חיים: ציוד של גני ילדים היה זרוק בחוץ.
עמירה חיים: אספנו את הציוד בתוך מכולות גן.
עמירה חיים: הציוד הזה הועבר, איפה שיכולנו ישירות, ישירות, ואיפה שלא, היה מחסן בחוף אשקלון שראש המועצה דאג לזה.
עמירה חיים: שום ציוד לא הועבר לרהט ואם כסא השתרבב לרהט הייתי רוצה שמישהו - - -
חיים אורון: ומה קרה אם זה הועבר לרהט?
חיים אורון: מה הם בהסגר?
עמירה חיים: לא, אבל הציוד היה מיועד לילדים האלה.
חיים אורון: עבר לרהט, מה קרה?
יורי שטרן: אבל הם נשארו ללא ציוד.
חיים אורון: אבל אם זה עבר ליד מרדכי זה בסדר?
עמירה חיים: לא עבר.
שושי סלוצקי: לא משנה לאן, אבל לילדי גוש קטיף לא היה ציוד.
עמירה חיים: סליחה, ברשותכם הזכרתי את רהט בגלל שמישהו כאן ציין את זה.
עמירה חיים: אנחנו עקרונית קיבלנו את הציוד מלא אבל הייתה נגיעה בציוד.
עמירה חיים: שיבדקו את זה, נגעו בציוד.
עמירה חיים: היה גן שלם שכל הספרים שלו חולקו.
יורי שטרן: נגעו זה במילים פשוטות גנבו?
חיים אורון: מה זה נגעו?
חיים אורון: גנבו.
יורי שטרן: עמירה, יש לשון של משרד החינוך שאני לא מבין אותה, נגעו בציוד זאת אומרת גנבו ציוד, נכון?
יורי שטרן: לקחו ללא אישור.
יורי שטרן: מה זה נגעו?
עמירה חיים: אני אסביר, הרי אנחנו נכנסנו למקום לקחת ציוד אחרי שכל התושבים יצאו מהמקום.
עמירה חיים: חלק מהתושבים זה היה ציוד שלהם הם לקחו אותו יחד עימם לגן הבא.
עמירה חיים: אנחנו לא יודעים לאן זה נלקח.
עמירה חיים: הייתה נגיעה של המחזקים זה אנחנו יודעים בוודאות.
דובר: במקום אחד מסוים.
יורי שטרן: מה זה מחזקים במקרה הזה?
עמירה חיים: היו בני נוער שהגיעו לחזק את התושבים והם היו צריכים לגור באיזשהו מקום, אז הם גרו בגנים, גרו בבתי ספר.
יורי שטרן: אני לנתי במרפאה, לא לקחתי כלום.
עמירה חיים: אני אתן לך דוגמא מה קרה, דברים שלא יכולנו לצפות אותם.
עמירה חיים: אני ראיתי שחסרים כסאות, לקחתי תקציב מיידי במשרד החינוך, הייתי מנהלת מחוז דרום אז, לא הייתי מנכ"לית, תקציב של המחוז, מיידית הלכתי, קניתי כיסאות של 10 שקלים, הקטנים האלה של הגנים, אמרתי, תיקנו מאות כסאות כאלה והפצנו אותם.
עמירה חיים: ופתאום הסתבר שחלק מהכיסאות שהיו אמורים להתפנות מהגוש אחרי ה-15 כבר לא היו בגנים.
עמירה חיים: אז מהבחינה הזאת זה מה שקרה לציוד.
עמירה חיים: אף אחד מבחינת משרד החינוך, בטח ובטח לא היה רוצה שהציוד לא יגיע ישירות לילדים.
עמירה חיים: היו דברים גם באמצע.
עמירה חיים: לא להפנות את זה למשרד החינוך, זה לא נכון לעשות את זה.
עמירה חיים: לגבי הרשויות המקומיות, זה חוף אשקלון, אשקלון, שורק, שפיר, שדות נגב, לאט לאט הייתה התקדמות של עבודה מול עוד רשויות, הנה ראש מועצת שפיר.
עמירה חיים: בהתחלה התחלנו עם חוף אשקלון, הצטרפה אשקלון, הצטרף נחל שורק.
עמירה חיים: כל פעם הצטרפה עוד רשות כאשר גם אנחנו מראש לא ידענו שהתושבים ילכו לרשויות האלה.
עמירה חיים: ההישענות על הרשויות המקומיות שלנו הייתה בהמשכיות.
יורי שטרן: במשרד החינוך יש מישהו שמרכז את זה באופן מיוחד?
עמירה חיים: בהחלט.
יורי שטרן: זה לא רק במחוז?
עמירה חיים: בוא נאמר ככה, עד ההתנתקות, אני ריכזתי את זה כמנהלת מחוז דרום ברמה הארצית.
עמירה חיים: גם לגבי 102 ילדי צפון שומרון.
עמירה חיים: אחרי ההתנתקות מי שמרכז את זה מבחינת משרד החינוך זה המטה.
עמירה חיים: במשרד החינוך קם מטה שלם שמרכז את זה גם היום ומלווה את הילדים, אבל כמובן שגם אני בתוך העניין.
יורי שטרן: מי עומד בראש המטה?
עמירה חיים: גל אביקסיס הסמנכ"ל הבכיר במשרד.
יורי שטרן: ואת ממשיכה להיות שם?
עמירה חיים: בוודאי, אני מעורבת ואמשיך להיות מעורבת.
יורי שטרן: קיבלת פתק שחרור ממני לוועדת חינוך.
יורי שטרן: אני כבר רוצה להגיד חברים, אנחנו מקימים פה ועדת משנה.
יורי שטרן: חברת הכנסת עמירה דותן, אני מקדים את המאוחר, הסכימה להיות יושבת ראש ועדת המשנה.
יורי שטרן: ועדת המשנה אמורה לטפל בבעיות האלה על בסיס שבועי.