GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שוקי דקל: אמרנו מה ה-must, מה המינימום שצריך לעשות.
שוקי דקל: זו הראייה הכוללת של משרד הספורט.
שוקי דקל: הגענו למינימום, שהוא מגרש כדורגל, מגרש משולב פתוח וחדר כושר.
שוקי דקל: אלה שלושה דברים שהם המינימום, כי ביישוב הערבי ברובו משחקים כדורגל בין העץ לחבית.
שוקי דקל: זה פשוט לא יעלה על הדעת.
שוקי דקל: וכך זה גם בלא מעט יישובים אחרים בפריפריה.
שוקי דקל: לכן, אמרנו לאילו יישובים אנחנו ניתן את המינימום.
שוקי דקל: ולכן החלוקה – וזו התשובה לשאלה שלך, שהיתה שאלה מצוינת בעיניי, אני לא יודע אם יום-טוב סמיה חולק עליה - - -
יום-טוב סמיה: לא, אני לא חולק על השאלה וגם לא על הדרך לפתרון.
שוקי דקל: לכן, הגענו למסקנה שקרן המתקנים תתנהל על פי קריטריונים ונהלים.
שוקי דקל: זו גם תשובה לך, חבר הכנסת חזן, כי שאלת על קריטריונים .
שוקי דקל: באותם מבנים עשינו מיפוי ארצי - --
יחיאל חזן: לא, אני שאלתי לגבי מבנים שכבר אושרו לביצוע ביישובים מסוימים.
יחיאל חזן: על סמך אילו קריטריונים נקבע שיש לתת את המתקנים האלה ליישובים?
יחיאל חזן: מי קבע את הקריטריונים ועל סמך אילו קריטריונים?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני רוצה לחזור על השאלה שלי.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יש קריטריונים או אין קריטריונים?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני מבין שיש.
שוקי דקל: יש, יש.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: ברשות יושב ראש הוועדה, כיוון שלא כולם קראו את הקריטריונים האלה, אני מבקש לומר לנו בשניים-שלושה משפטים איך נקבעים המתקנים, איך נקבע מיקומם של המתקנים, איך נקבע שדרוגם של המתקנים לפי הכללים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני לא מדבר עכשיו על פרויקט העשור.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני מבקש להבהיר את הנקודה הזאת.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני חושב שזה יסוד להמשך הדיון.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: קודם כול נדע איך נקבעים המתקנים, איך מתקבלות ההחלטות, על פי אילו קריטריונים.
אמנון כהן: כן, בבקשה, מר סמיה, מי רוצה לענות?
אמנון כהן: המבקר שאל כבר כמה פעמים, ואנחנו גם מחדדים את הנקודה, ואת התשובה לא מקבלים.
יום-טוב סמיה: ראשית, אני מבקש להבהיר.
יום-טוב סמיה: אני בוודאי לא חולק לא על השאלה – על שאלה אי אפשר לחלוק – וגם לא על הדרך לפתרון, אלא אני אומר שכאשר מתיישרים והולכים מהראייה האסטרטגית של איגום המשאבים בין המשרדים, שהוצגה כאן, דרך סקר המתקנים שהוצג כאן, ובסוף מגיעים לרובד הביצוע וההוצאה לפועל - יש כיוון אחד, והוא להחליט על תוכנית כוללת לטיפול כול, ויש כיוון אחר, והוא לתקן כל הזמן, לשים טלאים-טלאים, ואז מי שצועק יותר מקבל, ואין תוכנית ואין כיוון, ובסוף התוצאה היא שאתה נמצא בפני אותה שוקת שבורה.
אמנון כהן: בסוף המצב הוא שיש מתקנים לא תקינים, ואז יקרה אסון, חס וחלילה, ונתחיל להתעורר.
יום-טוב סמיה: ולכן, אנחנו פועלים היום בקרן בשני ערוצים במקביל.
יום-טוב סמיה: בשנה הראשונה, 30% מתקציב הקרן הולכים למה שכבוד היושב ראש אמר: טיפול בליקויים על פי הסדר, בעיקר אחזקה שוטפת וכן הלאה, ולא בכדי הצלחנו יחד בשנה שעברה להפוך את בלומפילד למתקן בטיחותי בתקנים האירופיים, והוא הדין לגבי אצטדיון תדי, אצטדיון רמת-גן ואצטדיונים אחרים.
יום-טוב סמיה: לא אפרט את כולם.
יום-טוב סמיה: 30% מהתקציב הולכים לכיוון הזה שאתה הצעת, ו-70% הולכים לבנייה או לאיגום המשאבים.
יום-טוב סמיה: לגבי שאלת כבוד המבקר, יש תקנון שנכתב בסופו של דבר על ידי מינהל הספורט ונדון בוועדות המתאימות ובא חזרה למתקן הספורט, כדי שזה ייצא ממנו כהנחיה לביצוע, כדי שלא אנחנו נהיה המנחים לביצוע של עצמנו, והתקנון הזה מפורט לפי - - -
אמנון כהן: המשרד הייעודי דאז קיבל ואישר את זה?
יום-טוב סמיה: כן, משרד החינוך, התרבות והספורט הוציא את זה.
שוקי דקל: אנחנו הכנו את זה.
יום-טוב סמיה: שוקי דקל ודודו מלכה אישית שקדו על זה יום ולילה והוציאו את הדברים האלה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אבל איך נקבעים המתקנים?
יום-טוב סמיה: אמרתי: זה נקבע לפי רשות מקומית, שמחולקת לשלוש קבוצות, לפי הרמה כפי שנקבעה על ידי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה: מספר תושבים, דרגה כלכלית חברתית, סוג המתקן שנדרש לפי הרשימה שהוזכרה קודם, מכסת מתקני הספורט לאותו יישוב על פי הסוגים, אופן חלוקת ההקצבות לפי שלבים, לפי סעיפים, באיזה אחות המועצה שלנו מסייעת, באיזה אחוז העירייה או המועצה המקומית צריכות לסייע.
יום-טוב סמיה: לא אעבור עכשיו על הכול.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: צריך שאנשים יקבלו מושג.
יום-טוב סמיה: זה מפורט על פי רמה של מחירים.
יום-טוב סמיה: אני יכול להעביר לכבוד היושב ראש את הדוגמה – אולי זה יהיה גם ברור יותר - איך מטפלים ברובד הקהילתי.
יום-טוב סמיה: אדוני היושב ראש, לפני הדוגמה איך מטפלים ברובד הקהילתי, בחתכים.
יום-טוב סמיה: בהמשך יש אותו הדבר לגבי הרובד התחרותי.
יום-טוב סמיה: זאת אומרת, פועלים על פי קריטריונים.
יום-טוב סמיה: רק כדי לסבר את אוזנכם, ישיבות קרן המתקנים נמשכו פעם שנה שלימה סביב השעון, הן לא נפסקו.
יום-טוב סמיה: מרגע שנקבעו הכללים האלה, המפגשים של קרן המתקנים נמשכים חודשיים בשנה, ותכף אגע בזה, כי זה מובנה בתשובות שלי בהמשך.
יום-טוב סמיה: הכללים האלה הוציאו את כל העוקץ מהצעקות, אין שום טעם לצעקות.
יום-טוב סמיה: זה כמעט ממוחשב, יד אדם כמעט לא צריכה לגעת בזה.
יום-טוב סמיה: בפעם האחרונה, למשל, מתוך 400 בקשות ומשהו, נותר לנו לדון בשתיים-שלוש חריגות שנפלו בין הכיסאות וההבנות מה היישוב הזה וכולי, ואז מעלים את הנושא לדיון - באחד המקרים שוקי דקל הלך לבקר אישית כדי להתרשם אם כך הוא העניין, ולא רק להסתמך על הנייר - ובעצם ניטל העוקץ מהדיון הקולני, הצעקני בוועדה, כי ב-2002 הדבר הזה כיוון אותנו.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לפי הרשימה.
יום-טוב סמיה: כמעט ממוחשב, לפי הרשימה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: תרשה לי לדלג אולי על כמה שלבים שרצית להתעכב עליהם ולשאול אותך: האם המתקנים של פרויקט העשור נבחרו לפי אותם קריטריונים שדיברנו עליהם לפני חצי דקה?
יום-טוב סמיה: המתקנים של פרויקט העשור נגזרו מהתוכנית האסטרטגית, כי אלה מתקנים גדולים.
יום-טוב סמיה: זה לא מגרש קט-רגל, מגרש טניס או חדר כושר.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יש שני סוגים?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אנחנו מדברים על הקריטריונים האלה.
יום-טוב סמיה: אדוני המבקר, זה פשוט רובד אחר.
אמנון כהן: מה הנהלים ברובד ההוא?
יום-טוב סמיה: ברובד ההוא גזרנו את הדברים מהתוכנית הכללית של המשרד.
יום-טוב סמיה: היה דיון ארוך במשרד, דיון של ארבע שעות עם השר, ואמרו: אלה המתקנים שאתם צריכים להקים.
אמנון כהן: על פי מה?
יחיאל חזן: השר הנחה איפה להתקין את המתקנים?
יום-טוב סמיה: לא, הוא לא הנחה.
יחיאל חזן: זה נקבע על פי אותם קריטריונים?
יום-טוב סמיה: הוא אמר:
יום-טוב סמיה: מתוך זה גוזרים את מה שצריך להקים.
יום-טוב סמיה: השר לא מנחה במובן של מתן הוראה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יש שתי קופות, שתי רמות, שתי קטגוריות?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הרגע דיברנו על הקריטריונים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: שאלתי האם המתקנים של פרויקט העשור נקבעו לפי הקריטריונים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני מבין עכשיו שהם לא נקבעו לפי הקריטריונים האלה שאנחנו דיברנו עליהם עכשיו, אלא יש כיוון דרך - - -
יום-טוב סמיה: תוכנית אסטרטגית.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יש עוד תוכנית אסטרטגית שלא באה לידי ביטוי בכללים האלה.
יום-טוב סמיה: נכון.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אם כך, יש כללים לתוכנית האסטרטגית?
שוקי דקל: כן.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אם יש, בבקשה, תראו לנו.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אני לא ראיתי כללים לתוכנית אסטרטגית, אבל אם יש כללים לתוכנית האסטרטגית, תראו לי או לוועדה את הכללים האלה, ואז נדע: יש כללים לתוכנית אסטרטגית, ויש כללים שנקרא להם "רגילים".
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: נכון?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אם כן, איפה הכללים של התוכנית האסטרטגית?
שוקי דקל: לפני שאשיב ישירות, אני רוצה להסביר את מה שיום-טוב סמיה אמר.
שוקי דקל: למעשה תקציב קרן המתקנים חולק לארבעה חלקים.
שוקי דקל: החלק הגדול, המרכזי, הוא לתוכנת הרב-שנתית שיום-טוב סמיה אולי יפרט אותה אחר כך.
שוקי דקל: באשר לשלושת החלקים האחרים, החלק הראשון נגזר לקבוצות ספורט, דהיינו, ביישוב שבו יש קבוצות בליגות, והן משחקות בתנאים שמחייבים לתת להן חלק.
שוקי דקל: זה היה כ-10% .
שוקי דקל: בהתחלה זה היה 15%, ואחר כך הוקטן השיעור ל-10%.
אמנון כהן: אמרת שחילקתם את כל הקרן לארבעה חלקים.
אמנון כהן: לכל חלק יש קריטריון אחר?
שוקי דקל: קודם כול אני מדבר מבחינת האחוזים.
שוקי דקל: אחר כך נגיע לקריטריונים.
שוקי דקל: למשל, החלק של ה-15% ניתן לאגודות ספורט ולקבוצות שמשחקות בליגה, שחייבים לתת להן את התנאים המינימליים הנדרשים.
שוקי דקל: לחלק הזה הקריטריון - - -
אמנון כהן: זה כמו תקציב שוטף, תקציב המשך?
אמנון כהן: למה אתה מתכוון?
שוקי דקל: יש קבוצות בליגות גבוהות שלא משחקות בבית, כי אין להן מגרש.
שוקי דקל: הן בקדימות כדי לבנות או מגרש או אולם.
שוקי דקל: יש מקומות שהדרישות המקצועיות של איגוד הכדורסל הן: לוח אלקטרוני, שעון מעל הסלים וכולי.
שוקי דקל: זה בקדימות, כיוון שאלה קבוצות ספורט.
אמנון כהן: על פי מה אתה מחלק?
אמנון כהן: נניח שיש לך בקשה של 100 נקודות כאלה.
אמנון כהן: איך אתה יודע אם לתת, ל-100, ל-40 או ל-10?
אמנון כהן: איך אתה קובע?
שוקי דקל: קודם כול יש מיפוי במשרד הספורט, והבאתי לכאן מפה, והצעתי גם לתת למבקר עוד מפה גדולה שנעשתה.
אמנון כהן: עזוב את המפה.
אמנון כהן: תגיד לנו איך אתה מחלק.
שוקי דקל: על פי צורכי הספורט שנגזרו כפי שהסברתי קודם.
שוקי דקל: כאמור, פנינו לכלל היישובים במדינת ישראל לגבי צורכי הספורט הלוקלי, המקומי, ואחר כך, ברמה האזורית וברמה המחוזית.
שוקי דקל: את הצרכים הארציים קבע משרד הספורט, כי אלה צורכי הספורט.
יחיאל חזן: את פרויקט העשור קבע משרד הספורט?
שוקי דקל: תוכנית אסטרטגית - - -
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: החלוקה היא 80% ו-20%?
יום-טוב סמיה: בשנה הראשונה, 70% ו-30%, ומשנה שנייה והלאה – 80% ו-20%, כלומר, 80% לתוכנית העשור, ו-20% למה שכבוד היושב ראש הציע.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: 20% לתוכנית הרגילה, על פי הכללים הרגילים.
יום-טוב סמיה: כן.
אמנון כהן: קיבלתי כרגע את הנהלים, ואני צריך לשבת וללמוד אותם.
אמנון כהן: אני מבקש – וגם בסיכום אגיד את זה – שהמשרד הייעודי היום, משרד החינוך, התרבות והספורט, יעבור על הנהלים, ואם יש לו הערות לגבי החלוקה של הקרן לארבעה חלקים, יעיר את הערותיו.
אמנון כהן: עכשיו יש שרה אחרת, והיא יכולה להחליט אולי על דברים אחרים.
אמנון כהן: אם לשר אחד יש אהדה לאזור מסוים, לשר אחר יכולה להיות אהדה למקום אחר.
אמנון כהן: לכן, צריך לבחון את הדברים הללו, שלא ייווצר מצב שאם שר לא אוהד אזור מסוים - - -
4400: שיעמיד בג"ץ.
אמנון כהן: אנחנו רוצים שיגיעו פחות ככל האפשר לבג"ץ.
אמנון כהן: נראה לי שבנהלים האלה עשו עבודה על פי הביקורת של מבקר המדינה, אבל אולי הכללים לא מושלמים במאת האחוזים, ובתוכנית האסטרטגית אולי אין עדיין מספיק נהלים ברורים.
אמנון כהן: רשות הספורט או המועצה עושים את מלאכתם נאמנה, אבל ייתכן שהכללים שהם הגישו לא עונים על הכול במאת האחוזים, וחשוב לבדוק את התקנות הללו, כי כפי שאמרתי בפתיח של דבריי, מדובר בחלוקת כסף, וכשמדובר בחלוקת כסף, צריכים להיזהר מאוד.
אמנון כהן: אנשים שעובדים נמצאים לפעמים במערבולת של עשייה ולא שמים לב לדברים הקטנים, והבנתי שיש גם לחצים מאוד רציניים עליהם, והם מנסים למזער את הלחצים ככל האפשר על ידי מחשוב ועל ידי תוכנית אסטרטגית, אבל יחד עם זאת, אני מבקש מכם לבחון את התקנות הללו, את כל הקריטריונים ולראות אם הם עונים על הצרכים היום, בשנת 2003, ואם יש מגזרים באוכלוסייה שמקבלים או לא מקבלים את המענים.
אמנון כהן: אני מתכוון לקיים עוד דיון בנושא הזה בכללו, אבל בינתיים הייתי רוצה לדעת איך גוף שאמור לקבל תמיכה או סיוע – מקבל את האינפורמציה, איך מתפרסים המבחנים, באינטרנט, בעיתון.
יום-טוב סמיה: באינטרנט, בעיתון ובמכתב.
אמנון כהן: זאת אומרת, מי שפנה בשנה קודמת מקבל מכתב?
יחיאל חזן: אדוני היושב ראש, אני מבקש לשאול שאלה.
יום-טוב סמיה: ואם מישהו לא הבין מהאינטרנט ולא הבין מהעיתון ולא הבין מהמכתב, עושים גם כנס הסברה מקומי.
אמנון כהן: מתי היה כנס כזה בפעם האחרונה?
איציק שני: לפני עשרה חודשים, שמונה חודשים.
אמנון כהן: לפני החלוקה?
איציק שני: לפני 2003.
4400: אנחנו צריכים ליצור תוכנית ולגזור ממנה מה שהחלטנו, ולא להשלים עם המצב שתואר כאן:
4400: אתה ראית שהצ'רקסים-דרוזים שכחו מה זה "מתקן ספורט", ולכן אתה מבקש בשבילם.
4400: זה צריך להיות בנוי על פי קריטריונים.
4400: זה לא צריך להיות משהו אקראי, שלך יש לב רחב ומבין את הצרכים של החברה, ואז אתה אומר: אוי, שכחנו את הדרוזים, והם שכחו את עצמם.
4400: לא צריך גם להיות מצב שדני קסטן, זיכרונו לברכה, ורון חולדאי, ייבדל לחיים ארוכים, ישכנעו, ואז יאמרו: נעשה את התוכנית לשש-שנתית, ולא לחמש-שנתית.
4400: מבחינתי, אלה דברים שהם לא עמידי בג"ץ, ולכן אני מקבלת ברצון רב את ההמלצה שזה יחזור לשולחננו, ויכול להיות שנאשרר את הכול ונגיד שזה פנטסטי.
4400: גם לי יש אי-נוחות, שוקי דקל יודע.
4400: אני גם אמרתי לו: תעצרו רגע, יש לי כמה שאלות.
4400: נבחן.
4400: אם תוכנית האב מלכתחילה היא תוכנית שנבנתה על פי קריטריונים שוויוניים, שקיפים ושקופים לציבור, נגיד: נהדר, עכשיו נעבור לשלב הבא, נראה איך גזרתם את המתקנים על פי התבחינים האלה.
4400: רק נבחן את זה, ואני מקבלת את מה שאתה אמרת.
אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת חזן.
יחיאל חזן: אדוני היושב ראש, כמי ששימש סגן ראש עיר בשלטון המקומי, כיתתי לא פעם את רגליי לאותה מועצה לבקש לוח אלקטרוני או עזרה כלשהי – וזה במשך שנים, ואפשר אפילו לבדוק את זה בכתובים - וכמעט מעולם לא קיבלנו שום דבר.
אמנון כהן: לא עמדת בקריטריונים.
יחיאל חזן: היינו מעבר לאלה שיש להם הקשרים עם מי שחילק את הכסף.
יחיאל חזן: ועכשיו אני רוצה לשאול שאלה פשוטה.
יחיאל חזן: כיוון שאתה אומר שעשית רה-ארגון, וחלק מהעובדים פוטרו מהעבודה במסגרת תוכנית התייעלות, שאלתי היא אם התקבלו עובדים חדשים.
יחיאל חזן: הרי כאשר עושים רה-ארגון שולחים אנשים הביתה.
יחיאל חזן: האם התקבלו עובדים חדשים לעבודה?
יום-טוב סמיה: נותרנו עם 79 משרות.
יחיאל חזן: לא, אני שואל שאלה ספציפית: האם קיבלת עובד או עובדים חדשים?
יום-טוב סמיה: לתפקידים מסוימים, כן.
יום-טוב סמיה: גויס סמנכ"ל שיווק ומכירות.
יום-טוב סמיה: הוא לא הצליח בתפקידו והוא עזב.
יום-טוב סמיה: החליף אותו מישהו אחר, על אותו תקן, בתפקיד של שליטה בתשתיות, למשל.
יום-טוב סמיה: ויש עוד תחומים כאלה.
יחיאל חזן: זאת אומרת, מתוך כל העובדים שעבדו שנים במערכת לא מצאתם אנשים, מוכשרים ככל שיהיו, שימלאו את התפקיד - - -
יום-טוב סמיה: מדובר בעובדים זוטרים, ברמות - - -
יחיאל חזן: איתמר כץ, שהיה מנהל בחברת ברן - - -
יחיאל חזן: סליחה, כחבר הכנסת מותר לי לשאול שאלות.
יחיאל חזן: האם אני יכול לקבל תשובות?
יום-טוב סמיה: נגיע גם לסעיף הזה, ואני אענה לך.
אמנון כהן: חבר הכנסת חזן, קודם אני מברך אותך שהגעת לישיבת הוועדה.
אמנון כהן: אף על פי שאינך חבר הוועדה, אנחנו נותנים לכל אחד להתבטא, אבל כדאי שתדע שהוועדה לענייני ביקורת המדינה מתייחסת לדוח מבקר המדינה ולתיקון הליקויים בהקשר לדוח.
אמנון כהן: על זה הדיון היום, וביקשנו חוות דעת כי התפרסם נושא הנוגע ליושב ראש המועצה.
אמנון כהן: לכן, אתה יכול לשאול שאלות, אבל שאלות שמתקשרות או לדוח או לבקשת חוות דעת ממבקר המדינה.
אמנון כהן: אני חושב שראש מוסד, ראש עיר או ראש ממשלה שרואים עובדים מתאימים או לא מתאימים בתוך המערכת – יש להם גם הזכות להחליף אותם עובדים באנשים מוכשרים יותר, אם זה לא עולה כמותית על מספר המשרות הקיימות.
אמנון כהן: אם רוצים להתייעל ולהחליף עובד בתפקיד מסוים בעובד מוכשר יותר, ואין גידול במספר המשרות הקיימות, אני חושב שאנחנו צריכים לאפשר את זה.
אמנון כהן: אם תהיה מחר בראש מערכת כזאת או אחרת, זה גם לא יהיה לגיטימי לומר לך: לא, אתה תסתדר עם מי שיש לך בתוך המערכת.
אמנון כהן: כלומר, לא תוכל לייעל את המערכת, ואנשים שעובדים שם כבר חמישים שנה ימשיכו לעבוד, שעה שאתה רוצה דברים אחרים.
אמנון כהן: אתה מטיל משימות, ואותם עובדים לא עומדים ביעדים.
אמנון כהן: מה תעשה, תצטרך לעשות את העבודה של כולם?
אמנון כהן: לכן, חבר הכנסת חזן, אתה יכול לשאול, אבל אני רק מבקש שתיצמד לדוח.
יחיאל חזן: אומנם לא עברתי על כל הדוח, אני מודה ומתוודה, אבל האם אפשר לדעת מה הסכום הכולל של פרויקט העשור?
יום-טוב סמיה: שאלת, והנה התשובה בשקופית שאני מציג עכשיו.
יחיאל חזן: 321 מיליון שקל.
יום-טוב סמיה: כפי שאמרתי קודם, בסופו של תהליך ארוך וממושך לבחינת התחומים שנגזרו מהתוכנית הכוללת, פרויקט העשור, על 11 המתקנים שהוא אמור לטפל בהם, מתוקצב למשך שש שנים, עם אפשרות כניסה לשנה השביעית – זה מצוין באחד הפרוטוקולים – בתמיכת המועצה, בסך 321 מיליון שקלים.
יום-טוב סמיה: אם כל המתקנים האלה ייבנו, בשמחה רבה ובאופטימיות, נגלוש בתקצוב לשנה השביעית.
יום-טוב סמיה: כפי שהמציאות מלמדת, אם מתקן אחד או שניים ואולי שלושה לא יעמדו, חס וחלילה, במערכת הכללים שלנו, למשל, לקבלת תקצוב אחר, תמיכות אחרות או יזמות, הם לא ייבנו.
יום-טוב סמיה: הרי הכסף פה לא מכסה את בניית כל המתקן, אלא בין 30% ל-70% מהמתקן – תלוי באיזה אזור מדובר, ומה שלא יעמוד במערכת הכללים שהוצאנו בדף העקרונות – וגם את דף העקרונות שלחנו למבקר - לא ייבנה.
יום-טוב סמיה: ולכן, אם מספר הבניינים שייבנו יפחת בשלושה במעלה הדרך, נעמוד בתוכנית שש השנים, ואם ייבנו גם שלושת הבניינים, נגלוש לשנה השביעית, והלוואי שכל 11 המתקנים ייבנו, אני אעדיף זאת.
אמנון כהן: אבל אני מבקש שתתייחס לשאלה הראשונה של חבר הכנסת חזן.
אמנון כהן: מניסיון – גם אני הייתי סגן ראש עיר, ממלא מקום ראש עיר – אני שואל מה קורה כשראש עיר או סגנו רוצים דבר קטן שלא עולה הרבה כסף, למשל: לוח אלקטרוני.
אמנון כהן: איך נבדק הנושא הזה?
אמנון כהן: איך אפשר יהיה לחלק כסף לדברים מהסוג הזה?
אמנון כהן: לפעמים סגן ראש עיר ממונה, למשל, על הספורט בעירייה והוא רוצה להיטיב עם האנשים שהוא נתקל בהם או שהוא בא אולי לבילוי משפחתי באותו מקום, ויש גם לחץ עליו כנבחר הציבור.
אמנון כהן: כאמור, גם לא מדובר בעלות כל כך גבוהה.
אמנון כהן: הבאתי כאן דוגמה של סגן ראש עיר, אבל מדובר גם באנשים אחרים.
אמנון כהן: אומנם יש קריטריונים, אבל אלה דברים לא גדולים, ושאלתי היא איך אפשר להיענות לבקשה במקרים כאלה, כך שגם אלה שעובדים מול הציבור יוכלו לתת אותם דברים.
יום-טוב סמיה: כבוד היושב ראש, דין פרוטה כדין מאה, ומהדברים הקטנים נשוב ונתקלקל בדברים הגדולים, ולכן אני מעדיף לא לעזור לשום סגן ראש עיר, עם כל הכבוד לכם בשירות הציבורי שלכם.
יום-טוב סמיה: לגבי כל ראש עיר יש מערכת של כללים - אותם 30% לטיפול שוטף במתקנים במהלך השנה - ואם הוא יעמוד במערכת הכללים והקריטריונים האלה, הוא יקבל, ואם לא יעמוד, לא יקבל - -
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: עליי זה מקובל.
יום-טוב סמיה: - - ואני אפנה אותו לאיגוד שהוא משתייך אליו - אולי אצלו יש עודפים והוא ייתן לו - אפנה אותו לתורם.
יום-טוב סמיה: אעשה הכול לעזור לו, אבל מאותם 30%.
יום-טוב סמיה: בכוונת מכוון איבדתי את הכוח לעזור למישהו.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מר סמיה, עליי מקובל שארגון חייב לפעול לפי כללים, והכלל הזה צריך לחול על הכול, בין אם מדובר באותם דברים קטנים יחסית ובין אם מדובר בפרויקטים גדולים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הכלל הוא אחד.
יחיאל חזן: ברשותך, האם אותו כלל שאתה מציג כאן ושלפי דעתך כך הוא צריך להיות – חל גם על אותו סכום של 321 מיליון שקל?
יחיאל חזן: האם הוא חל על אותה חברה שמקבלת, בגין הפיקוח, אחוזים מאותם 321 מיליון שקל?
יחיאל חזן: זאת אומרת, אפשר היה למסור גם לחברות אחרות את הפיקוח והניהול?
יום-טוב סמיה: נשאלתי פה שאלה מאוד ישירה, ואני אענה.
אמנון כהן: שנייה אחת, אני אתן לך את רשות הדיבור ותענה גם לשאלה של חבר הכנסת חזן וגם לנושא השני העומד על סדר היום.
אמנון כהן: אמרתי למנכ"לית שבסביבות השעה 11:00 – 11:15 נסיים את הדיון, כי היא צריכה ללכת לדיון אחר, ואני רוצה לעמוד בהבטחה שלי, אבל אני גם רוצה שהיא תספיק לשמוע את דברי הסיכום שלי לדיון.
אמנון כהן: לכן, אני מבקש ממך שתתייחס לשאלתו של חבר הכנסת חזן ומייד אחרי זה תגיע לנושא השני העומד על סדר היום, כי אני רוצה לומר את דברי הסיכום כשהמנכ"לית תהיה עדיין כאן.
יום-טוב סמיה: מאחר ששאלתו של חבר הכנסת חזן נוגעת בסופו של דבר לסיפור של דאליית אל-כרמל וקבוצת ברן, אני מציג בפניכם את השקף הנוגע לקבוצת ברן- 1,600 עובדים, 28 חברות בת שפרוסות בכל העולם.
יום-טוב סמיה: אלה הנתונים בריבוע הכחול העליון בשקף.
יום-טוב סמיה: יש מנהלי חטיבות, יש חברות בת.
יום-טוב סמיה: רק לסבר את האוזן, זו חברת הבת שזכתה במכרז של דאליית אל-כרמל – אני חוזר על זה בפעם השלישית היום - - -
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מעין מכרז.
יום-טוב סמיה: מעין מכרז, כבודו צודק, כי זו בקשת הצעות, אבל- - -
יחיאל חזן: בהיקף של 35 מיליון שקל, מדובר בבקשת הצעות.
אמנון כהן: זה לא הוא קובע.
אמנון כהן: הרשות המקומית קובעת.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הערתי את ההערה לצורך הדיוק.
יום-טוב סמיה: כבודו צודק, זו בקשת הצעות.
יום-טוב סמיה: לבקשתו של היושב ראש, אני מקצר ועובר לשקף שאני מציג עכשיו ושאומר הכול.
יום-טוב סמיה: קבוצת ברן עסקה בשנתיים האחרונות בפרויקטים בסדר גודל של 5 מיליארד שקלים.
יום-טוב סמיה: באותה תקופה עסקה המועצה בפרויקטים בסדר גודל של כ-400 מיליון שקלים, שנבנו על ידי המועצות, העיריות והגופים.
יום-טוב סמיה: המעורבות בין שני הדברים היא עד היום אפס.
יום-טוב סמיה: אם כל אותם מלעיזים אומרים שאני משפיע, יכול להשפיע, רוצה להשפיע או מכוון להשפיע, חלילה, הרי התוצאה לא יכולה להיות אפס.
יום-טוב סמיה: היכולת שלי היתה הרבה יותר רצינית לו, חס וחלילה, הייתי כזה.
יום-טוב סמיה: אם כן, אלה העובדות.
יום-טוב סמיה: זה ביחס ללזות השפתיים.
יום-טוב סמיה: אני מציג כאן בפניכם את השקף הנושא את הכותרת: "מכרז" – הכוונה למעין מכרז - "בדאליית אל-כרמל, למה זכתה 'ברן בינוי תשתיות בפרויקט'".
יום-טוב סמיה: כפי שאתם רואים כאן, הוגשו תשע הצעות, ומופיעים כאן שמות החברות, והאחוז שהוגש הוא אחוז מתקציב הפרויקט.
יום-טוב סמיה: כלומר, אם הפרויקט הוא כ-50 מיליון שקלים, השיעור של 1.54% שהגישה "ברן בינוי תשתיות" מסתכם בכ-760,000 שקל, ולא במיליוני שקלים כפי שערוץ 10 - - -
יחיאל חזן: אני שואל אם "ברן" היא שזכתה והיא שעושה את הפיקוח לגבי כל ה-321 מיליון שקל.
אמנון כהן: לא, מה פתאום.
יחיאל חזן: אני בסך הכול שואל, כי אני לא יודע.
יום-טוב סמיה: קבוצת ברן הלכה למתקן אחד בלבד מתוך 11 מתקנים.
יום-טוב סמיה: היא הלכה למכרז ללא ידיעתי, אבל זה לא משנה לצורך העניין, כי באופן חוקי זה מותר לה, והיא זכתה במכרז אחד.
יום-טוב סמיה: למשל, יש קבוצה אחרת בשם "גדיש" שזכתה בשלושה מתקנים, במחיר הרבה יותר גבוה, ועיני לא צרה בה, לא כאיש ציבור ולא כמהנדס או כחברת הנדסה.
יום-טוב סמיה: זכתה, כבודה במקומו מונח.
יום-טוב סמיה: גברותי ורבותי, הוגשו תשע הצעות מחיר.
יום-טוב סמיה: אם דאליית אל-כרמל היתה נוהגת אחרת ובוחרת חברה אחרת שמשלמים לה 204% או 162% - וזה מקור הידיעה לתקשורת – כי אז בצדק מבקר המדינה ומערכת שלטון הפנים היו צריכים לקרוא את דאליית אל-כרמל לסדר ולשאול למה היא משלמת 223% מהמחיר שהיתה יכולה לשלם.
יום-טוב סמיה: השקף הבא נושא את הכותרת: "עובדות 2".
יום-טוב סמיה: בקרן המתקנים הצטברו 780 מיליון שקלים של בקשות – אולי כולל הבקשה של כבודו.
יום-טוב סמיה: לא ניתן היה לטפל בזה.
יום-טוב סמיה: בקרן היו 19 מיליון שקלים.
יום-טוב סמיה: אני זוכר את הבדיחה הראשונה - - -
יחיאל חזן: סליחה שאני מפריע לך, אבל אני גם ראיתי שבמסגרת אותם 11 או 13 מתקנים של פרויקט העשור אין שום דבר, למשל, לאוכלוסייה שלמה של 250,000 תושבים ביהודה ושומרון, כי אנחנו כנראה מסכנים - - -
יום-טוב סמיה: לא אענה לך משום שאני יושב ראש בית כנסת, ואני לא משוויץ בכיפה שלי.
יחיאל חזן: אני אומר שאוכלוסייה שלמה שמונה 250,000 תושבים לא נמצאת - - -
אמנון כהן: אמרנו שמשרד החינוך יבדוק את הקריטריונים בתוכנית האסטרטגית.
יום-טוב סמיה: אני פועל לפי אסטרטגיית איגום משאבים של המשרד, ולא על פי מניעים פוליטיים.
יחיאל חזן: באזור כמו אשדוד-אשקלון, שבו יש 400,000 תושבים - - -
אמנון כהן: זה לא קשור למר סמיה.
יום-טוב סמיה: רבותי, הגעתי לקרן המתקנים כשהיתה במצב של שבר, גוף שאינו מתפקד.
אמנון כהן: אדוני, כבר שמענו את הדברים האלה.
אמנון כהן: אני מבקש שתגיע לנושא השני העומד על סדר היום ותתייחס לוועדת ליבאי ולשאלות ששאלו פה חברי הכנסת.
יום-טוב סמיה: בבקשה, אני ממשיך הלאה.
יום-טוב סמיה: השקף שבפניכם, שכותרתו "מאין יבואו אויבים", מונה את הגופים לעניין זה: "2,000 עמותות/קבוצות פיקטיביות שלא מקבלות תקצוב?
יום-טוב סמיה: ראשי איגודים ומועדונים ש'ארגנו' את אותן העמותות/קבוצות פיקטיביות?
יום-טוב סמיה: ראשי ערים שבנו 'פילים לבנים' כי מישהו 'הבטיח' להם כסף?
יום-טוב סמיה: " – נס-ציונה, למשל.
יום-טוב סמיה: הבטיחו להם, בנו פיל לבן, כך זה נראה, והיום הם בבג"ץ לגבי הכסף.
יום-טוב סמיה: אויבים עוד יכולים לבוא: מערים שלא נכללו בתוכנית הכוללת והן מקבלות או לא מקבלות מ"האחזקה השוטפת", כי באחזקה השוטפת יש קריטריונים מאוד ברורים; מעסקני ספורט שנשמט מהם ה"כוח" לממן כל הבטחה; מחברות הנדסה – או ביוזמה עצמית או בשירות של אחד מהנ"ל – שהפסידו במכרז כי לא "סידרו" להן את הזכייה מראש; מכתבות בתקשורות ומפניות של 9 ראשי ערים שאני אציג את מועמדותי כראש עירייה – גם משם באו אויבים, רבותי.
אמנון כהן: אני רוצה שתגיע לשאלה לגבי ועדת ליבאי.
יום-טוב סמיה: האם נעסוק בטענות של ראש עיריית נתניה?
אמנון כהן: לא דיברתי על זה.
יום-טוב סמיה: אם לא נעסוק בכך, אני מציג את השקף הבא שכותרתו: "פעולות שננקטו מאז הפרסום".
יום-טוב סמיה: ראשית, מייד לאחר הפרסום שוחחתי עם השרה הממונה, ולשמחתי הרבה, קיבלתי ממנה את מלוא הגיבוי.
יום-טוב סמיה: היא יודעת בדיוק מה אנשי עושה, היא יודעת את מלוא הפעילות, והיא אומרת לי: חבר יקר, welcome to the club, זו הפוליטיקה, נתקלים בהרבה כתבות, תתמודד, אלה החיים- - -
יום-טוב סמיה: נתמודד ונבדוק את זה ונראה לכולם מה היה.
יום-טוב סמיה: הכול פתוח, הכול שקיף.
יום-טוב סמיה: ובאותה שיחת טלפון אמרתי – ואחרי זה גם גיביתי את הדברים גם בכתב, כפי שהמנכ"לית אמרה - שאני פותח את הכול, מעמיד את הכול לבדיקת היועצת המשפטית, והתקיימה כבר פגישה אחת בין היועצת של משרד החינוך לבין משרדנו.
יום-טוב סמיה: אני ממשיך למנות את הפעולות שננקטו מאז הפרסום: ביקשתי מחברת הבת של חטיבת הבינוי בקבוצת ברן להקפיא בשלב הזה את הליך המשא ומתן עם דאליית אל-כרמל.
יום-טוב סמיה: עוד לא נחתם הסכם, ומאחר שעוד לא נחתם הסכם, אמרתי להם: יש לזות שפתיים ויש דיבורים, תעצרו רגע, אנחנו מקפיאים את התהליך בשל לזות השפתיים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: "ברן" לא חזרה בה מההצעה בדאליית אל-כרמל?
אמנון כהן: היא הקפיאה את ההליכים.
יום-טוב סמיה: היא הקפיאה את ההליכים.
יום-טוב סמיה: ההסכם בין דאליית אל-כרמל לבין אותה חברה טרם נחתם.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: חשבתי שהיא יצאה מהתמונה.
יום-טוב סמיה: היא הודיעה בשלב זה שהיא מקפיאה את ההליכים עד שתיגמר לזות השפתיים ויהיה ברור שהכול היה תקין.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: משום מה חשבתי שהיא הודיעה שהיא פורשת.
יום-טוב סמיה: היה צעד ראשון שבו היא הודיעה שהיא יוצאת, והמועצה באה בטענות.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אז היא כן הודיעה.
יום-טוב סמיה: היא הודיעה, ומהמועצה פנו אליה ואמרו: למה?
יום-טוב סמיה: אתם זכיתם כדת, כדין וכחוק, תקפיאו, יגידו שהכול בסדר – נמשיך.
יום-טוב סמיה: התכנסה ועדת הביקורת הפנימית של המועצה, שמונה שני ראשי איגודים וסגן יושב ראש מנהל הספורט במשרד החינוך, התרבות והספורט, דודו מלכה, וקבעה שיש לבצע בדיקה נוספת מטעמה, ולשם כך צירפה אליה את שר המשפטים לשעבר, עורך דין פרופסור דוד ליבאי, והם בודקים את העניין.
יום-טוב סמיה: כבר העבירו את החומר לפרופסור ליבאי, בודקים את העניין לעומקו, ואשמח לקבל מהם כל הארה לגבי ההליך או כל דבר אחר.
יום-טוב סמיה: במקביל הוריתי בתוך קבוצת ברן כי בשלב הזה כל מכרז שקשור בדרך ישירה או עקיפה למועצה – יובא לעיון ודיון בפני היועץ המשפטי של הקבוצה ובפני היועץ המשפטי של המועצה, ומבחינתי הוא המסננת והוא יכול להגיד אם הכול בסדר או לא בסדר.