GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
זבולון אורלב: מי התלונן לגבי החלק האחר?
דורי פינטו: קיבלנו פניה מהאגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה ומייד לאחר מכן, כעבור כמה ימים, קיבלנו תלונה אישית של ההורים עצמם.
דורי פינטו: התגובה של ראש העיריה, גם בכתב, ולאחר מכן גם בשיחה שקיימתי איתו בעל פה, ואני בטוח שהוא יאמר את הדברים בצורה מפורטת, היתה, שיש מקום פיזי בבתי הספר.
דורי פינטו: לא מדובר בבתי ספר שאין בהם מספיק כיתות או מורים.
דורי פינטו: ההחלטה שלא לקבל את אותם תלמידים לבתי הספר הממלכתיים דתיים היא בשל טענות ראש העיריה כלפי מדיניות הממשלה שמביאה לכך שילדים רבים בני העדה האתיופית יגיעו לאור-יהודה והם מעמיסים על מערכת החינוך מבחינות רבות.
רן כהן: ההחלטה היא של ראש העיריה או של הנהלת העיר?
דורי פינטו: זאת החלטתו של ראש העיריה.
מל פולישוק-בלוך: הרי תלמידים חלשים או אוכלוסיות חלשות יש מכל הצבעים והמינים - - -
יצחק בוקובזה: סליחה, עם כל הכבוד, אני לא מתכוון לענות על שאלות בחקירה נגדית.
מל פולישוק-בלוך: אדוני הנכבד, אתה לא מנהל את הישיבה.
מל פולישוק-בלוך: אולי זה לא ברור לך, כאן זאת לא עירית אור-יהודה.
מל פולישוק-בלוך: אוכלוסיות חלשות יש מכל הצבעים והמינים.
מל פולישוק-בלוך: האם אנחנו מדברים פה רק על אוכלוסיה של יוצאי אתיופיה שלא מורשים להיכנס לבתי הספר?
מל פולישוק-בלוך: הרי יש עוד אוכלוסיות חלשות שהגיעו לאור-יהודה בשנים האחרונות.
דורי פינטו: למיטב ידיעתי, אלינו פנו העולים מאתיופיה ואמרו שמדובר בקבוצה של אתיופים שהגיעו בעת האחרונה לאור-יהודה ולא מקבלים אותם לבתי הספר.
דורי פינטו: לא בדקנו אם יש אוכלוסיות אחרות.
רן כהן: זה מאוד ברור שהכוונה היא שלא לקבל ילדים אתיופים.
מל פולישוק-בלוך: אולי יש החלטה של ראש העיר שלא לקבל אוכלוסיות נוספות.
דורי פינטו: לגבינו, המצב החוקתי ברור.
דורי פינטו: העניין של בירור המדיניות הממשלתית הכללית מקומה במקום אחר.
דורי פינטו: ברור שעל הרשות המקומית לקבל את הילדים למערכת החינוך שלה.
דורי פינטו: לאחר משלוח המכתב ב- 31.8.2005 - - -
זבולון אורלב: מכתב או צו?
דורי פינטו: כאשר נציב תלונות הציבור מגיע למסקנה שהתלונה מוצדקת, על פי החוק הוא רשאי להצביע בפני הגוף שנגדו היתה התלונה שעליו לפעול בדרך מסויימת, וזה מה שנעשה כאן.
דורי פינטו: הודעתי למר בוקובזה על החלטת מבקר המדינה.
דורי פינטו: דיברתי עם מר בוקובזה ב-1 בספטמבר בשנות הבוקר, והוא אמר לי שהוא מבקש לפגוש את מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור כדי שהוא יתווך וישמע את דבריו.
דורי פינטו: הבהרתי למר בוקובזה, כמובן על דעת נציב תלונות הציבור, שהמצב החוקי ברור, קיבלנו את תגובתו הכתובה ושעליו לקבל את התלמידים לבתי הספר.
דורי פינטו: מכיוון שעמדת מר בוקובזה, גם לאחר השיחה, היתה שהוא לא מתכוון לבצע את הדברים בהתאם להחלטת מבקר המדינה ונציב תלונות הציבור, הגענו לכאן.
רן כהן: יש כאן פעמיים עבירה.
רן כהן: קודם כל החוק מחייב שהחוק יבוצע.
רן כהן: העניין השני הוא, שיש החלטה של מבקר המדינה, בתפקידו כנציב תלונות הציבור, שאומרת: "עליך לבצע", ומי שלא מבצע דמו בראשו.
זבולון אורלב: אני רוצה לשבח את מבקר המדינה שמייד עם כניסתו החליט על מדיניות של ביקורת תוך כדי ולא אחרי.
זבולון אורלב: גם פה אני משבח על הזריזות והמהירות של פעולתך כנציב תלונות הציבור.
זבולון אורלב: מה עוד שאתה מסתמך פה על חוק שאני מכיר באופן אישי.
זבולון אורלב: אני רוצה לשאול את משרד החינוך: לפי חוקי החינוך יש סמכות לשר החינוך להורות בצו לרשות מקומית לקלוט תלמידים.
זבולון אורלב: פעם ראשונה שנעשה שימוש בזה היה, כאשר בראשית שנות ה-90 הוקם אתר קרוואנים בתחום המועצה האזורית חוף הכרמל, וראש עירית חיפה, גוראל, לא הסכים לקלוט את התלמידים בטענה שפורמלית הם לא שייכים לחיפה.
זבולון אורלב: שר החינוך הוציא צו והורה לגוראל לקבלם.
זבולון אורלב: מדוע שרת החינוך לא השתמשה בסמכותה, בנוסף להחלטת מבקר המדינה?
זבולון אורלב: מדוע לא השתמשו בחוק ובכך היו יכולים לפתור את הבעיה?
זבולון אורלב: שאלה למשרד הקליטה: מישהו צריך להשיב מדוע מפנים ריכוז כל כך גדול של אוכלוסיה שזקוקה לטיפול מאוד אינטנסיבי ומעמיסים אותה על רשות מקומית אחת, בשעה שפוטרים לחלוטין רשויות מקומיות אחרות.
זבולון אורלב: לא הכל במדינה זה היצע וביקוש.
זבולון אורלב: צריכה להיות מדיניות חברתית מוכוונת על ידי ממשלה שצריכה להבטיח קליטה ראויה.
זבולון אורלב: ככל שעולים נקלטים ברשויות חזקות יותר, כך יש סיכוי שגם התהליך החינוכי של התלמידים יהיה טוב יותר.
זבולון אורלב: שאלה לראש העיר: אתה עורך דין במקצועך ואני מכירך שנים רבות.
זבולון אורלב: אתה יודע את חובתך המוחלטת, מבלי שיעור, להיות אחראי לכל תלמיד שמקום מגוריו הוא עירך.
זבולון אורלב: מה ראית לעצמך לקחת חירות וחופש להחליט שתלמידים אלה לא ילמדו?
זבולון אורלב: האחריות כאן היא אחריות מוחלטת.
מל פולישוק-בלוך: נושא מדיניות הקליטה, שאחראים עליה משרדי הקליטה והפנים ובהיבטים מסויימים גם משרדים אחרים, יידון בוועדת הקליטה של הכנסת.
מל פולישוק-בלוך: אין חולק שיש כאן בעיה ציבורית, אבל זה לא הנושא היום.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להיכנס לויכוח הזה, למרות שאני בטוחה שראש העיר ידבר על זה.
מל פולישוק-בלוך: הדגש צריך להיות על כך שגם אם עושים לך עוול, אתה חייב לפעול על פי החוק.
זבולון אורלב: אבל מותר לנו לבקר את הממשלה.
מל פולישוק-בלוך: זאת חובתנו.
רן כהן: למה לנו בהזדמנות הזאת לשחק היום לידיו של מי שמתעלל בילדים?
מל פולישוק-בלוך: כל מי שמבין יודע שיש כאן עבירה על החוק פעמיים ועל זה אנחנו שמים את הדגש, בעיניים של ועדת ביקורת המדינה.
מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש העיר, בבקשה.
יצחק בוקובזה: מכיוון שאני גם מואשם וצפוי גם להיות מורשע, אני מבקש שהנאום שלי יהווה הקלה בעונש.
יצחק בוקובזה: תקשיבו לדברים שלי 10 דקות בסבלנות.
יצחק בוקובזה: גברתי, יושבת ראש הוועדה לביקורת המדינה, מכובדיי חברי הכנסת, נכבדי מבקר המדינה.
יצחק בוקובזה: מפאת רגישות הנושא וחשיבותו של הפורום, העדפתי להכין את דבריי בכתב וכך הם יובנו יותר טוב ולפחות לא יעוותו.
יצחק בוקובזה: נולדתי במעברת אור-יהודה לפני 54 שנים ונבחרתי לעמוד בראשות המועצה והעיריה לפני 27 שנים.
יצחק בוקובזה: חוויתי את ההתפתחות ה"גטו" של העולים בעיירה, שכל תושביה היו קשיי יום ובכפם הביאו את לחמם.
יצחק בוקובזה: אני יכול לומר, שדיברתי כמעט רק בשפת האם של הורי, עד שיצאתי מה"גטו" התרבותי של אור-יהודה ללמוד בתיכון, משום שזאת היתה שפת הדיבור השגורה בפי כולם, כולל ילדים.
יצחק בוקובזה: אני יודע מה זה לגדול באזור מצוקה, שממנו מתי מעט מוצאים את הדרך לשדרות המרכזיות של החברה ולכן, בעניין שעומד על סדר היום, אני משמש כגלאי העשן, לבל יישרף המבנה ויהיה מאוחר להצילו.
יצחק בוקובזה: אמנם נכון, שהמבנה המאויים לא גדול בהיקפו, וטעות בקליטת עולי אתיופיה לא תהיה קטסטרופלית, כמו זאת שהיתה בקליטת עדות המזרח בשנות ה-50, וזאת מאחר ומדובר בהיקף קטן של עליה.
יצחק בוקובזה: אבל הטעות וההחמצה היא אותה טעות, כאילו לא למדנו מאומה, וכנגד זה אני מתקומם.
יצחק בוקובזה: על כל פנים, אני גלאי העשן של השריפה המתרגשת, ומאשימים אותי בשריפה.
יצחק בוקובזה: אני לא מציע לאף אחד לרחוץ בניקיון כפיו בעניין זה, כי טובה לא תצמח מכך לחינוכם של ילדי העולים מאתיופיה, וגם תקווה גדולה לעתידם, לא תהיה.
יצחק בוקובזה: מה בעצם אומרים שוחרי הפוליטיקלי קורקט?
יצחק בוקובזה: מה בוקובזה פותח פצעים חברתיים שיש עליהם פלסטר ומפריע לכולנו להתעלם מבעיה שפתרונה מוטל על כולנו?
יצחק בוקובזה: מה שחשוב לכולם הוא, להוריד את הנושא מסדר היום, רק כדי שכולם יוכלו לחזור לענייניהם ולשלוות היום יום שלהם, שאותה הפרתי במעשה שלי.
יצחק בוקובזה: אני אומר לכם, שלא יהיה לבעיה פתרון, בכך שיטיפו לי מוסר וידרשו ממני להכניס את ילדי העולים באור-יהודה לבית הספר.
יצחק בוקובזה: אני מודע לכך שמעשי חודרים לתחום של עבירה מנהלית, ואולי גם שמץ של פלילים יש במעשי.
יצחק בוקובזה: אך לימדו אותי רבותי, ש"עת לעשות לה' הפרו תורתך".
יצחק בוקובזה: גם במשפט הכללי, מוכרת הגנת הצורך, כאשר נדרשים לעבירה שנועדה להציל מנזק כבד וגדול יותר.
יצחק בוקובזה: זהו הלך המחשבה המדריך אותי בעניין שבו אנו עוסקים, אז מותר לעשות את העבירה הזאת.
יצחק בוקובזה: אני פטור מלהרחיב, בדבר העבירה הכרוכה במעשיי, כי קטגורים יש כבר למעלה מהצורך, אולם יורשה לי לסנגר על עצמי אף כי כל אחד מבין אותי בדיוק, ובסתר הלב רבים המסכימים.
יצחק בוקובזה: כי על מה אני נאבק?
יצחק בוקובזה: על עתידם של ילדי העלייה הזאת.
יצחק בוקובזה: אחרי הכל, את מחצית שנות חיי הקדשתי למאבק וטיפול בשכבות החלשות ובשכונות מצוקה.
יצחק בוקובזה: על מה שעשיתי למען אזורי המצוקה והחלשים אני עטור בפרסים ותעודות הערכה למכביר.
יצחק בוקובזה: גם באהבת האדם באשר הוא, קיבלתי אות כבוד, של ארץ ישראל יפה.
יצחק בוקובזה: אינני מסתיר, אני מבקש להגן גם על עתידם ותקוותם של ילדי שכונות המצוקה בעיר שלי ובכלל, כי דרך הקליטה, שהממשלה הולכת בה, הופכת את שכונות המצוקה למלכודות מצוקה, וכנגד זאת, אאבק בכל כוחי, שאף אחד לא יפיל מפעל חיים של 27 שנה.
יצחק בוקובזה: כדי לקלוט את האוכלוסיות החלשות שעלו ארצה, אחרי שהם עוברים את תהליך הקליטה, יש צורך בויסות הקליטה ולא בהשלכת העולים ליד המקרה.
יצחק בוקובזה: יד המקרה מכוונת היא, כי המדינה, בהעניקה הלוואה לרכישת דירה, יכולה באותם משאבים, לקנות דירות בערים רבות ולשכן את העולים תוך ויסות וחלוקה נכונה.
יצחק בוקובזה: אבל הדרך אותה אני מציע לא נוחה לערים מבוססות, וכדי לעשות הפרדת אוכלוסיות, מוכנה המדינה להשקיע כסף וגם להורידו לטמיון.
יצחק בוקובזה: כדי שתבינו על מה אני מדבר ועל איזה ניסיון חיים אני מתבסס, אספר בתמצית על תולדות העליות והקליטה באור-יהודה: בהיסטוריה לומדים על העליות הראשונה, השניה והשלישית – העליות ההרואיות.
יצחק בוקובזה: באור-יהודה זה היה אחרת.
יצחק בוקובזה: אור-יהודה היתה עיר של קליטה מתמדת.
יצחק בוקובזה: את כל העליות היא קלטה, אך רק את החלשים שבעולים, כך שמעלייה לעליה, אור-יהודה ירדה.
יצחק בוקובזה: בשנת 1980 עמדה אור-יהודה בין הדרגה הסוציו-אקונומית ה-1 ל-2 מלמטה, כאשר ערי הסביבה, קרית אונו, יהוד, אפעל, גני תקוה, מונוסון, היו בדרגות 5 ל-10, ממוצע 8.
יצחק בוקובזה: מה הביא לזה?
יצחק בוקובזה: כשהורינו עלו ארצה הם התיישבו על הקרקע ורצו לבנות מקום מפותח ויפה והממשלה הפכה את המקום למעברת אוהלים.
יצחק בוקובזה: כשהורינו הועברו מהאוהלים לצריפים, הוסיפה הממשלה עוד עולים, כאשר "החזקים" הסיקו מסקנות והיגרו החוצה בשלב הזה של המעבר.
יצחק בוקובזה: מהצריפים הועברו הורינו, בשנות ה-60, לשיכונים צרי מידות וגם הפעם תוך "בריחה" של החזקים יותר.
יצחק בוקובזה: ובשנות ה-70 שוב גלי עלייה.
יצחק בוקובזה: היכן ישכנו את מחוסרי האמצעים במרכז הארץ?
יצחק בוקובזה: באור-יהודה.
יצחק בוקובזה: שוב בנייה של שיכונים אפורים וצרי מידות.
יצחק בוקובזה: כך הגיעה אור-יהודה, בסוף שנות ה-70, להיות עיר עם 20,000 תושבים, שרובם דיירי עמידר, חסרי רכוש, גרים בדירות חסד של המדינה, דירות צרות מידות והחלק של האוכלוסיה, שהיה לו בית משלו היה במעצר קנייני כי הוא לא יכול היה למכור את הדירות, אבל בכל הזדמנות כשהוא הצליח, הוא ברח מאור-יהודה.
יצחק בוקובזה: במצב של שפל כזה, בסוף שנות ה-70, ניסינו לברוח מיעוד הגורל להיות עיר מסכנות, עיר של חלשים, ואז במהלך שיטתי ונמרץ, ניצלנו את הכלים שהעמיד לנו פרוייקט שיקום השכונות של מנחם בגין, עליו השלום, והרמנו את עצמנו בציצת ראשינו.
יצחק בוקובזה: הפסקנו את הבניה הציבורית לחלוטין.
יצחק בוקובזה: אמרתי לזוגות צעירים: "אין עוד דירות חינם מהמדינה".
יצחק בוקובזה: הכל תוך מאבק בממסד, כי הממסד רצה להמשיך בזה.
יצחק בוקובזה: הבאנו לרכישת כל דירות עמידר על ידי התושבים, לפני החוק של רן כהן, ונגד כל הבירוקרטיה.
יצחק בוקובזה: הבאתי לקניה את כל דירות עמידר באור-יהודה.
יצחק בוקובזה: עודדנו אלפי משפחות לרכוש את בתיהם.
יצחק בוקובזה: אחר כך שיקמנו את הבניינים וטיפחנו את הסביבה, ככל שהיה אפשר באותם נתונים.
יצחק בוקובזה: כמובן, לפני ואחרי הכל, תיגברנו את החינוך בכל דרך: בעזרים פדגוגיים, בתוכניות לימוד ובכוח אדם מקצועי וגם הגענו להישגים ותוצאות.
יצחק בוקובזה: רק אחר כך, אחרי טיפול באוכלוסיות המצוקה עצמן, רק אז המשכנו בתכנון ובניה של שכונות רווחה וגם שכונות יוקרה, ואנחנו לא מתביישים בזה היום.
יצחק בוקובזה: הכל התנהל תוך התמודדות מול אינטרסים נוגדים של הממשלה, שרצתה בשנות ה-90, כשהגיעה העלייה החדשה, לבנות דירות 3 חדרים.
יצחק בוקובזה: לא נתתי באור-יהודה לבנות דירות 3 חדרים.
יצחק בוקובזה: אמרתי שיש באור-יהודה די והותר דירות 3 חדרים והתרתי לבנות רק דירות של 4, 5, 6 ווילות.
יצחק בוקובזה: לממשלה לא היה חשוב מעולם להשקיע כסף בבניה באור-יהודה.
יצחק בוקובזה: במכירה הדירות לא היו שוות את מחיר הבלוקים והקרקע באור-יהודה היה למשאב חסר ערך יחסית לסביבה, אפילו במחיר אפס.
יצחק בוקובזה: העיקר למצוא מקום לאוכלוסיות מצוקה באופן שלא יהיה צורך לערבב אותם באזורים של אוכלוסיות חזקות.
יצחק בוקובזה: וכאן אומר משהו על עמיתי, ראש עירית רמת השרון, שרחמיו נכמרו על העולים ובצעד אבירי הודיע לטלוויזיה, במקום לפנות אלי, שהוא מוכן לתת מקום בבתי הספר שלו לילדי עולים מאור-יהודה, כאילו מדובר באירוח של יום או שבוע של ילדים מקרית שמונה או שדרות, שעברו חוויות קטיושות או קסאמים, ומבקשים לתת להם להירגע לשבוע.
יצחק בוקובזה: הוא לא מבין שמדובר באוכלוסיה שתלמד אל"ף, בי"ת גימ"ל וכו'.
יצחק בוקובזה: הרעיון הציני הזה.
יצחק בוקובזה: לו התכוון ראש עירית רמת השרון לצעד אזרחי אמיתי של קליטת עליה, היה צריך להציע 100 דונם בעירו לבניית שכונה לקליטת עולים עם זוגות צעירים מהעיר שלו, זה היה יותר אמיתי ויותר רציני.
יצחק בוקובזה: אך לצערי דיבורים מהסוג הזה הם לעג לרש ואין פלא שבאווירה של ציניות וצביעות סביב העניין הזה נגרר גם ראש עיר מכובד, לחטא של לעג לרש.
יצחק בוקובזה: ומי שלועג לרעש ראוי שיבוזו לו.
רן כהן: הוא לא נמצא פה.
יצחק בוקובזה: מכל מקום, גם כשאור-יהודה עלתה על דרך המלך ושיקמה את רוב אזורי המצוקה, נותרו מקומות שקשה יותר לשקמם מכיוון שהם נמצאים תחת גלגלי המטוסים.
יצחק בוקובזה: שם כל חזק שמשתקם בורח ומתחתיו בא חלש.
מל פולישוק-בלוך: גם בסביון יש רעש מטוסים.
יצחק בוקובזה: זאת הציניות שאני מדבר עליה.
יצחק בוקובזה: בסביון יש רעש מטוסים?
יצחק בוקובזה: היית פעם בסביון?
יצחק בוקובזה: יש שם ציוץ של ציפורים.
יצחק בוקובזה: על מה את מדברת, גברתי?
יצחק בוקובזה: אני רואה איך הקשבת לדברים שלי.
יצחק בוקובזה: באופן טבעי במקומות אלה היתה גם הגירה החוצה של אלה שהתחזקו כתוצאה מתהליך השיקום, ותחתיהם הגיעו לשכונה "חלשים" חדשים, בעיקר עולים.
יצחק בוקובזה: מדוע עולים?
יצחק בוקובזה: כי התהליך שהממשלה מפעילה בתחום הקליטה הוא מכוון: למרות שניתנת בחירה חופשית לעולה לאן להגיע, הוא מוכוון להגיע לשכונות המצוקה.
יצחק בוקובזה: על החינוך בשכונות המצוקה האלו ועל העתיד שלהם אני נאבק, כי למאבק זה הקדשתי את כל פעילותי, כל השנים עד כה ולשמחתי, בהצלחה.
יצחק בוקובזה: העולה החדש מוכוון לאזורים חלשים.
יצחק בוקובזה: החלש יחפש את חברו שקנה כבר דירה במקום וחבר מביא חבר.
יצחק בוקובזה: כך נוצרת קהילה גדולה של חלשים והסביבה המקורית חלשה.
יצחק בוקובזה: ומאין ידלו הילדים בשכונה זאת כוחות להתפתחותם החברתית בארץ הזאת?
יצחק בוקובזה: וכי מי לא יודע, שהמנבא הגדול ביותר לעתידו של ילד, אדוני מבקר המדינה, הוא הרקע החברתי שלו?
יצחק בוקובזה: זה מן המפורסמות.
יצחק בוקובזה: אך למי אכפת אם אפשר לטאטא את הבעיה מתחת לשטיח?
יצחק בוקובזה: ואם כבר איזה בוקובזה מרים את השטיח ומעלה אבק, כולם עטים עלי כדי להשתיק אותי, כאילו אני הבעיה.
יצחק בוקובזה: אני אומר ובקול גדול: עלייה וקליטה צריכים להיות מתוכננים ומקום הקליטה הוא לב התכנון.
יצחק בוקובזה: מי שלא מסכים להתנהלות אקראית בבטחון, בכלכלה ובחינוך, חייב להתנגד גם לחוסר תכנון בקליטה.
יצחק בוקובזה: לו משרד הקליטה היה קיים רק כדי להקים מרכזי קליטה ולחלק הלוואות, אפשר היה לפרק את המשרד.
יצחק בוקובזה: אם צריך עוד שר בממשלה, אז יהיה עוד שר בלי תיק ועוד חצי סגן.
יצחק בוקובזה: בשביל זה לא צריך משרד.
יצחק בוקובזה: קליטת עליה צריכה להיות קליטה.
יצחק בוקובזה: באותו כסף שניתן לעולים כדי לרכוש דירות, יכולה היתה המדינה לקנות דירות באופן מווסת.
יצחק בוקובזה: גם במקומות חזקים יש דירות זולות, אך אין לאף אחד עניין ב"המסה" או דילול של אזורי מצוקה, כשהמחיר לכך הוא הכוונת עולים חלשים לאזורים שבהם מתגוררת השכבה היותר גבוהה.
יצחק בוקובזה: שיקולי תקציב לא חשובים כאן, אלא שיקולים זרים אחרים, בוודאי זרים לקליטת עליה.
יצחק בוקובזה: אני כאן כדי לשים לנגד עיניכם את האשמה הזאת.
יצחק בוקובזה: מישהו, ולא אני, חייב תשובה לאשמה זאת, כי העבירה שלי, ככל שתהיה לה השפעה, היא מזערית וחולפת, האשמה האחרת – תוצאותיה יהיו לדורות.
יצחק בוקובזה: אני מואשם, כי גורמים מסויימים רוצים להישאר נקיי דעת במובן זה, שלא שמענו ולא ראינו, ואני מעמיד את הבעיה והדילמה מול פני כולם.
יצחק בוקובזה: ואם אנו עוסקים בעבירות והאשמות שנראות ולא נראות, אז מעניין לשים לב ולדעת, מי וכמה עובר על סעיף 7 לחוק לימוד חובה, שהזכיר מבקר המדינה במכתבו אלי?
יצחק בוקובזה: עירית אור-יהודה או משרד החינוך?
יצחק בוקובזה: סעיף 7 לחוק אומר שמדינת ישראל, בהתייעצות עם שר הפנים וועדת החינוך והתרבות של הכנסת, תקבע בצו שיפורסם ברשומות לגבי כל שנת לימודים, לגבי כל רשות חינוך, את שיעור השתתפות המדינה במערכת החינוך, את ההשתתפות הכספית של המדינה ואת השתתפות הרשויות.
יצחק בוקובזה: החוק הזה הוא ליבו של חוק לימוד חובה.
יצחק בוקובזה: תשעה קבין ממנו מוטלים על משרד החינוך.
יצחק בוקובזה: ומי מפר אותו, שתי וערב, לגובה ולעומק?
יצחק בוקובזה: מדינת ישראל.
יצחק בוקובזה: זה לא יום, ולא חודש, ולא שנה, אלא למעלה מיובל שנים, שהסעיף הזה, העוסק באיזון משאבים, בשוויון ובשקיפות, הפך לאות מתה ואין לה גואל.
יצחק בוקובזה: לוועדת החינוך של הכנסת, לשרי הפנים ולשרי החינוך נוח שקיים חוק המחייב אותם לפעול לפיו, אבל מי צריך לעסוק בצירוף הצדק, אם אפשר לחיות על "בערך"?
יצחק בוקובזה: ומי צריך "לריב" עם "החזקים" ולחלק את המשאבים בצורה צודקת, אם החלשים לא שמים לב? וגם אין לחלשים פה.
יצחק בוקובזה: כדי לראות שהחוק מופר, לא צריך ליטול קורה מבין עינינו, די בקיסם.
יצחק בוקובזה: אחרי שביררנו מי עושה נזק ל-50 ילדים לימים, ומי גורם נזק לאלפים ולשנות דור, ואחרי שהבנו מי מפר חוקים חשובים ובמשך זמן רב, ומי נאלץ להפר חוק רק לזמן קצר, אציע לכם התחלה של פיתרון.
יצחק בוקובזה: אדוני העמיד אותי כנאשם ואני חייב לומר משהו: אדוני גדול ממני בחוכמה ובשנים ואני עוד ינוקא ואין לי מה לחדש לאדוני.
יצחק בוקובזה: כל שבוע אנחנו קוראים את פרשיית השבוע הישנה מחדש ולמדתי פה משהו מהפרשה הזאת.
יצחק בוקובזה: פרשת השבוע דיברה על לא לאכול בשר עם הדם שלו כי הדם הוא הנפש.
יצחק בוקובזה: מצאתי מאמר יפה, והמאמר כרך במצווה המוזרה הזאת את רבי יהודה הנשיא שהיה גדול וענק ברוח, כי הוא סידר את התורה שבעל פה שלנו לסדרים.
יצחק בוקובזה: אבל התורה שבעל פה הזאת, לא הסתירה מעשה אחד שלו, מעשה של פגם שבו הוא לקה.
יצחק בוקובזה: הפגם היה קל.
יצחק בוקובזה: הגיע אליו ללימוד התורה בעת שהיה עסוק במדרשו, פרה שברחה כשהייתה בדרך לשחיטה והיא רצתה שהוא ירחם עליה.
יצחק בוקובזה: היא געתה בגעייה מיוחדת בפניו אבל רבי יהודה הנשיא לא השגיח ואמר לה: "לכי לדרכך כי לכך נוצרת".
יצחק בוקובזה: אני יודע אדוני, הוא בעצם אמר לה שזה החוק וזה הכלל.
יצחק בוקובזה: מה רציתי ממך אדוני?
יצחק בוקובזה: להיפגש איתך כדי לעשות את מה שאתה עושה עכשיו?
יצחק בוקובזה: למה הבאתי אותי לכאן אם יכולת להביא אותי לירושלים ושתשמע את הגעייה הזאת.
רן כהן: מה יש לו לדון איתך?
רן כהן: הרי יש חוק.
יצחק בוקובזה: אני אמרתי את שלי, אתה תחליט מה שאתה רוצה.
רן כהן: אין לו שום סיבה לנהל איתך דיון.
יצחק בוקובזה: אמרתי את דעתי על החוק ואם אחרי מה שאמרתי זה מה שאתה אומר, אז מלחמתך למכירת דירות עמידר היא ציפצוף הזרזיר וכנראה שלא איכפת לך - - -
רן כהן: תעשה לי טובה, אני לא זקוק ממך לשום כותרות ולשום ציונים.
רן כהן: אחרי שפגעת ב-50 ילדים מאתיופיה על רקע גזעני, אל תיתן לי ציונים.
יצחק בוקובזה: מי אתה שתיתן לי ציונים, עם כל הכבוד?
מל פולישוק-בלוך: בואו נעצור פה לפני שזה מידרדר הלאה.
רן כהן: אמרתי לך שמבקר המדינה לא חייב לקבל אותך לדיון.
רן כהן: יש ועדת ביקורת המדינה ואתה פה.
מל פולישוק-בלוך: התאפקתי לא לעצור אותך.
מל פולישוק-בלוך: הנאום היה ארוך הרבה יותר מ-10 דקות.
זבולון אורלב: מה השורה התחתונה?
זבולון אורלב: אתה צריך לתת תשובה למבקר המדינה ולנו, האם אתה מקיים את החוק, כפי שהוקרא לך, וקולט את התלמידים.
יצחק בוקובזה: אני צריך לשקול את הדברים בבית אחרי שאשמע את התייחסותכם הרצינית.
יצחק בוקובזה: אם תתייחסו אלי לא ברצינות, אז אני אתייחס אותו דבר.
מל פולישוק-בלוך: אדוני הנכבד, אנחנו מתייחסים לנושא ברצינות, ומתייחסים ברצינות גם ל-50 הילדים וגם אליך, אז בוא נתקדם הלאה.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה להבהיר דבר אחד: אנחנו לא מתכוונים לטאטא שום דבר מתחת לשולחן, כפי שנרמז בדבריך, כי לא זאת הכוונה.
מל פולישוק-בלוך: הייתי יו"ר ועדת חינוך ואני מדברת בשני הכובעים: אפילו שלדבריך אתה מונע מרצון טוב ואפילו אם כוונותיך היו טהורות, פעולתיך היתה שגוייה.
מל פולישוק-בלוך: הפעילות הזאת גרמה נזק ל- 50 ילדים תמימים לחלוטין ולמשפחותיהם.
מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת כמה משאבים וכמה אנשים יצטרכו לעמול כדי לתקן את הנזק הזה.
יצחק בוקובזה: עכשיו את מפריזה, גבירתי.
מל פולישוק-בלוך: אני לחלוטין לא מפריזה כי אתה הארת אור מאוד מכוער באוכלוסיה מאוד מסויימת.
מל פולישוק-בלוך: הארת אותם באור שחור, תרתי משמע, ואתה אומר שאתה לא רוצה אותם.
מל פולישוק-בלוך: זה נזק נוראי לאותה אוכלוסיה, וזאת במקום לחבק אותם.
מל פולישוק-בלוך: אני מסכימה איתך לגבי הסעיף שהקראת.
מל פולישוק-בלוך: דנו בו בוועדת החינוך ושרת החינוך מחוייבת להביא לכנסת את מה שאמרת והיא לא עושה את זה.
מל פולישוק-בלוך: כשהיא הביאה את מה שהביאה לוועדת החינוך, זה לא עמד לפי דרישות החוק ולכן שלחנו אותה לעשות שיעורי בית.
מל פולישוק-בלוך: משרד הפנים ומשרד החינוך לא עושים עבודתם כפי שצריך.
מל פולישוק-בלוך: בכל הדברים האלה אני מסכימה איתך לחלוטין.
מל פולישוק-בלוך: זה לא מקל כהוא זה על הנזק והפעילות הלא נכונה שעשית במקרה הזה.
מל פולישוק-בלוך: עכשיו אני רוצה לדעת ממשרד החינוך למה אתם לא עושים את מה שצריך?
מל פולישוק-בלוך: לפני שהיא מתחילה לדבר, אני מציעה לך, אדוני ראש העיר, יש לנו עוד כמה דקות עד סוף הישיבה הקשה הזאת, לא ללכת עם זה הביתה ולחשוב.
מל פולישוק-בלוך: תחשוב כמה דקות - - -
יצחק בוקובזה: אני לא כזה מהיר מחשבה.
מל פולישוק-בלוך: אני חושב שכן.
מל פולישוק-בלוך: אני מציעה לך לחשוב ולהגיד לנו בסוף הישיבה הזאת את מה שאנחנו רוצים לשמוע ממך.
אורלי פרומן: ניהלתי באופן אישי את כל המהלך הזה מול עורך דין בוקובזה והצוות שלו.
אורלי פרומן: העניין החוקי ברור לחלוטין ואני לא חושבת שצריך להסביר אותו.
אורלי פרומן: ב-17 באוגוסט התנהלה ישיבה בלשכתי עם ראש העיר והצוות וסוכם עם ראש העיר שהוא יקלוט את כל הילדים יוצאי אתיופיה בבתי הספר.
אורלי פרומן: כך הסתיימה הישיבה של ה-17 באוגוסט.
אורלי פרומן: כעבור שבוע התהפך הגלגל והוא הודיע לי שהוא לא קולט את הילדים.
אורלי פרומן: הוצאתי לו מכתב ב- 29.8 שמורה לו לקבל את הילדים.
אורלי פרומן: כל הזמן אנחנו מדברים על פיזור הילדים בכל בתי הספר בעיר.
אורלי פרומן: העובדות הן שכרגע הילדים שרצו להתחנך בחינוך הממלכתי דתי, ווסתו כולם לבית ספר סעדיה גאון.
אורלי פרומן: 28.5% מילדי בית הספר הם עולים חדשים.
אורלי פרומן: מדובר רק על העולים מאתיופיה.
אורלי פרומן: באור-יהודה יש עוד בתי ספר בחינוך הממלכתי דתי: אור אבנר ואור חנה, בנים ובנות.
אורלי פרומן: יש בתי ספר של המוכר שאינו רישמי – מכתב מאליהו לבנים ובנות, בית ספר שערי ציון, ובית ספר של הרב גוטליב, שנפתח השנה.
אורלי פרומן: לאף אחד מבתי הספר לא ווסתו הילדים.
אורלי פרומן: כל הזמן דרשתי מראש העיר לווסת את העולים החדשים כדי שנוכל לתת להם את השירות המיטבי.
מל פולישוק-בלוך: מדובר רק על יסודי?
אורלי פרומן: גם על יסודי.
אורלי פרומן: באור אבנר ובאור לומדים מכיתה א' עד כיתה יב'.
אורלי פרומן: סעדיה גאון זה בית ספר יסודי.
אורלי פרומן: ישנם ילדים שרצו להיקלט בחינוך הממלכתי דתי לאחר שעברו את שלב הגיור.
אורלי פרומן: הגיור מחייב אותם ללמוד בבית ספר ממלכתי דתי.
אורלי פרומן: בכל אופן, זאת היתה ההמלצה שלי, הבקשה שלי, הדרישה שלי, לווסת את הילדים בין בתי הספר ואז כל בית ספר יוכל לתת מענה לעולים החדשים ולוותיקים וליצור את האינטגרציה החברתית המתבקשת.
אורלי פרומן: אין ספק שהילדים חייבים ללמוד בסביבה בה הם גרים.
אורלי פרומן: זה נכון וראוי.
אורלי פרומן: אדוני ראש העיר, תסלח לי, אני חייבת לסנגר על ראש עירית רמת השרון.
אורלי פרומן: דיברתי איתו ביום חמישי בלילה וביום שישי.
אורלי פרומן: ההצעה של עירית רמת השרון היתה אמיתית, לא צינית.
אורלי פרומן: הוא הזדעזע מהכתבות בטלוויזיה.
אורלי פרומן: הכוונה היתה טהורה ואמיתית.
יצחק בוקובזה: אני שמח שכוונתו טהורה ואני הגזען.
אורלי פרומן: אני לא יודעת.
אורלי פרומן: מעבר לכך, ב- 31.8, ערב פתיחת שנת הלימודים - - -
יצחק בוקובזה: אני לא גזען, אני קצת יותר רציני.
אורלי פרומן: היום לומדים באור-יהודה 164 אתיופים שמהווים 5.4% מכלל אוכלוסיית התלמידים באור-יהודה.
יצחק בוקובזה: אני לא מדבר איתך על חנות מכולת, אני מדבר על הרעיון.
אורלי פרומן: 42 תלמידים לא לומדים.
אורלי פרומן: לא ויתרתי על המאמצים: יום לפני פתיחת הלימודים ב 31.8, בלי הודעה מוקדמת, סיירתי עם מנהלת אגף החינוך בעיר והגעתי למשרדו בניסיון אחרון לנסות לשכנע אותו.
אורלי פרומן: כפי שאתם שומעים הוא מנהל מאבק עקרוני חברתי לאומי שמי שמשלם את המחיר אלה הילדים.
אורלי פרומן: אני חייבת לומר, שהילדים שמשולבים היום בבתי הספר באור-יהודה משולבים היטב.
אורלי פרומן: המערכת יודעת איך לקלוט עולים חדשים.
אורלי פרומן: יודעת לטפח ולטפל בהם בלי לפגוע גם באחרים.
אורלי פרומן: ראינו את זה שנינו בסיור בבית ספר סעדיה גאון.
אורלי פרומן: הצוותים החינוכיים עושים עבודה חינוכית ראויה.
מל פולישוק-בלוך: למה לא נקטתם בצעד אמיתי?
מל פולישוק-בלוך: לא רק לבקש ממנו.
אורלי פורמן: לגבי השאלה למה לא עיכבנו תקציבים - - -
מל פולישוק-בלוך: או בכל צעד אחר, תשלחו אותו לבית סוהר.
אורלי פרומן: עד עכשיו הגורמים המקצועיים טיפלו בזה.
אורלי פרומן: הפסקת תקציבים תפגע בילדים.
אורלי פרומן: הכיוון הזה לא היה נכון.
מל פולישוק-בלוך: באיזה צעד פורמלי אתם יכולים לנקוט?
מל פולישוק-בלוך: אם ראש העיר פועל בניגוד לחוק תלכו לבית משפט, תשלחו אותו לבית הסוהר.
אורלי פורמן: היועצים המשפטיים מטפלים בזה.
אורלי פורמן: את הנושא של הצו שמעתי מזבולון אורלב, אבל חוק זכויות התלמיד מדבר בעד עצמו.
זבולון אורלב: היא מנהלת המחוז והיא עושה את עבודתה.
זבולון אורלב: מישהו מהנהלת המשרד צריך להשיב למה היועצת המשפטית לא מגישה תלונה למשטרה.
מל פולישוק-בלוך: זה התפקיד שלה, היא נציגה בכירה של משרד החינוך.
אורלי פרומן: אתם צריכים להבין שעד הימים האחרונים לא היה ברור לגמרי הנושא הזה.
אורלי פרומן: היה ברור שקולטים את הילדים.
מל פולישוק-בלוך: כשמבקר המדינה טרח וצילצל אלי ביום חמישי היה ברור שהילדים האלה יישבו בבית.
מל פולישוק-בלוך: כפי שזה היה ברור למבקר המדינה, זה צריך היה להיות ברור למשרד החינוך.
מל פולישוק-בלוך: אולי כדאי ששרת החינוך תדע ששנת הלימודים לא התחילה בצורה כל כך חלקה, כפי שהיא מציינת בכל מקום.
מל פולישוק-בלוך: להפך, היא התחילה עם נקודה מאוד מאוד - - - זה בושה למערכת החינוך בישראל שכך מתחילה שנת הלימודים.
מל פולישוק-בלוך: זה לא בגלל היקף הבעיה אלא בגלל מהות הבעיה.
מל פולישוק-בלוך: אדוני ראש העיר, אני מציעה לך שתיסע לבקר בנצרת עלית.
מל פולישוק-בלוך: בנצרת עלית יש ראש עיר שמכהן גם כן הרבה שנים.
מל פולישוק-בלוך: אחוז העולים החדשים מאוכלוסיות חלשות בנצרת עלית, עולה לאין ערוך מזה שאצלך בעיר, ותראה איזה מערכת חינוך למופת ואיזו גאווה יש לראש העיר כשהוא מראה לאורחים שלו איך הוא קלט את העולים.
מל פולישוק-בלוך: אגב, הוא מקבל גם כלים לקלוט.
מל פולישוק-בלוך: הוא מקבל מהרבה מאוד עמותות, הרבה ממשרד החינוך.
מל פולישוק-בלוך: הוא מתייחס לזה אחרת לגמרי, אז אפשר ללמוד גם דברים אחרים.
דוד מהרט: אני בתפקיד מעל 10 שנים ועוקב אחר קליטתם של התלמידים במערכת החינוך.