GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מביאים לך אינפורמציה ששמענו מהמשפחות השכולות עצמן, לא משליחים שלהן, לא מאנשים שלא יודעים את האינפורמציה.
מל פולישוק-בלוך: אם האב השכול שפגשנו בירושלים לפני זמן קצר לא יודע אז נפטר את עורך-הדין שלו?
שאול גולדשטיין: משפחה אחת מגוש קטיף יצרה אתי קשר תוך כדי הדיון.
שאול גולדשטיין: המשפחה בלחץ איום כי לא פרסמו את מועד הלוויה שלה.
שאול גולדשטיין: אני מדבר על משפחת היימינרט(?
שאול גולדשטיין: ) "ממשפחת בית העלמין של גוש קטיף", כך כתבו לי.
שאול גולדשטיין: הם כתבו שלא פרסמו את מועד הלוויה ובקשו תקציב מ"למען אחי", שאני אפעל כדי שיהיה להם תקציב לפרסום ההלוויה.
שאול גולדשטיין: אני חושב שזה המינימום שהיה צריך לתת.
יורי שטרן: מה הבעיה לפרסם לוח לוויות?
יהונתן בשיא: חבר הכנסת שטרן, אני קובע באופן קטגורי שאין משפחה שלא קיבלה הודעה על מועד הקבורה של יקירה.
זבולון אורלב: הבוקר ביקרנו במלון "הייאט".
זבולון אורלב: ישבה שם משפחת גובי, שאתה מכיר, וביקשה לדעת מתי מוציאים את העצמות, כי צריכים להתחיל לשבת שבעה מרגע הוצאת העצמות.
זבולון אורלב: מהבוקר הם מנסים ליצור קשר ולא מצליחים.
זבולון אורלב: אני אומר לך דברים ששמענו.
יהונתן בשיא: חבר הכנסת אורלב, הרשה לי לקטוע אותך.
יהונתן בשיא: אם אתה רוצה שאפרט עכשיו את סיפור משפחת גובי אני מוכן לפרט בפורום הזה.
יהונתן בשיא: זה לא לכבודם.
שלמה וסרטייל: אחותו יושבת בבית-החולים כבר 3 שבועות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: תנו למר בשיא לדבר, תקשיבו לו.
מל פולישוק-בלוך: אם לא תאפשרו לו לדבר אין טעם להזמין אותו.
יהונתן בשיא: חבר הכנסת אורלב, אם כבר הזכרת שֵם, דבר שלא הייתי עושה, כי הנושא הזה רגיש מאוד, אני רוצה לקבוע קטגורית, אינני חושב שבמקום כלשהו בעולם משפחת גובי היתה מקבלת טיפול כפי שקיבלה משלטונות מדינת ישראל.
אלעד הוכנברג: באף מקום אחר בעולם כאשר מישהו נרצח בפעולת טרור לא היו גוררים את עצמותיו.
יהונתן בשיא: בדברים שלך לא אמרת אמת.
יהונתן בשיא: גברתי היושבת-ראש, אם זומנתי לכאן למשפט שדה - - -
מל פולישוק-בלוך: לא זאת הכוונה.
מל פולישוק-בלוך: לכן אני לא נותנת לו להמשיך.
יהונתן בשיא: אני קובע באופן קטגורי שמה שאמר חבר הכנסת שטרן איננו נכון, ומה שנאמר לחבר הכנסת אורלב על-ידי משפחת גובי – אני מוכן למסור לך בעל-פה כל מה שעשינו, כולל אתמול בלילה והבוקר.
מל פולישוק-בלוך: האם יש אפשרות לרווח את מועדי הלוויות?
מל פולישוק-בלוך: זאת אחת הבעיות בהן נתקלנו אצל כל הדוברים.
יהונתן בשיא: סדר לוויות נקבע על בסיס האילוצים של צה"ל והרצון של הישובים.
דוד אזולאי: מה זה "אילוצים של צה"ל"?
דוד אזולאי: יש כאן משפחות.
דוד אזולאי: מה זה צה"ל מול משפחה שכולה?
מל פולישוק-בלוך: הבא בתור שיפריע לאדון בשיא להשלים משפט ייצא מהחדר.
מל פולישוק-בלוך: אי אפשר לנהל כך ישיבה.
מל פולישוק-בלוך: גם לא הוגן שיושב אדם אחד ומולו 30.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת שתתנו לאדון בשיא להשלים משפט.
מל פולישוק-בלוך: שאלתי אותך שאלה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להתייחס למקרה של אדם זה או אחר, אני מסכימה אתך שלא נכון לעשות כך.
יהונתן בשיא: סדר הלוויות נקבע בתיאום עם באי-כוח המשפחות.
יהונתן בשיא: עד לרגע זה לא קיבלתי בקשה לרווח את הלוויות.
יהונתן בשיא: אם הנושא הזה עולה כבקשה של הוועדה לענייני ביקורת המדינה אצא החוצה ואבחן את הבקשה.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת ממך לצאת ולבחון, כי הבקשה הזאת חזרה על עצמה, לא מאדם אחד אלא מכמה אנשים, ובמיוחד ממשפחות שכולות.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו בהחלט מבקשים ממך לבדוק את הנושא הזה, בדחיפות, כולל נושא ההסעות, הפרסום ואוהל אבלות.
מל פולישוק-בלוך: מכיוון שמדובר בכמה לוויות באותו מקום צריך שיהיה מקום להתכנס.
זבולון אורלב: ומקום לשבת שבעה.
יורי שטרן: צריך לתאם לא רק עם המשפחות.
יורי שטרן: אם מתאמים את זה מול כל משפחה ומשפחה, המשפחה לא יודעת שבאותה שעה נערכת לוויה של משפחה אחרת.
יורי שטרן: מזכיר הישוב יודע מי האנשים מהישוב שלו.
מל פולישוק-בלוך: אבל במינהלת סל"ע יש את ריכוז כל הפרטים.
מל פולישוק-בלוך: אחד הדברים שלא מקובלים עלי, שמצד אחד נאמר כאן על-ידי אנשים שהם לא רוצים קשר עם המינהלת.
יורי שטרן: לא סיימתי את הצעתי.
יורי שטרן: המינהלת מתאמת את זה מול כל משפחה, אולם כשגם המזכירות מעורבת אפשר לעשות תיאום של כלל הלוויות.
מל פולישוק-בלוך: לא צריך את המזכירות באמצע.
מל פולישוק-בלוך: לאדון בשיא יש ריכוז מידע על 48 הקברים.
מל פולישוק-בלוך: לא מדובר כאן על מאות ואלפים.
מל פולישוק-בלוך: כאשר הוא מתאם מול המשפחה יכול להגיד לה שבאותה עת יש עוד לוויה.
מל פולישוק-בלוך: לא צריך עוד גורם באמצע.
מל פולישוק-בלוך: שמענו סיפורים רבים.
מל פולישוק-בלוך: האדון אתו שוחחנו והיה לנו אפילו עימות קולני לא נמצא כאן כעת, אבל בלי לחפש אשמים, אני רוצה להדגיש שאנשים שעברו את הפינוי עברו טראומה רצינית מאוד, מעבר לעצם הפינוי גם בטלטולים ובטרטורים שעברו בדרך, של הרבה שעות באוטובוסים עד שהגיעו, כשהם גם לא יודעים מה יהיה מחר.
מל פולישוק-בלוך: כפי שאני אומרת לאנשי המינהלת שהם צריכים להיות בקשר ישיר עם כל אחת מן המשפחות, אני אומרת גם לאנשים שסובלים ועוברים תקופה קשה, אתם צריכים להיות בקשר עם סל"ע.
מל פולישוק-בלוך: או באמצעות המזכירות שלכם, או ישירות, כל אחד יחליט כפי שירצה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא מוכנה לקבל אמירה כפי ששמענו מגברת אחת, שלא מוכנים לשבת עם סל"ע, כאשר גברת שנייה היושבת על-ידה אומרת שסל"ע לא פונה אל התושבים.
מל פולישוק-בלוך: זה לא הולך ביחד, או שעובדים בשיתוף פעולה ורוצים לקבל עזרה או שלא רוצים.
מל פולישוק-בלוך: תחליטו כפי שתחליטו.
מל פולישוק-בלוך: אתם צריכים להצמיד לכל משפחה בן אדם, כדי שלאנשים תהיה כתובת.
מל פולישוק-בלוך: מה שאפשר לעשות דרך המזכירויות – שמעתי ממר דוד (דידי) גרשנזון למשל שהם עושים דברים כלליים.
מל פולישוק-בלוך: אבל כשיש בעיות פרטניות, וכל בן אדם הוא 100% בן אדם ו-100% בעיות, אתם צריכים שלכל אדם תהיה כתובת.
מל פולישוק-בלוך: תפנו אליהם, אל תחכו שיבואו אליכם.
מל פולישוק-בלוך: תצמידו לכל משפחה אדם שיטפל בה על כל בעיותיה, כי יש הרבה מאוד בעיות ספציפיות לכל משפחה לחוד.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שעליכם לעשות.
מל פולישוק-בלוך: זה גם מה שהבטיח מר אילן כהן כאשר דיברתי אתו לפני שבועיים בטלפון וכאשר פגשתי אותו ביד מרדכי בדרך, כך בדיוק הבטיח לעשות, שלכל משפחה תהיה כתובת, יהיה אדם שתפקידו להיות הקשר שלה.
מל פולישוק-בלוך: זה עדיין לא נעשה.
יהונתן בשיא: תודה רבה.
שאול גולדשטיין: למה מר בשיא עוזב?
שאול גולדשטיין: למה אין נציג אחר של המינהלת שיוכל להחליף אותו עכשיו?
שאול גולדשטיין: זה מראה על אטימות.
מל פולישוק-בלוך: נשאר אתנו מר אורן מגנזי.
שאול גולדשטיין: הוא לא נציג המינהלת.
שאול גולדשטיין: הוא מחפה על הטעויות שלה.
דוד אזולאי: גברתי היושבת-ראש, זה מעשה שלא ייעשה.
דוד אזולאי: יושבת כאן ועדה, יושבים כאן מבקר המדינה וחברי כנסת.
דוד אזולאי: לכולם יש זמן.
דוד אזולאי: הדיון הזה לא יכול להימשך.
מל פולישוק-בלוך: הדיון הזה ממשיך גם אם אדון בשיא היה צריך ללכת לראש הממשלה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו יושבים כאן כוועדה ושומעים את הדברים.
מל פולישוק-בלוך: קודם כול, להזכירכם, המטרה היא דיווח מבקר המדינה על פעולות הביקורת.
מל פולישוק-בלוך: המטרה, שמבקר המדינה ישמע גם את התלונות.
מל פולישוק-בלוך: כל צוות משרד מבקר המדינה, כולל מבקר המדינה בכבודו ובעצמו, נמצא כאן בחדר.
מל פולישוק-בלוך: אבקש לכבד את האיש ואת המערכת.
מל פולישוק-בלוך: המטרה, שמערכת הביקורת תשמע את האנשים, את הבעיות המרכזיות, ואם צריך גם את הבעיות הפרטניות.
מל פולישוק-בלוך: נשב כאן, גם אנחנו כחברי הוועדה לענייני ביקורת המדינה וגם אנשי משרד מבקר המדינה, נשמע את הדברים והביקורת תיעשה בזמן אמת.
מל פולישוק-בלוך: זאת המטרה העיקרית של הישיבה ולא דו-שיח עם אדון בשיא כשלעצמו.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו נדבר גם עם מר בשיא בטלפון ובמפגשים, אבל לא זה העיקר.
מל פולישוק-בלוך: יש עוד גורמים, נמצא כאן גם אדון אורן מגנזי.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת להתקדם.
מל פולישוק-בלוך: חברי הכנסת ביקשו לדבר – חבר הכנסת עבד-אלמאלכ דהאמשה ראשון ואחריו חברי הכנסת זבולון אורלב, אראלה גולן, יורי שטרן, דוד אזולאי ואילן ליבוביץ.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: גברתי היושבת-ראש, אדוני מבקר המדינה, אני רוצה בהזדמנות זאת לברך את מבקר המדינה על הגישה החדשה ועל הדרך בה הוא מטפל בזמן אמת באירועים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מברך גם שהוועדה מוצאת לנכון להתכנס ולעשות סיורים ועבודה בזמן אמת.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: מעבר להיבט הפוליטי, יש כאן טיפול נכון.
מל פולישוק-בלוך: סליחה, מנכ"ל משרד החקלאות נעלם ורציתי שידבר.
מל פולישוק-בלוך: לכן הזמנו אותו.
מל פולישוק-בלוך: הוא היה כאן לפני רגע.
מל פולישוק-בלוך: אני מתנצלת, אפילו לא ביקשתי שיישב על-ידי והוא נעלם.
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת לבדוק, אולי הוא יצא רק לרגע.
מל פולישוק-בלוך: יש כאן עוד גורמים ממלכתיים?
מל פולישוק-בלוך: גם הם יתבקשו לדבר.
קריאה: גם לגורמים פשוטי-העם תהיה אפשרות לדבר?
מל פולישוק-בלוך: ככל שנוכל נשתדל לתת לאנשים להתבטא.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני מברך על הגישה הזאת, ועל כך שעושים עבודה בזמן אמת.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: לחבריי חברי הכנסת אני רוצה לומר, הנושא טעון דיו וכואב, ויש בו צדדים כאלה ואחרים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הייתי מציע לכולנו לשים את הנושאים הפוליטיים בצד כאשר מטפלים בעניין הזה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך לנקוט בגישה עניינית, רק זה ישרת את העניין וכך צריך לנהוג.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: ניגוח פוליטי לא יעזור לאף אחד.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: דיברו כאן למשל על קבורת מתים והעברת קברים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אינני יודע כיצד נהוג בהלכה היהודית אבל בהלכה האיסלאמית אני יודע שהעברת המת חייבת להיעשות במהירות המרבית האפשרית.
זבולון אורלב: קברים של מוסלמים לא יעבירו.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בא כעת מבית-קברות מוסלמי בתל-אביב, שם גולגלות אדם ועצמות נחרשו על-ידי בולדוזרים, כי עיריית תל-אביב רוצה לעשות מבית-הקברות הזה פרויקט של בניין גדול.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: כך קורה בקברים של מוסלמים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: דברים כאלה קורים בתל-אביב וביפו ובמסגדים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: בהזדמנות הזאת – תודה שהערת לי – אני רוצה שמבקר המדינה יבדוק גם מה נעשה בבתי-הקברות האלה ובמסגדים.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני בטוח שהוא לא יסרב.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו צריכים להביא את זה לידיעתו ולטיפולו במהירות האפשרית.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: בואו לא נעשה מזה עניין פוליטי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: חייבים לעשות הכול בטקט.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אם הממשלה פה ושם לא נוהגת כשורה אז הביקורת תגיד לה לתקן, אבל לא מעבר לגישה עניינית שהיא הגישה האפקטיבית.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהתנגחות פוליטית לא תעזור לקדם את הנושא.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא באתי לכאן לעזור למר בשיא או למר שרון.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני נוקט גישה עניינית, ואנחנו מכירים זה את זה שנים רבות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אני חושב שהגישה העניינית מחייבת לעשות את הפעולות השונות לגופו של עניין, באופן אפקטיבי, גם עם ביקורת, אין שום בעיה עם ביקורת, אבל רק לגופו של עניין, בלי שום גוון פוליטי, ולהתעלות על הגישה הפוליטית שכל אחד מאתנו מחזיק.
מל פולישוק-בלוך: זה קצת קשה, אבל מתאמצים.
זבולון אורלב: קודם כול, אני רוצה לברך את מבקר המדינה על ההחלטה האסטרטגית לעשות ביקורת תוך כדי, מתוך מטרה להשפיע על התהליך.
זבולון אורלב: נכון שמשרד מבקר המדינה הוא לא משרד ביצועי, אבל עשיית ביקורת תוך כדי ופרסום ממצאים תוך כדי, בזמנים רלוונטיים, יש לה משמעות רבה מאוד להמשך התהליך.
זבולון אורלב: הואיל ואנחנו צופים – אני חושב שאין בזה מחלוקת – שתהליך השיקום של עקורי/ מגורשי גוש קטיף ייקח שנים, הרי בוודאי יש משמעות רבה מאוד לביקורת, כמו שיש משמעות ללוחות זמנים, של 1 בספטמבר וכדומה, יש לזה משמעות גדולה מאוד.
זבולון אורלב: תקבל גיבוי מלא מכל חברי הכנסת על כל חלקיה.
זבולון אורלב: כמו שנאמר כאן, אין כאן עניינים פוליטיים, זה דבר שבנפשנו.
זבולון אורלב: יש לי שלוש הערות על מה ששמענו, על הנושאים המבוקרים.
זבולון אורלב: דבר ראשון, אני חושב שצריך לעשות ביקורת על סוגיית המכולות.
זבולון אורלב: אין נושא שאני מקבל עליו בשבועיים האחרונים יותר פניות מאשר פרשת המכולות – מי קיבל, איך קיבל, לאן הן מגיעות.
זבולון אורלב: שמענו גם היום דברים קשים מאוד מאנשים שיש להם 3 מכולות, מכולה אחת שם, מכולה אחת לא יודעים היכן נמצאת.
זבולון אורלב: לאנשים לא ברורה הסוגייה הזאת.
זבולון אורלב: צריך לזכור שמדובר כאן ברכוש של אנשים, שזה כל מה שיש להם.
זבולון אורלב: דבר שני, סוגיית החקלאות בגוש קטיף.
זבולון אורלב: כידוע גוש קטיף הצטיין בחקלאות בסוגה עלית, מהמפוארות במדינת ישראל.
זבולון אורלב: כל זה כנראה לא יתקיים יותר, כך זה נראה.
מל פולישוק-בלוך: יתקיים במקום אחר.
אלעד הוכנברג: אי אפשר, כי תנאי הקרקע לא מתאימים.
זבולון אורלב: על-פי האינפורמציה הידועה לי, יישארו אולי 17 חקלאים שכרגע הביעו רצונם להמשיך בתחום.
זבולון אורלב: התמונה ברורה לי מאוד.
יורי שטרן: תהיה חקלאות פלסטינית שתתחרה בחקלאות הישראלית.
זבולון אורלב: הנושא הזה, איך נמחק גוש חקלאי מבלי שתינתן לו חלופה ראויה, ראוי לטיפול רציני.
זבולון אורלב: דבר שלישי, נושא התעסוקה.
זבולון אורלב: לא שמעתי מי מטפל בו.
זבולון אורלב: בגוש קטיף היו אנשים שעבדו ותרמו.
זבולון אורלב: מה קורה בנושא התעסוקה?
זבולון אורלב: ודבר אחרון, נושא התקציב.
זבולון אורלב: אומרים שההתנתקות עולה 8 מיליארד שקל, או 7 מיליארד שקל, אינני יודע כמה.
זבולון אורלב: ברור לכל מי שיודע לעשות חישובים תקציביים שהעלות גבוהה בהרבה, מכיוון שלא לוקחים בחשבון את הרס התעשייה והרס החקלאות.
זבולון אורלב: יש כאן תשומות שנתנו ותרמו לתמ"ג ולתל"ג וכולן נמחקו.
זבולון אורלב: גם את החשבון הזה צריך לעשות ולהראות לאזרחי מדינת ישראל כמה באמת עלתה ההתנתקות הזאת, כולל זה שאנשים עבדו ועכשיו לא עובדים.
זבולון אורלב: יש כאן הרבה עלויות סמויות ועקיפות שגם אותן כמובן צריך לקחת בחשבון.
זבולון אורלב: ומשפט אחרון, לוח הזמנים של פרסום הממצאים, גם ממצאי ביניים, חשוב מאוד, ואפילו קריטי.
זבולון אורלב: אצלנו אומרים: אין מזרזים אלא למזורזים.
מל פולישוק-בלוך: אני חושבת שהמשפט האחרון שאמרת היה הכי חשוב מבחינת קידום הדברים.
אראלה גולן: אני רוצה להוסיף כמה דברים, בעקבות ביקורים רבים מאוד שערכתי בגוש קטיף, וגם הבוקר באחד מבתי-המלון.
אראלה גולן: נושא המכולות נהיה אקוטי כי החורף מתקרב ולאנשים יש דברים במכולות ואינם יודעים איפה ואיך.
אראלה גולן: אני מדברת כרגע רק על אינפורמציה, האינפורמציה שהם יודעים.
אראלה גולן: אני לא אומרת מי אחראי.
אראלה גולן: אני חושבת שצריך לטפל בנושא החינוך.
אראלה גולן: אני יודעת שיש היערכות פרטית של אנשים שמארגנים לבד כיתות ומורים, ואני חושבת שזה לא נכון.
אראלה גולן: עלינו לראות כיצד מטפלים בזה כחברה.
אראלה גולן: יש להם טענות גם על חוסר אינפורמציה מתי הם מקבלים כסף ובאילו שלבים יקבלו כסף; וכמובן תעסוקה, כי יש אנשים שעבדו בגוש קטיף כחלק מן הפעילות בגוש.
אראלה גולן: יש לי הצעה, קודם כול לטווח קצר, ואחר-כך אולי לטווח ארוך.
אראלה גולן: לטווח קצר, כתוצאה מחוסר האמון שנוצר בין המתיישבים ובין מוסדות שונים, כולל המינהלת, אולי כדאי לנו בכל תחום – הן בנושא השיכון, הן בנושא הרווחה, הן בנושא החינוך – בכל מערכת כזאת להכניס מספר תושבים מהגוש, לשמוע בתהליך קבלת ההחלטות מה הם חושבים, איך הם רואים את זה, ואז האינפורמציה תעבור בצורה מסודרת יותר.
אראלה גולן: מי שאחראי לשיכון למשל יתחיל לכלול בישיבות העבודה מספר תושבים מהגוש, מישובים שונים, וכך גם בכל מערכת אחרת.
מל פולישוק-בלוך: את מדברת לא רק על תהליך הביקורת אלא על תהליך הביצוע.
אראלה גולן: בתהליך הביצוע בוודאי, אבל גם בתהליך הביקורת.
אראלה גולן: ברגע שהוא ישמע מכמה תושבים שבאו מגוש קטיף דברים פרטניים – ישמע מאחד על נושא השיכון, ישמע מאחד על נושא החינוך – הביקורת תהיה הרבה יותר אפקטיבית.
מל פולישוק-בלוך: שמענו עכשיו את סקירת משרד מבקר המדינה.
מל פולישוק-בלוך: הם הולכים לתושבים ויושבים איתם וערכו סיורים רבים.
מל פולישוק-בלוך: אני לא יודעת אם מזמן היה לנו מבקר מדינה כל-כך מסייר כמו המבקר הנוכחי, שנמצא בכל מקום.
מל פולישוק-בלוך: הוא הולך ופוגש את האנשים, לא רק שומע את הנתונים.
אראלה גולן: בתהליך הדיונים והסקת המסקנות לדעתי צריך לשתף את הציבור.
דקלה כהן: זה הדבר הראשון שחייבים להחליט היום.
אראלה גולן: לטווח ארוך, כדי שלא נמשיך לגרור מחדלים, אני חושבת שכל נושא ההיערכות לישוב הקבע צריכה להתחיל מחר, בעצם היתה צריכה להתחיל מזמן, אבל לפחות להתחיל מחר – לגמור תוכניות, לשבת עם תושבים, עם קבוצות, להחליט היכן יגורו, לשבת איתם ולשמוע בדיוק מה הם רוצים.
אראלה גולן: לא הייתי יושבת עם 300 איש בבת-אחת אלא בקבוצות עבודה של 20 איש כל פעם.
אראלה גולן: צריך להתחיל לעשות את זה, כי החיבור שלהם למקום החדש יקל על כל התהליך שלהם ושלנו.
דקלה כהן: אני רוצה לחזק את הדברים בשתי דוגמאות קטנות.
דקלה כהן: ניסינו להיערך לפתיחת שנת הלימודים.
דקלה כהן: ניגשה אלי נציגת המינהלת ואמרה: איך אעשה את זה בלי שהאנשים יזרקו את הניירות שלי לפח?
דקלה כהן: אמרתי לה: קחי את השם שלי, תחתמי את שמי בתור רכזת חינוך ואנשים לכאורה יעבירו אלי את הנתונים.
דקלה כהן: אנשים חשים חוסר אמון מוחלט.
דקלה כהן: דיברתי על כך עם מר אילן כהן ועם הסגן של מר בשיא.
דקלה כהן: קחו את האנשים שלנו.
דקלה כהן: אם יהיה חתום למטה מר ליאור כלפה התושבים יתייחסו למכתב.
מל פולישוק-בלוך: ואת תהיי בקשר עם סל"ע?
דקלה כהן: אני אהיה בקשר עם מר ליאור כלפה, כי אאמין בו.
דקלה כהן: הוא יהיה בקשר עם סל"ע.
דקלה כהן: הוא יודע לדבר איתם.
דקלה כהן: אז קחו את האנשים שלנו.
דקלה כהן: יש לנו אנשים מצוינים.
מל פולישוק-בלוך: מה מונע לעשות את זה כבר עכשיו?
אראלה גולן: זה מה שהצעתי, להתחיל להכניס לוועדות אנשים שלהם.
דקלה כהן: זה מה שביקשתי כבר לפני שבוע וחצי ממר אילן כהן.
דקלה כהן: אנחנו רוצים שיעסיקו את האנשים שלנו בשכר, יעמידו אותם לשרת את הציבור.
דקלה כהן: אמרו עכשיו שהוקצבו לכל התהליך 8 מיליארד שקל.
דקלה כהן: קחו את האנשים שלנו, תעמידו אותם צמודים אליכם.
דקלה כהן: התושבים זקוקים להם.
דקלה כהן: הבאנו עובדת סוציאלית, חברה שלנו, נתנו לה חדר במלון כדי שתוכל לעבור בין האנשים.
דקלה כהן: המצוקות אדירות.
דקלה כהן: אנשים לא יודעים שום דבר.
דקלה כהן: אנשים לא יודעים מה יקרה ב-1 בספטמבר.
דקלה כהן: קחו את האנשים שלנו ותשתמשו בהם.
ליאור כלפה: אני יושב-ראש מזכירות נווה דקלים.
ליאור כלפה: אני רוצה להציג שני דברים חשובים מבחינת הקהילה בטווח המיידי כדי לתת כלים לאנשים שנוגעים בנושא הזה.
ליאור כלפה: אמנם צריך לנתח את תקופת העבר, כיצד היתה ההתנהלות, אבל עם הפנים קדימה צריך להסתכל גם מעבר לזה.
ליאור כלפה: אני מדבר למשל על הישוב נווה דקלים, שאני אחראי כלפיו.
ליאור כלפה: לאורך כל הדרך נאמרו שני דברים, גם חודש לפני העקירה בשיחות כאלה או אחרות דיברנו על כך שגם הריכוז הזמני בבתי-המלון חייב להיות במספר מועט של בתי-מלון.
ליאור כלפה: לא יתכן שהישוב נווה דקלים, קהילה של 500 משפחות תהיה מפוזרת ב-13 מקומות ישוב בארץ, כולל ישיבת "תורת החיים" שנמצאת בנצרת.
מל פולישוק-בלוך: תושבי ישוב אחד מפוזרים ב-13 מקומות.
מל פולישוק-בלוך: זה מסוג הדברים שאפשר לשנות תוך כדי התנהלות.
יורי שטרן: אולי זה נעשה בכוונה, כי רוצים להרוס את המרקם של הישוב.
מל פולישוק-בלוך: אל תייחס כוונות נסתרות.
ליאור כלפה: גם עכשיו כשאני יושב עם מר שולי לוי, נציג המינהלת, שמשתדל לעזור, הוא רוצה אבל צריך כלים כדי לתת מענה.
ליאור כלפה: הוא לא מסוגל, אין לו כלים כדי לשפר את המצב הזה ולהגיע לפיזור תושבי הישוב לכל היותר בשני מקומות, בשני אתרים מסודרים.
ליאור כלפה: אני יודע שזה מצריך אולי גם הוצאות כספיות.
ליאור כלפה: אני לא נכנס לשיקולים האלה.
ליאור כלפה: לכל אורך הדרך דיברנו על נושא הקהילה.
ליאור כלפה: במקביל למשא ומתן שמתנהל כרגע עם משרד ראש הממשלה על פתרון קהילתי לנווה דקלים, גם הפתרון הקהילתי הזמני הוא לסדר גודל של 2-4 חודשים.
ליאור כלפה: זה תהליך ארוך והקהילה הולכת לשהות כרגע זמן רב במקומות זמניים, לא רק שבועיים בבית-מלון אחד ועוד שבועיים בבית-מלון אחר.
ליאור כלפה: זה לא טירונות, שאדם הולך מאחורי המפקד ולא יודע מתי המסע נגמר.
ליאור כלפה: אנשים רוצים לדעת, אחרי האי-ודאות שעברנו, שמחכים לנו נניח 3 חודשי המתנה במקום כזה או אחר.
ליאור כלפה: הנגזרת של זה היא מציאת פתרון לחינוך, ביחד אתנו.
מל פולישוק-בלוך: אני מניחה שאתה נמצא בקשר עם מר בשיא.
ליאור כלפה: אני רוצה לומר עוד דבר בנושא הקהילה.
ליאור כלפה: בהסכם ניצן התעוררה בעיה של המשפחות הלא זכאיות.
ליאור כלפה: משפחה שגרה בנווה דקלים 15-20 שנים בשכירות פרטית לא זכאית לשכור קרוון באתר הקהילתי בניצן.
ליאור כלפה: זה לא עולה על הדעת.
ליאור כלפה: יש לנו 40 משפחות כאלה.
קריאה: יש 70 משפחות כאלה.
ליאור כלפה: ההיגיון מחייב לשנות את החקיקה ולתת להם מענה.
ליאור כלפה: אנשים רוצים להישאר עם הקהילה.
ליאור כלפה: משפחה עם 10 ילדים מעדיפה להישאר בקרוון ולא לשכור דירה באשקלון, כי הקהילה חשובה לה.
ליאור כלפה: למה לא לתת להם מענה?
מל פולישוק-בלוך: הם לא מקבלים שום דבר?
ליאור כלפה: הם יכולים לשכור דירה בארץ, בכל מקום אחר.
ליאור כלפה: הם מקבלים החזר שכר דירה, אבל מבקשים להיות חלק מן הקהילה באתר ניצן.
יוסי פוקס: הם מקבלים סכום כסף נמוך מאוד עבור שכר דירה.
ליאור כלפה: הסכם ניצן לא מאפשר לאדם שהתגורר בשכירות פרטית בנווה דקלים, גם אם גר שם 20 שנים או 15 שנים או 8 שנים, לגור באתר ניצן בשכירות בקרווילה.
ליאור כלפה: אדם כזה חייב למצוא פתרון אחר של דיור בארץ.
קריאה: לא צריך לשנות את החוק בשביל זה.
מל פולישוק-בלוך: צריך לשנות את ההחלטה, לא את החוק.
מל פולישוק-בלוך: ליאור, גברת דקלה כהן אמרה לנו: אני אארגן את האנשים שלנו, אבוא אליך, אתה תהיה בקשר עם מינהלת סל"ע.
מל פולישוק-בלוך: זה הגיוני, זאת הדרך הנכונה.
מל פולישוק-בלוך: אתה הרי נמצא בקשר עם סל"ע, כך אני מבינה, לעניין הפתרונות הזמניים הקבועים ולעניין פתרון הקבע.
מל פולישוק-בלוך: האם אתם מגובשים כבר לאן אתם רוצים ללכת?
מל פולישוק-בלוך: בדרך לכאן שמענו על הרצון או ההחלטה או המחשבה להתיישב בנגב כקהילה משותפת, בכלל לא בניצן.
זבולון אורלב: אנשים מפוזרים ב-13 מקומות.
זבולון אורלב: איך הם יכולים לקבל החלטות?
מל פולישוק-בלוך: אני לא מדברת על זה, זה סיפור בפני עצמו.
יוסי פוקס: זה הסיפור היום.
מל פולישוק-בלוך: זה לא סותר.
מל פולישוק-בלוך: 500 משפחות לא חייבות לגור ביחד כדי לקבל החלטה משותפת.
מל פולישוק-בלוך: אפשר לכנס אותן למפגש אחד.
מל פולישוק-בלוך: לא זאת הבעיה.
ליאור כלפה: המציאות שאנחנו חווים היום, בסך הכול "קמנו מהשבעה" אחרי הפינוי מגוש קטיף והעקירה מגוש קטיף.
ליאור כלפה: עבור המשפחות החלטה כזאת היא החלטה גורלית, לאן לעבור לגור, לאילו מקומות חינוך, זאת החלטה משמעותית.
ליאור כלפה: כרגע מזכירות נווה דקלים מכוונת לקו מסוים, לאתר הזמני בניצן.
ליאור כלפה: ננסה להתרכז כולנו יחד, ואת נושא דיור הקבע נפתח בעוד 3-4 חודשים, כאשר נהיה רגועים יותר.
ליאור כלפה: זאת האמירה הציבורית של נווה דקלים כרגע.
ליאור כלפה: זה נמצא כבר במשא ומתן עם מר אילן כהן.
ליאור כלפה: אני מבקש לעזור לנו בדברים קטנים, שלהערכתי צריכים להיפתר.
ליאור כלפה: אני מבין שיש כרגע בעיה משפטית והיועצת המשפטית עו"ד שרית דנה לא מאפשרת למשפחות פרטיות לשכור קרוון באתר ניצן.
יוסי פוקס: זה לא נובע מבעיה בחוק.
יוסי פוקס: המינהלת פשוט אומרת שמבחינת החוק זה לא אפשרי.
מל פולישוק-בלוך: צריך לבדוק את זה.
דוד גרשנזון: הפיזור והשהייה בבתי-מלון לא מאפשרים לאנשים לשבת בנחת-רוח ולחשוב לאן אנחנו רוצים להתקדם.
דוד גרשנזון: יש המון הצעות.
דוד גרשנזון: אליי באופן אישי התקשרו מ-5 מקומות.
דוד גרשנזון: התקשרו ממעלות ואמרו שייתנו לנו שכונה שלמה בתיאום עם עיריית מעלות; התקשרו מבקעת הירדן; התקשרו מאזור חריש.
דוד גרשנזון: אנשים מתקשרים.
דוד גרשנזון: יש יוזמות של כל מיני ישובים שפונים אלינו.
דוד גרשנזון: באופן טבעי, יש גם יוזמות של אנשים שלנו, מתוך קהילה של 500 משפחות.
דוד גרשנזון: יש לנו רצון להתיישב קצת בדעתנו, לראות איך להתחיל להשתקם במינימום, של מציאת מקום עבודה, של שנת הלימודים, לצאת מהבְּרוֹך שאנחנו מצויים בו כרגע ולחשוב בנחת איך לבנות את הקהילה.
דוד גרשנזון: אני אומר שוב, יתכן שיהיה גם פיצול בקהילה.
דוד גרשנזון: כל האופציות פתוחות מבחינתנו.
דוד גרשנזון: אבל בזמן זה אנחנו עדיין יכולים לשים דברים ברורים על השולחן.
מל פולישוק-בלוך: אתם רוצים בשלב הזה את כל התשובות לגבי הדיור הזמני לשנה-שנתיים הקרובות, זה הדגש שלכם.
שלמה וסרטייל: קודם כול, יישר כוח לך גברתי היושבת-ראש וגם למבקר המדינה.
שלמה וסרטייל: כשמבקר המדינה מדבר על ביקורת on line, אני רוצה להזכיר שאנחנו נמצאים כבר באיחור.
שלמה וסרטייל: אני לא רוצה שמבקר המדינה ייכשל בעניין הזה.
שלמה וסרטייל: הרי התנתקות נעשתה, גירוש נעשה.
שלמה וסרטייל: אתם רואים כאן חלק מגולי קטיף.
שלמה וסרטייל: זה כבר דה פקטו.
שלמה וסרטייל: לא צריך עכשיו לבקר ולראות איך זה נעשה.
שלמה וסרטייל: אנחנו יודעים מה אירע עד פרק הזמן הזה, שהוא הזמני, הטרום-זמני.
שלמה וסרטייל: הרי מחכים לנו עוד שני שלבים.
שלמה וסרטייל: מדובר על התיישבות רבת שנים, עם 3-4 דורות שחיו במקום הזה.
שלמה וסרטייל: לא מדובר באיזה מאחזון, אנשים שנטו את אוהלם, אלא מדובר במטלטלין, בציוד, באנשים.
שלמה וסרטייל: האנשים נמצאים כולם בהלם קרב, זאת המציאות נכון לרגע זה, והם יושבים מפוזרים בכל מיני מקומות.
שלמה וסרטייל: דיברו כאן חברים שלי מנווה דקלים.
שלמה וסרטייל: הם מפוזרים.
שלמה וסרטייל: כל תושבי גוש קטיף מפוזרים.
שלמה וסרטייל: גם תושבי ישוב קטן כמו נצר חזני מפוזרים ביותר מ-3 אתרים, וישנם ישובים שעדיין יושבים בצמתים באוהלים.
שלמה וסרטייל: כשאנחנו רואים מה נעשה על-ידי מינהלת סל"ע – סל"ע, להזכירכם, זה סיוע למתיישבי עזה – אני רוצה לומר משפט קשה: אם הייתי מנסה לתכנן בצורה רעה יותר או אכזרית יותר איך לפנות, איך לגרש את תושבי גוש קטיף לא הייתי מצליח למצוא דרך קשה יותר.
שלמה וסרטייל: אני אומר את זה בשיא האחריות.
שלמה וסרטייל: למשל, האוטובוס שהיה אמור לקחת את המגורשים נעצר באמצע הדרך כי נגמרה לו הוויזה בשעה 23:30, והילדים ישנו על המדרכה.
שלמה וסרטייל: ליושב-ראש אין זמן לשמוע אותנו.
שלמה וסרטייל: הוא אמר שאיש לא יישן ברחוב.
שלמה וסרטייל: באותו לילה ילדי קטיף, ילדים קטנים – זה מצולם בעיתון – ישנו על המדרכה בצומת מסמיה (צומת בני ראם).
שלמה וסרטייל: זאת עובדה.
שלמה וסרטייל: אני מדבר על האוטובוס הראשון שהוציא את האנשים.
שלמה וסרטייל: אני מדבר על המקום הראשון שהיו צריכים להגיע אליו, בית-המלון, שלא היה מתוכנן מראש, שלא ידעו מראש.
שלמה וסרטייל: למנהל האולפנה בעופרה נאמר בטלפון שבעוד שעה יגיעו אליו מגורשים מגוש קטיף, אבל אף אחד לא דיבר אתו לפני כן.
שלמה וסרטייל: כשמדובר על הדברים האלה, על הבסיס, אז אני לא יודע מה הם עשו במהלך השנה וחצי האחרונות.
יורי שטרן: ולאן הלך הכסף?
שלמה וסרטייל: זה לא מעניין אותי בכלל.
שלמה וסרטייל: כסף יש פה כנראה בלי סוף.
יורי שטרן: רק בשביל להרוס.
יורי שטרן: לא בשביל לבנות.
שלמה וסרטייל: כרגע אנחנו מנסים להציל את המטלטלין שלנו.
שלמה וסרטייל: חבר הכנסת אורלב, קראת לזה מכולה.
שלמה וסרטייל: אני קורא לזה מיקסר.
שלמה וסרטייל: יוסי קורא לזה כבר טוסטר.
שלמה וסרטייל: אתה יודע מה אתה מכניס אל תוך המכולה הזאת אבל לא יודע מה ייצא ממנה בעוד לא יודע כמה זמן.
שלמה וסרטייל: אנחנו מבקשים להקל קצת את הגזירה ולהאט את הקצב.
שלמה וסרטייל: תנו לאנשים להוציא בנחת את המטלטלין שלהם, את "הזבל" שהם אספו במשך 30 שנים.
שלמה וסרטייל: תנו להם להוציא אותו בצורה מסודרת.
שלמה וסרטייל: יש בתים שנהרסו כשבתוכם עדיין המטלטלין.
זבולון אורלב: יש לך שֵם של משפחה אחת שהרסו את ביתה על מטלטליה?
שלמה וסרטייל: כן, ביתו של פסח אייזמן מגני טל נהרס על כל תכולתו.
זבולון אורלב: והבית שלך?
שלמה וסרטייל: הייתי שם כשכלי המשחית נכנסו לבית.
שלמה וסרטייל: ראיתי את זה וצעקתי החוצה והם נבהלו.
שלמה וסרטייל: זה הבית האחרון בגני טל.
שלמה וסרטייל: אחר-כך הם חיכו וגם בכו יחד איתנו.
אלעד הוכנברג: יש לנו רשימה.
שלמה וסרטייל: רק דבר אחד אני רוצה לבקש ממבקר המדינה, וגם ממך גברתי היושבת-ראש, מכיוון שיש לך כוח של ביקורת המדינה.
שלמה וסרטייל: אני מבקש, אל תדברו אתנו ברגישות ובנחישות.
שלמה וסרטייל: אלה מילים שאנחנו לא יכולים לשמוע.