GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יורי שטרן: מה זאת אומרת מאשר את ההסכם?
אלי בן דהן: שואל אותם ובודק איתם אם באמת ההסכם נעשה מרצונם, ואין ביניהם חילוקי דיעות.
יורי שטרן: אז למה זאת לא הנקודה הסופית אם כך?
אלי בן דהן: אחר כך צריך את הגט עצמו.
אלי בן דהן: זה עדיין לא גירושין.
אלי בן דהן: הגט הוא משהו כמו דף שנכתב על ידי סופר מיוחד כמו ספר תורה עם קולמוס ועדים, זה עוד דיון.
אליעזר גולדברג: תסלח לי, זה לא דיון.
אליעזר גולדברג: איזה דיון זה.
אליעזר גולדברג: באים לסופר בית הדין והוא כותב את הגט.
אליעזר גולדברג: איזה דיון זה?
אלי בן דהן: במחילה, זה לא בדיוק כך.
אלי בן דהן: אני אסביר.
יורי שטרן: יש עיצוב לגט כמו לכתובה?
אליעזר גולדברג: גם אני נכחתי בתהליך זה.
אליעזר גולדברג: לא בשבילי אבל עבור קליינטים שלי, כשפעם בימים הטובים הייתי גם עורך דין.
אליעזר גולדברג: עד כמה שאני זוכר, אמנם עברו כמה שנים, בית הדין קובע מועד למתן הגט.
אליעזר גולדברג: ואז באותו יום נכנסים הצדדים לכל הטקס והכתיבה וכל השאר.
אליעזר גולדברג: זה לא דיון.
אליעזר גולדברג: זה כבר האקט הסופי לאחר החלטת בית הדין על הגירושין.
אליעזר גולדברג: אין שם דיון.
אליעזר גולדברג: הסופר, ספרא דדיינא איננו בית דין, הוא לא יושב כדי להחליט במחלוקות בין הצדדים.
אלי בן דהן: אבל אדוני, הצדדים מופיעים בפני דיינים.
אלי בן דהן: זה זמן שיפוטי.
אליעזר גולדברג: זה לפני.
אלי בן דהן: אדוני טועה, במחילה.
אליעזר גולדברג: זה בחדר נפרד, הם מתכנסים בחדר נפרד.
אלי בן דהן: הכתיבה היא בחדר נפרד אבל המינוי נעשה בפני הדיינים.
אלי בן דהן: המינוי של הסופר והעדים נעשה בפני הדיינים.
אלי בן דהן: מסירת הגט נעשית בפני הדיינים.
אלי בן דהן: קביעת השמות של הצדדים, הדיינים קובעים.
אלי בן דהן: כיוון שבגט אין סימני זיהוי כמו בתעודת זהות לכן מצריכים לכתוב בגט גם את השמות ואת הכינויים שלהם, זה זמן שיפוטי.
אלי בן דהן: זה זמן שלוקח בין חצי שעה לשעה לפחות.
אליעזר גולדברג: בסדר, אבל זה לא דיון.
אליעזר גולדברג: משה גפני: הרב בן דהן.
אליעזר גולדברג: נדמה לי שאין ויכוח על כך.
אליעזר גולדברג: מה שהמבקר טוען אני גם מבין כמוהו.
אליעזר גולדברג: מה שהמבקר טוען הוא דבר כזה, היה דיון בבית הדין והוחלט בבית הדין שנותנים גט.
אליעזר גולדברג: ראובן נותן ללאה גט.
אליעזר גולדברג: נגמר הסיפור.
אליעזר גולדברג: קובעים מועד שנותנים את הגט, זה יכול לקחת חצי שעה, זה יכול לקחת רבע שעה, אבל זה לא דיון, אין יותר דיונים, יש מסירת הגט.
אליעזר גולדברג: זה מה שהמבקר אומר.
אלי בן דהן: אולי המילה דיון היא לא מתאימה.
אליעזר גולדברג: אני מודה לרב גפני שהסביר את דברי שקודם לא היו ברורים.
משה גפני: אדוני המבקר, גם לי אין נסיון עם גט.
אליעזר גולדברג: הסברת את הדברים היטב.
שמעון יעקובי: אני עורך דין שמעון יעקובי, היועץ המשפטי של בתי הדין.
שמעון יעקובי: הויכוח על מסירת הגט הוא מעשה שיפוטי מוחלט.
שמעון יעקובי: זה הקטע החשוב ביותר של תהליך הגירושין.
משה גפני: מכיוון שאני לקחתי את התפקיד של דובר מבקר המדינה, לא מוניתי לכך, אבל אדוני היועץ המשפטי, זה מאוד פשוט מה שהמבקר אומר.
משה גפני: כל מה שאתה אומר נכון.
משה גפני: אף אחד אינו מתווכח על מסירת הגט, זה ברור לחלוטין, לפי דעתי כל הנוכחים כאן בחדר יודעים את זה ולא רק מבקר המדינה.
משה גפני: מה שהמבקר טוען זה נכון.
משה גפני: אין יותר דיונים.
משה גפני: יש אקט של מסירת הגט שהוא החלק החשוב ביותר והרציני ביותר.
אלי בן דהן: אבל הוא נעשה בפני דיינים בזמן שיפוטי.
משה גפני: נעשה בפני דיינים גם על זה אין ויכוח.
משה גפני: כדי לעשות שלום בית, אני לא יודע מה זה זמן שיפוטי, אתה מדבר על משכורת?
משה גפני: מה זה זמן שיפוטי?
בת שבע שרמן: מאי נפקא מינא, באותו זמן אי אפשר לקבוע.
אלי בן דהן: בדיוק.
אלי בן דהן: אי אפשר לקבוע משהו אחר באותה שעה.
אלי בן דהן: בשעה הזאת הם מוקדשים לתיק הזה.
בת שבע שרמן: לכן האישה צריכה לחכות תשעים יום לדיון הבא בגלל שהדיינים צריכים להיות נוכחים.
בת שבע שרמן: אם היו דיינים אחרים יושבים לפקח על זה ולא הדיינים שיושבים בדיון, אז היה אפשר לדון, כמו שיש בבית הדין בתל אביב, אז לא היה צריך לחכות עוד שלושה חודשים.
יורי שטרן: האם אין פה סחבת מיותרת שנוצרת כתוצאה מהטכניקה של העניין.
יורי שטרן: הרי הדיון היה, ויש החלטה והגט אושר.
יורי שטרן: כותבים אותו, וזה אקט טכני לחלוטין.
יורי שטרן: ואז צריכים במעמד הדיינים לתת אותו.
יורי שטרן: בירור שמות זה גם לא נראה לי בתקופה המודרנית.
יורי שטרן: אולי פעם זה באמת היה מסובך ולא היו שמות משפחה,
אלי בן דהן: כן היו בעבר גם שמות משפחה.
אלי בן דהן: לפני כמה חודשים נשיא בית הדין הרבני הגדול הרב עמר קבע בהנחייה שבירור השמות יעשה במועד שבו אושר הסכם הגירושין כדי לצמצם את מספר הפעמים שהזוג יגיע, במקום שלוש פעמים לפעמיים.
יורי שטרן: גם שהדיינים יתפנו מחדש.
אלי בן דהן: נכון.
אלי בן דהן: זאת ההנחיה של נשיא בית הדין הרבני הגדול.
אלי בן דהן: הוא דיבר עליה גם בכנס דיינים שהיה לפני חודש ואנחנו מקווים שההנחייה הזאת תופנם כמה שיותר מהר.
אליעזר גולדברג: אבל השאלה הפשוטה היא.
אליעזר גולדברג: בשנה אם אינני טועה, יש 365 יום.
אלי בן דהן: יש 200 ימי עבודה בלבד.
אליעזר גולדברג: באים בני זוג בהסכמה.
אליעזר גולדברג: ואני מדבר עכשיו רק על הסכמה.
אליעזר גולדברג: לא נכנס לדברים אחרים.
אליעזר גולדברג: מדוע צריך הגט להינתן כעבור כ 227 ימים, זאת השאלה.
אליעזר גולדברג: באים בהסכמה.
אליעזר גולדברג: אין ביניהם ויכוח.
אליעזר גולדברג: אין ביניהם ריב.
אליעזר גולדברג: חותמים כבר לפני, או אפילו במעמד בית הדין.
אליעזר גולדברג: נסתיימו כל הסכסוכים.
אליעזר גולדברג: מדוע צריך להמתין 227 יום למתן הגט.
אליעזר גולדברג: זאת השאלה שלי.
אלי בן דהן: 96 אחוזים ממתינים רק תשעים יום.
אלי בן דהן: זה ממש לא מדוייק אדוני, עם כל הכבוד, זה לא 227 אלה תשעים יום אותם ממתינים 96 אחוזים מהפונים.
אלי בן דהן: אתה מדבר על ארבעה אחוזים מהפונים שהם הסיטו את הממוצע ל 227 יום, אבל 96 אחוזים סיימו את התהליך ב 90 יום, שאין כמעט אפשרות לצמצם את זה לפחות מכך.
יורי שטרן: אם למשל בירור שמות,
אלי בן דהן: אני מסביר.
אלי בן דהן: יש זמן שיפוטי של דיינים.
אלי בן דהן: אפשר לדחוס אותו יותר.
אלי בן דהן: אם היו יותר דיינים אולי היה אפשר לצמצם את זה עוד יותר.
אלי בן דהן: אבל, למיטב הבנתי הזמן מצטמצם כמעט במינימום האפשרי, אני לא רואה הרבה אפשרויות לצמצם את זה ברמות האלה.
יורי שטרן: אבל אתה ציינת שהוחלט לוותר על שלב אחד.
יורי שטרן: אז זה עוד המתנה שאני מניח של שבועיים שלושה.
אלי בן דהן: ולכן הגענו לנתון הזה ש 96 אחוזים מהתיקים מסתיימים בתשעים יום.
יורי שטרן: תגיד לנו בבקשה.
יורי שטרן: מהם 4 האחוזים נותרים, מהיכן הקושי איתם?
אלי בן דהן: אני אמרתי שלפעמים אנשים באים בהסכמה, אבל פתאום מתברר שאחד מהם או שניהם חוזרים בהם מההסכמה ולגבי מה שהם הסכימו קודם, פתאום בבית הדין הם חוזרים בהם.
יורי שטרן: הם חוזרים בדיון או בתקופת המתנה שלאחר הדיון עד לבירור שמות?
אלי בן דהן: פתאום מעלים טענות חדשות ודרישות חדשות.
יורי שטרן: זה אומר שעצם הדחיות האלה, הישיבות הנוספות, זה יוצר מרחב שבו נסוגים מהסכמה, שזה לא טוב.
יורי שטרן: אז זה רק חיזוק נוסף לכך שצריך ככל האפשר, לאחר קבלת ההחלטה כמובן, לצמצם את שאר ההמתנות ככה טוב יותר, כי גם אתם מעוניינים מבחינה הלכתית שהדבר יתבטא בהסכמה.
משה גפני: למה, לפעמים זה הפוך.
משה גפני: לפעמים זה נכון כמו שאתה אומר, פתאום מתבררים חילוקי דיעות, אבל לפעמים זה בדיוק הפוך.
משה גפני: משך הזמן הזה מאפשר אולי לחזור ולחזור בהם מההסכמה של הגירושין בכלל.
יורי שטרן: כמה מקרים כאלה יש?
יורי שטרן: כמה מהמקרים של גירושין בהסכמה, נגיד בשנה האחרונה, נגמרו בשלום בית לאחר קבלת ההחלטה על אישור גט?
אלי בן דהן: אין לי נתון כרגע,
משה גפני: אבל יש מקרים כאלה?
אלי בן דהן: יש בוודאי.
אלי בן דהן: אין לי נתון כזה.
יורי שטרן: אבל מדובר על עשרות או על מקרים בודדים?
אלי בן דהן: במהלך השנה בוודאי על עשרות מקרים.
אלי בן דהן: אני רוצה שתבינו.
אלי בן דהן: מדובר בקרוב ל 8000 זוגות שמגיעים עם הסכם.
אלי בן דהן: מתוכם, 4 אחוזים האלו ממתינים.
אלי בן דהן: חלקם באמת חוזרים לשלום בית.
יורי שטרן: אני גם שואל על אלו שממתינים 40 יום, 50 יום לאחר קבלת אישור הגט, כי המערכת היא, שוב, אם משה גפני לקח על עצמו להיות דובר של מבקר המדינה,
משה גפני: לא רשמית, עוד מישהו יכול לחשוב שזה רישמי, חוץ מזה המבקר צריך למנות אותי, מה אתה חושב כבוד כזה אני לוקח לבד?
אליעזר גולדברג: אני רואה את זה כהצעה.
יורי שטרן: ותשקול אותה ברצינות.
אליעזר גולדברג: אני אשקול, בוודאי שאני אשקול.
משה גפני: זה לבד מספיק לי.
יורי שטרן: אני אקח על עצמי את תפקיד הדובר של אלו שבעצם הגיעו לדיון היינו עמותות ואירגונים שמייצגים את נפגעות המערכת.
יורי שטרן: מדובר על כך שהמהלך הזה כולו מזמין סחיטה וסחטנות.
יורי שטרן: הוא יוצר מצב בו הגבר, נותן הגט, יכול להשתמש בכוח שלו מול הצד השני בשביל לסחוט תנאים יותר טובים כמו מחיקת דמי מזונות, הורדת גובה הסכום וכו'.
יורי שטרן: כל מיני דברים שהם בסך הכל היו צריכים להיות תוצאה של שיקול דעת של הדיינים ולא של שימוש במתן גט ככוח הלחיצה.
יורי שטרן: אם זה נכון ואם מקרים כאלה הם רבים ולא מקרה בודד, אז כל דחייה כזאת וכל המתנה היא הרבה פחות לשלום בית.
יורי שטרן: לשלום בית מיועדת אותה מערכת שבקושי קיימת, לא באשמתכם אמנם, אבל באשמת משרד האוצר, המערכת של יחידות הסיוע.
יורי שטרן: אם ההמתנות האלה היו מיועדות מראש למיצוי פתרון של שלום בית, שזה אני חושב מטרה קדושה.
יורי שטרן: הקלות הבלתי נסבלת שבה מתגרשים היום, אני לא רואה את עצמי כחלק מהדור הישן אבל הקלות בה זוגות מתפרקים מדהימה אותי אם יש מהלך שיכול לשמור על המשפחה מהחלטה פזיזה לפרק אותה, אז כדאי לעשות את כל המאמץ הזה.
יורי שטרן: אלא, שאותו כלי שאמור היה לסייע, ההמתנה לכשעצמה, במצב של ויכוח, אינני יודע כמה היא עוזרת.
יורי שטרן: מה שהיה אמור לעזור זה יחידת סיוע שבעזרת הפסיכולוגים והעובדים הסוציאלים, הייתה אמורה להתערב ולהציע עזר.
יורי שטרן: היחידה הזאת אינה קיימת ולכן בהעדר היחידה אין גם שום הצדקה ושום טעם חיובי להמתנות ולדחיות למיניהן.
יורי שטרן: לא יווצר מזה דבר טוב.
משה גפני: אם אפשר, אדוני היושב ראש, להוסיף על הדברים שלך.
משה גפני: תראה, אנחנו העברנו בכנסת מערכת שלמה של חקיקה שכולנו תמכנו בה, של סנקציות מאוד קשות על הבעל שמנצל את זכותו כביכול, במקרה הזה, לרעה.
משה גפני: יש מערכת חקיקה שהולכת ונעשית נוקשה מקדנציה לקדנציה.
משה גפני: וכולנו תמכנו בחקיקה הזאת.
משה גפני: יש פה אפליה בלתי מתקבלת על הדעת.
משה גפני: אני הייתי חבר בוועדה למינוי דיינים.
משה גפני: הייתי חבר בוועדת המשמעת.
משה גפני: לא חסכתי, ויעיד על כך הרב בן דהן, מדיינים שעשו את מלאכתם לא נאמנה, לא חסכתי את שבט ביקורתי, אפילו שהם תלמידי חכמים והכל, הם צריכים לעשות את מלאכתם נאמנה.
משה גפני: כמו שלא חסכתי את שבט ביקורתי משופטים שדיברו באופן חמור ביותר ועשו את מלאכתם לא נאמנה, אף על פי שלא הייתי חבר בוועדה למינוי שופטים.
משה גפני: אני חושב שמערכת צריכה לשרת במיוחד במקרה הזה.
משה גפני: במקרה הזה, בניגוד לבתי המשפט, אנחנו מדברים בעצב הכי רגיש של חיי המשפחה.
משה גפני: הגמרא אומרת שבעל ואישה שמתגרשים מזבח מוריד עליהם דמעות.
משה גפני: אנחנו עוסקים בבעיה הכי עדינה, הכי משפחתית, זה לא שמישהו מכר לשני רכב גנוב.
משה גפני: זה לא מערכות חשובות ככל שיהיו, שיש מעילה בבנק הפועלים, בסדר.
משה גפני: אבל בתוך חיי המשפחה בדבר הכי רגיש, אני מאמין שדיין שעושה את מלאכתו נאמנה מחפש בכל זאת דרך, אולי כן יהיה שלום בית.
משה גפני: יש דיינים שאינם עושים את מלאכתם כמו שצריך, ומזניחים, ולא כותבים פסקי דין, כמו שיש שופטים שעושים את זה ושמענו על הדברים האלה.
משה גפני: ואני מסכים אתך לגמרי.
משה גפני: המערכת מפלה את בתי הדין הרבניים לרעה ומי שסובל מזה לבסוף אלו הנשים.
משה גפני: בבית המשפט לשופט יש סטג'ר, יש מישהו שיושב לידו, הוא לא צריך לעשות את העבודה לבד.
משה גפני: הדיין בבית הדין, אתה מוזמן לבוא ולראות, אני הייתי בבתי הדין בסיורים כמה פעמים בגלל העבודה הזאת, הדיין יושב ועושה הכל לבדו.
משה גפני: יש יש פה מישהו ממשרד האוצר?
משה גפני: במשרד האוצר מתייחסים לבתי הדין כמו שמתייחסים אני לא יודע למה.
משה גפני: כשהנהלת בתי הדין מבקשת סיוע לדיין, אפילו בבית הדין הגדול, לא מקבלים.
משה גפני: ההתייחסות היא התייחסות כאילו שאנחנו עוסקים פה באיזשהו שוק בדואי.
משה גפני: הדתיים קיבלו כמה דיינים, בזה נגמר הסיפור.
משה גפני: זאת ההתייחסות של משרד האוצר, עד היום מאז קום המדינה.
משה גפני: ומי סובל מזה בסוף?
משה גפני: אלו בעיקר הנשים.
משה גפני: משרד האוצר לא אכפת לו מהעניים, מחלשים, מנכים, מילדים, עכשיו גם מנשים לא.
יורי שטרן: את זה תגיד את זה בוועדת הכספים.
משה גפני: לא, אני אומר את זה בוועדה לביקורת.
משה גפני: אין מקום יותר טוב מזה.
יורי שטרן: אבל בסוף תצביעו בעד התקציב.
משה גפני: נכון, בעזרת השם.
משה גפני: אתה רוצה שתהיה מדינה בלי תקציב או שלא תהיה מדינה?
משה גפני: אתם הבאתם את התקציב הזה, אתם הקמתם את הממשלה הזאת.
משה גפני: אני לא, אני הייתי אופוזיציה.
משה גפני: אני עכשיו מתקן מה שעשיתם.
משה גפני: מה אני עשיתי את הממשלה הזאת?
יורי שטרן: היא הייתה נופלת בלעדיך.
משה גפני: היא לא נופלת בלעדי.
משה גפני: אתה יודע מה, אם אני יוצא שינוי נכנסת.
משה גפני: מה, אנחנו לא יודעים את המציאות?
יורי שטרן: משה, נחזור לבתי הדין.
יורי שטרן: יש פה שתי בעיות שונות.
יורי שטרן: אחת, החשובה ביותר זה העדר תיקצוב לאותה יחידת הסיוע ואפליה בוטה של המערכת הזאת מול המערכת האזרחית.
יורי שטרן: בדו"ח מבקר המדינה יש התייחסות מאוד ברורה לעניין.
יורי שטרן: כשהם אומרים שמ 98 כשהייתה החלטת הממשלה, 2003 ,לא תוקצב.
יורי שטרן: ב 2003 אמרו שיש החלטת הממשלה על פירוק משרד הדתות ולכן, כושר הנבואה של אנשי משרד האוצר הוא בלתי רגיל אם הם ב 98 כבר ראו את הנולד שטרם נולד, וכבר ידעו שכעבור חמש שנים הממשלה תחליט החלטה מאוד לא שקולה ומאוד לא בשלה של פירוק משרד הדתות ללא הכנה כלשהי של אלטרנטיבות ושל רצף הטיפול בשירותי הדת בכלל.
יורי שטרן: חמש שנים משרד האוצר לא תיקצב, לא מימש את החלטת הממשלה.
יורי שטרן: כעת, שאלה תמימה שלי באמת למבקר המדינה.
יורי שטרן: הנה אנחנו מגלים, הייתה החלטת ממשלה.
יורי שטרן: אחד ממשרדי הממשלה, מתוך חוסר משמעת, רשלנות, כושר נבואה בלתי רגיל, לא תיקצב, לא מילא את החלטת הממשלה ואי אפשר לקבל את ההחלטה של 2003 כהסבר לאי ביצוע החלטת הממשלה בין 98 ו 2003.
יורי שטרן: מה ממשלת ישראל או מה מדינת ישראל צריכה לעשות?
יורי שטרן: איזה סנקציה, מי אחראי על אי ביצוע של החלטת הממשלה?
יורי שטרן: הרי התוצאה היא בשטח.
יורי שטרן: התוצאה היא כך שכמה מאות משפחות שאולי היו יכולות להישאר כמשפחות, לטובת הילדים שלהם, לטובתם עצמם, יתפרקו בהעדר סיוע מקצועי של האנשים שהיו אמורים לתת אותו.
יורי שטרן: זה דבר שעלה ביוקר לאזרחים רבים מאוד.
יורי שטרן: באיזה אחריות נושא משרד האוצר ואותם הפקידים הספציפיים?
יורי שטרן: ראש אגף התקציבים, המנכ"ל, שלא מימשו את החלטת הממשלה?
אליעזר גולדברג: תראה.
אליעזר גולדברג: תפקידו של מבקר המדינה להצביע על ליקויים ועל בעיות במינהל.
אליעזר גולדברג: אין בידו כלים נוספים.
אליעזר גולדברג: הכלים הם בידי הממשלה, הכלים הם בידי הכנסת, הכלים הם בידי הציבור, הכלים הם בידי התקשורת כדי להתריע ולהצביע ולצעוק ולזעוק.
אליעזר גולדברג: אני לא יכול לעשות יותר מהסמכויות שניתנות לי, דהיינו להצביע ולהעיר ולהאיר ואת זה עשיתי גם במקרה הזה.
אליעזר גולדברג: אני לא יכול לקחת את שר האוצר ולומר, בגלל זה שלא קיימת את החלטת הממשלה, תיענש או תיקנס בקנס.
אליעזר גולדברג: בשביל זה גם קיימת הוועדה הזאת.
יורי שטרן: אבל לשאול שאלה של מבקר המדינה.
יורי שטרן: גילית דבר שהוא בניגוד מוחלט למינהל תקין, את זה אתה יכול לעשות?
אליעזר גולדברג: זו לא הפעם הראשונה שהממשלה מחליטה החלטות וההחלטות לא מבוצעות.
משה גפני: אנחנו מדינה במזרח התיכון.
משה גפני: אנחנו לא מדינה באירופה.
משה גפני: באירופה כששר אוצר היה מגיע למצב כזה, הוא היה חייב להתפטר.
משה גפני: אנחנו בין סוריה, ללבנון, למצריים, בואו ונכיר את מקומנו.
משה גפני: שר האוצר יתפטר על דבר כזה?
משה גפני: על דברים יותר חמורים הוא לא התפטר.
יורי שטרן: אני מפנה את השאלה לנציג משרד האוצר שיושב כאן.
יורי שטרן: איך קרה שממשלת ישראל החליטה על הקמת יחידות סיוע, ומעולם לא ניתן לזה תקציב.
יורי שטרן: איך ידעתם ב 98 וב 99 שמשרד הדתות יפורק ואז אפשר יהיה להסתייע ביחידות הסיוע של משרד המשפטים, דבר שאני בכלל איני בטוח שהוא נכון.
יורי שטרן: אני יודע שבמשרד האוצר אתם מומחים לכל דבר.
יורי שטרן: אתם מומחים גדולים מאוד בדיני הלכה ולכן החלטתם שיחידת הסיוע שמשרתת את בתי הדין האזרחיים גם תוכל לסייע לבתי הדין הרבניים ללא תוספת תקנים, ללא שינוי הרכב.
יורי שטרן: נגיד אפילו שההצעה הזאת היא משום מה נכונה, איך ידעתם על כך ב 98 וב 99 וכן הלאה.
מאיר בינג: שמי מאיר בינג ואני רפרנט ממשל ומינהל במשרד האוצר.
מאיר בינג: לצערי או לא לצערי לא הייתי ב 98 במערכת.
יורי שטרן: זה ממש לא צריך להיות לצערך,
משה גפני: סליחה, מתי נכנסת למערכת?
מאיר בינג: לפני תשעה חודשים?
משה גפני: חשוב לי מאוד טכנית להבין, בכל אופן אני חבר בוועדה, מה משרד האוצר שולח לוועדה.
משה גפני: אתה בחור נחמד אבל אותי מאוד מעניין הנושא הטכני.
משה גפני: יש עוד מישהו שמופקד על בתי הדין הרבניים במשרד האוצר או שאתה היחידי?
משה גפני: אין עוד רפרנט במשרד המשפטים?
יורי שטרן: ראית שהייתה החלטה.
יורי שטרן: אתה מודע לזה, למדת את החומר שהיית צריך להכין.
יורי שטרן: מי החליט לא לבצע אותה את ההחלטה?
מאיר בינג: אינני יודע מי החליט לא לבצע.
מאיר בינג: זה מה שהוחלט כרגע לצורך העניין.
מאיר בינג: אני יכול לומר שהיחס שבתי הדין הרבניים מקבלים והרב בן דהן הוא יחס טוב, והרב בן דהן יכול להעיד.
יורי שטרן: אתה יודע ליחס טוב של האוצר יש ביטוי מדוייק.
יורי שטרן: אריטומטי מאוד.
יורי שטרן: יש לו שורה בתקציב המדינה ושם מתבטא היחס.
יורי שטרן: בדרך כלל היחס הגרוע ביותר של משרד האוצר ברמה האישית, מסתיים בתקציב יותר גדול, והיחס הטוב נגמר באפס.
משה גפני: כשבמשרד האוצר אומרים לי שהם אוהבים אותי, הרבה פעמים הם אומרים לי את זה שם, אני אומר להם יותר טוב שישנאו אותי אבל שבתקציב יכתבו אחרת.
יורי שטרן: זה רק אומר לזכותו של הרב בן דהן שהוא אדם נחמד, נעים בשיחה ולכן הוא לא עושה לכם בלגן, לא הופך שולחנות ואז הוא לא מקבל כלום.
משה גפני: בעקבות זה שאתם אוהבים את הרב בן דהן, מה עשיתם עם הנושא של החלטת הממשלה?
מאיר בינג: תקציב 2005 סוכם בינינו בהסכמה ואני מניח שנתחיל לנהל משא ומתן, נדבר על יחידות הסיוע האלה.
יורי שטרן: התקציב כבר סוכם ואז אתם מנהלים משא ומתן אחרי שהוא סוכם?
יורי שטרן: זה לבירור שמות או מה?
מאיר בינג: התקציב של 2005 סוכם בינינו באוגוסט כשישבנו והכנו את תקציב המדינה לשנת 2005.
יורי שטרן: ומה נתתם שם לביצוע החלטת הממשלה ליחידות הסיוע של בתי הדין הרבניים?
מאיר בינג: מהתקציב הזה לא נתנו לנושא הזה.
יורי שטרן: משרד ראש הממשלה שהוא כמובן משרד לדוגמא הוא בין היתר גם אחראי על מעקב אחרי ביצוע המלצות של דו"ח מבקר המדינה.
יורי שטרן: הייתה התייחסות כלשהי?
יורי שטרן: מי מייצג את משרד ראש הממשלה?
יורי שטרן: אני מבין שאף אחד לא הגיע.
יורי שטרן: אנחנו צריכים לשאול אותם באמת מה הם עשו כאשר התגלה העניין של אי ביצוע החלטת הממשלה ומה בתקציב השנה משרד האוצר מתכוון לתת להקמת היחידות האלה.
יורי שטרן: אפרופו, אני רוצה לשאול את הרב בן דהן.
יורי שטרן: האם באמת יחידת הסיוע שאמורה לשרת את בתי הדין הרבניים, יחידת הסיוע היא פחות או יותר זהה לאלה שעובדות בבתי הדין לענייני משפחה ולכן אתם יכולים להסתייע בהם או שיש איזשהו שוני?
אלי בן דהן: מבחינת מתכונת העבודה פחות או יותר היא אותו דבר.
אלי בן דהן: גם מבחינת המפתח.
אלי בן דהן: רק המפתח יהיה שונה.
אלי בן דהן: בבית המשפט למשפחה, לכל שופט יש יחידת סיוע.
יורי שטרן: מבחינת המיומנות של האנשים, כי לשם שינוי האוצר הפעם כן ידע על מה הוא מדבר.
אלי בן דהן: כן, אלו אותם תנאים, אותם כישורים, אותן דרישות בדיוק.
יורי שטרן: בבקשה גברת חן, תציגי את עצמך בבקשה.
עדי חן: אני עורכת דין עדי חן ואני מרצה לדיני משפחה בירושה, בקריה האקדמית ואני רוצה להעיר כאן נקודה מסוימת, שחוסר תקציב בבתי הדין הרבניים בעניין יחידות הסיוע יש לה השלכות חמורות ורבות לעניין סמכויות השיפוט, וסמכויות השיפוט בין ערכאה אזרחית וערכאה דתית, יש להן השלכות גורליות, ואני אסביר את הדברים.
יורי שטרן: עכשיו מסינית תעברי לעיברית לאדם פשוט כמוני, שלא למד משפטים.
עדי חן: אני רוצה להעיר נקודה מאוד גורלית שכפי שאני רואה היום הם לא העלו אותה.
עדי חן: היום אנשים עובדים מכוח בקשות ליישוב סכסוך.
עדי חן: אנשים מגישים בקשה לבית המשפט למשפחה, כדי שישלחו אותם ליחידת הסיוע.
עדי חן: ברגע שאישה מגישה בקשה כזו או לפעמים גבר, לפי האינטרס, מפנים אותם ליחידת הסיוע, ברגע שהם הופנו ליחידת הסיוע על פי התקנות, בית המשפט לענייני משפחה קנה סמכות.
עדי חן: למה עשו את כל זה?
עדי חן: ואני אומר את הדברים בצורה הכי גלויה והכי עדינה, כדי לנגוס בסמכויות של בתי הדין הרבניים.
עדי חן: שלא נדבר על כך שהתקנות האלה, אם יעמדו במבחן של בית המשפט העליון, אני בטוחה שבית המשפט העליון יראה שאין להן שום תוקף משפטי כי הספרות המשפטית מדברת ומנמקת מדוע אין להם שום תוקף משפטי אבל המצב היום הוא כזה, שאישה הולכת, היא אינה יודעת שהיא פועלת מכוח תקנות שהן חסרות תוקף משפטי, פונה ליחידת הסיוע, קונה סמכות של של בית המשפט למשפחה וכך היא מונעת מבן הזוג לפנות לבית הדין הרבני לממש את הזכויות שלו על פי דין.
עדי חן: עצם העובדה שלבית הדין הרבני אין יחידת סיוע כזו, זה אומר אפליה שלא לצורך ואי אפשר לומר שאנחנו מדינת ישראל, מתכוונת להפלות בין שתי ערכאות אפליה שלא לצורך את האנשים שרוצים לפנות לבית הדין הרבני, וגם באיזשהו מקום אנחנו קובעים את גורל התיקים על בסיס קיומן של יחידות הסיוע.
עדי חן: לכן המצב הזה צריך שיבוא על תיקונו מהר ומייד כדי שלא נגרום עיוות דין לציבור שלם.
גילה פינקלשטיין: הייתה החלטה ב 98 להקים את יחידות הסיוע, ומאז הן לא הוקמו.
משה גפני: אנחנו כבר דנו על זה עוד לפני שהגעת.
גילה פינקלשטיין: אתם מבינים שאני נקרעת בין ועדת דוברת למסורבות גט.
גילה פינקלשטיין: מה יותר חשוב ועדת דוברת או מסורבות גט?
גילה פינקלשטיין: מה אני צריכה לעשות?
גילה פינקלשטיין: לחתוך את עצמי לשתיים?
משה גפני: יש בעיה, המורים הולכים לתת גט לדו"ח דוברת.
יורי שטרן: במעמד של רבנים ודיינים יש מי שייתן את דעתו גם לכך.
יורי שטרן: אבל אני מציע לך גילה תחליטי לבד.
יורי שטרן: יחידת הסיוע אצלנו לא הוקמה לצורך העניין הזה.
יורי שטרן: אני מתנצל קודם כל בפני הרב בן דהן שקטענו אותך, אבל אני רוצה בנקודה הזאת לנסות ובאמת לבדוק את כל ההיבטים שלה כי היא נראית לי באמת קריטית.
יורי שטרן: אני חושב שכל המערכת וכל המהלך של התדיינות נרקם במידת מה, מבחינת שלום בית ברגע שאין יחידות סיוע ולכן זו נקודה קריטית מאוד ויש לה היבט נוסף היום.
יורי שטרן: לכל המעמד שלכם ולכוח העבודה שניתן לתקצוב וכו'.
יורי שטרן: ברגע שהתפרק משרד הדתות ובתי הדין הרבניים עברו למשרד אחד עם שאר המערכות השיפוטיות שזה משרד המשפטים.
אליעזר גולדברג: לא למשרד ראש הממשלה?
משה גפני: בתי הדין עברו למשרד המשפטים.
יורי שטרן: כאילו יש פה הזדמנות בלתי רגילה ליצור אחידות במערכת.
יורי שטרן: לכן, כאשר היה מצב לא שווה והייתה אפליה מאוד משמעותית בתיקצוב, במצבת כוח האדם, כפי שחבר הכנסת גפני ציין, גם מה שנגע ליחידות הסיוע.
יורי שטרן: כאשר זה היה בשני משרדים שונים, אז בירוקטית יש לזה הסברים וכוי.
יורי שטרן: אבל מהרגע שזה נמצא באותו משרד, אין לזה בכלל שום הצדקה וזה דבר שהוא פשוט צורם.
יורי שטרן: אז מי מייצג פה את משרד המשפטים?
אליעזר גולדברג: אם יורשה לי.
אליעזר גולדברג: מה הקשר בין הזמן שחולף מאז הגשת הסכם לגירושין ועד למתן הגט, לבין השאלה באיזו אחריות מצויה הנהלת בתי המשפט?
בת שבע שרמן: אין שום התייחסות של בית הדין.
בת שבע שרמן: בית הדין לא מתייחס לעובדה שזוג כבר עבר יחידות סיוע.
בת שבע שרמן: הם עדיין מעכבים את זה עוד שלושה חודשים, אולי כמו שחבר הכנסת גפני אמר, אולי הם בכל זאת ירצו להגיע לשלום בית.
בת שבע שרמן: זאת אומרת שלא צריך כפילות של יחידות סיוע באותו זוג.
בת שבע שרמן: זה נכון שמערכת בית הדין צריכה גם היא יחידת סיוע אבל אין התייחסות בבית הדין לעובדה שזוג כבר היה ביחידת סיוע.
בת שבע שרמן: היו"ר יורי שטרן: אני כבר אמרתי שאחת הבעיות המרכזיות, מעבר לנושא הזמן, היא היעדר יחידות סיוע.
בת שבע שרמן: אמרתי גם שלדעתי כל ההגיון שהתהליך הזה צריך להתבצע קצת לאט על מנת לתת לזוג בכל זאת הזדמנות למצות ולחפש שלום בית לא נראה לי.
אליעזר גולדברג: אני חושב שיש פה במידה מסויימת פטרוניות.
אליעזר גולדברג: באים בני זוג ואומרים, אנחנו רוצים להתגרש.
אליעזר גולדברג: נקודה.
אליעזר גולדברג: והם כבר מעל גיל 18.
אליעזר גולדברג: והם אומרים אנחנו רוצים להתגרש.
אליעזר גולדברג: למה במקרים כאלה צריך לקחת זמן עד למתן הגט.
אליעזר גולדברג: אני לא מבין.
אליעזר גולדברג: אני חושב שזאת פטרוניות מיותרת של בית הדין שאומר, אתם אנשים מבוגרים, אתם באתם עם הסכם, אבל אנחנו נגיד לכם מה ההסכם הטוב בשבילכם.
אליעזר גולדברג: ההסכם שאתם הבאתם איננו הסכם טוב בשבילכם.
אליעזר גולדברג: אנחנו נאמר לכם מה טוב.
אליעזר גולדברג: ובני הזוג אומרים תודה רבה לבית הדין, אנחנו מבינים מה אנחנו עושים, אנחנו מספיק מבוגרים כדי להחליט לגורל עצמנו, אנחנו רוצים גט.
אליעזר גולדברג: וזה לוקח זמן, ולדעתי, אדוני היושב ראש, הזכיר קודם בעיות קריטיות, לדעתי זאת אחת הבעיות הקריטיות.
משה גפני: אבל אני רוצה להזכיר אדוני היושב ראש אם תרשה לי.
משה גפני: היו כמה מערכות שהתנהלו בכנסת.
משה גפני: הסבירו לנו כשהקימו את בית המשפט לענייני משפחה.
משה גפני: אנחנו, חברי הכנסת הדתיים, מאוד חששנו מהעניין הזה, מכיוון שאמרנו שייטלו סמכויות מבתי הדין הרבניים ויעבירו אותן לבית המשפט לענייני משפחה.
משה גפני: אמר לנו אז דוד ליבאי במליאת הכנסת, הוא היה אז שר המשפטים והוא העביר את החוק הזה.
משה גפני: הוא אמר, האדם יוכל לבחור את המסלול.
משה גפני: התנאים יהיו שווים, בבית המשפט לענייני משפחה, אז דווקא הרב בן דהן התריע ואמר לנו, אתם טועים.
אלי בן דהן: נכון, אמת.
משה גפני: ואנחנו חברי הכנסת התפתינו לעניין הזה והסכמנו והצבענו בעד החוק שאיפשר את הקמת בית המשפט לענייני משפחה.
משה גפני: זה היה השלב הראשון.
משה גפני: השלב השני היה העברת בתי הדין הרבניים למשרד המשפטים.
משה גפני: אני התנגדתי לזה עוד כשהייתי בקואליציה והייתה הצעה כזו.
משה גפני: אחרי זה עשו את זה בחטף ואמרו לנו, תיראו את בתי המשפט, באיזה בניינים הם נמצאים ובאיזה בניינים נמצאים בתי הדין הרבניים.
משה גפני: תיראו את הפערים מבחינת היכולות של ניהול דיונים בכלל במקומות הללו.
משה גפני: תיראו את ההבדלים בכל הנושאים האחרים.
משה גפני: אמרו, כשזה יעבור למשרד המשפטים הכל יהיה שווה.
משה גפני: מתברר שהכל עורבה פרח והמבקר צודק.
משה גפני: מגיעים לערכאה שיפוטית שזה בית הדין הרבני, מגיעים להסכמה, צריך שהגט יהיה מהר.
משה גפני: אבל, אם זה היה מתנהל כמו בית משפט לענייני משפחה, במבנה מסודר, עם יחידת סיוע, את הטיפול הזה בשלום בית לא היה עושה הדיין שהוא השופט.
משה גפני: אף אחד במערכת השילטונית של המדינה לא מטפל בשלום בית וזה לא תפקיד המדינה.
משה גפני: בזה המבקר צודק.
משה גפני: אבל ברגע שיושב הרכב של בית דין, כמו שיושב הרכב של בית משפט לענייני משפחה, או שופט או דיין, ויש לידו יחידת סיוע שלומדים את הבעיות שדיין איננו צריך ללמוד, הוא צריך לדבר רק על החוק היבש, או ההלכה היבשה במקרה הזה, יש יחידת סיוע הכל מתברר שם.
משה גפני: אז מה צריך להגיד שדנים בשלום בית?
משה גפני: לא דנים בשלום בית.
משה גפני: אבל דנים עם האנשים, לא מדובר פה על כלי רכב, מדובר על אנשים חיים ונושמים, על משפחה עם ילדים, עם בעיות, עם מצוקות.
משה גפני: לבית הדין הרבני אין שום כלי שהמדינה נתנה לו להתמודד עם זה.
משה גפני: בגלל שרוצים בסוף הדרך לפרק את בית הדין הרבני ולהעביר אותו לבית משפט למשפחה.
משה גפני: שלא ימרחו אותנו.
גילה פינקלשטיין: תיראו, בשנתיים שאני חברת כנסת אני עובדת בשיתוף פעולה עם בתי הדין הרבניים, ובאמת הצלחנו.
יורי שטרן: במה הצלחתם?
גילה פינקלשטיין: תיכף אסביר במה הצלחנו ובמה לא הצלחנו.