GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מרינה סולודקין: למשרד החוץ אין כלים אחרים חוץ מלהמליץ על חוקר פרטי בברזיל?
מרינה סולודקין: אז אולי אנחנו נחשוב גם כאן בארץ על פתרונות יצירתיים.
מרינה סולודקין: אני לא יכול ה לדבר עם גנרלים ברזיליינים.
מרינה סולודקין: אני לא מדברת ספרדית.
מרינה סולודקין: אמנם אני דוברת חמש שפות אבל לא ספרדית.
מרינה סולודקין: המסקנה שלי: משרד החוץ לא עוזר לאנשים בעת צרה.
משה גפני: במקרה של ברזיל למשל, מה היית מצפה שמדינת ישראל תעשה?
מרינה סולודקין: קודם כל להדריך את המשפחה, לתמוך בהם.
מרינה סולודקין: קודם כל לקשר בינם לבין השגרירות בברזיל, הקונסול בברזיל.
מרינה סולודקין: גם כאן יש במשטרה מחלקה של נעדרים בחוץ לארץ.
מרינה סולודקין: האם רצתה לתת את הפרטים בגלל שאחרי חצי שנה קיבלה מידע מגורם יפני שאולי הבת עברה למדינה שכנה.
מרינה סולודקין: אז אפילו לתת עדות, פרטים לא לוקחים מהאנשים.
מרינה סולודקין: מה שאני אומרת זה למה אני צריכה לכתוב למשרד החוץ שאולי הילדה כעת בבוליביה, תפשו אותה.
מרינה סולודקין: אינני יודעת, אני רוצה עזרה.
מרינה סולודקין: יש מקצוענות בכל נושא.
מרינה סולודקין: תואר הד"ר והפרופסור שלי הוא בהיסטוריה של הכלכלה, אני אינני צריכה לדעת איך מחפשים נעלמים.
מרינה סולודקין: לשם כך יש אנשים מקצוענים.
מרינה סולודקין: אנחנו משלמים מיסים כדי שהם יהיו ויפעלו שם וכאן.
מרינה סולודקין: המסקנות שלי הן שאנחנו צריכים לפנות למבקר המדינה לבדוק היטב מה לא עובד, למה אין מוטיבציה לעזור לאנשים.
מרינה סולודקין: אם אנחנו מדינה יהודית היכן הערכים היהודיים.
מרינה סולודקין: לא לעזוב את המשפחות שיש להו צרות.
מרינה סולודקין: לא לומר להן זו אחריותכן.
מרינה סולודקין: בזמן אסון הצונא
מרינה סולודקין: מי היו שני ישראלים שהיו תקועים על הגג של המלון והתקשרו אלי שאני אדאג שיבואו לחלץ אותם.
מרינה סולודקין: אני חשבתי כמה דקות ובסופו של דבר לא פניתי למשרד החוץ.
אמנון כהן: משרד החוץ היה עונה לך שהם "עוקבים בדאגה" שהם ישארו על הגג.
מרינה סולודקין: אני פניתי ללשכת ראש הממשלה וכתבתי שאני רואה אסון עולמי ואני מבקשת כוח משימה, ולא רק בגלל שהם דיברו רוסית והיו תקועים על הגג, אלא יש עוד עשרות ומאות כאלה, ואני מצפה מהמדינה שתתנהג כמו בזמן האסון בתורכיה אז שלחו כוח משימה שחיפש את הילדה והציל אותה.
אמנון כהן: גם פה שלחו.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש, אני רוצה קודם כל להודות לך על הדיון החשוב הזה.
דוד אזולאי: הוא באמת חשוב.
דוד אזולאי: אני מסתכל כאן על הנציגות הנכבדה של משרד החוץ שהגיעה.
דוד אזולאי: כדאי שתבינו, אנחנו חברי הכנסת מקבלים פניות ציבור.
דוד אזולאי: כדאי שתדעו שהפניות מגיעות אלינו לא תמיד בפעם הראשונה.
דוד אזולאי: הם מגיעים אלינו אחרי שכלו כל הקיצים.
דוד אזולאי: אחרי שפנו לכל מיני גורמים הם מגיעים אלינו ואז בעצם גם אנחנו פונים אליכם על מנת לבקש את עזרתכם.
דוד אזולאי: בהזדמנות זו אני חייב להגיד שגם אם יש ביקורת, צריך לזכור שאנשי משרד החוץ עושים עבודה טובה בכל מיני אירועים שחלקם מתוקשרים וחלקם לא.
דוד אזולאי: צריך להעריך גם את הדברים האלה.
דוד אזולאי: ברור שיש פה ושם ביקורת.
דוד אזולאי: ואני לא בא לתקוף חלילה אבל לקחתי שני מקרים שבמקרה הגיעו אלי ואני דוקא רוצה לשים אותם על השולחן ואולי זוהי דוגמא למה שקורה.
אמנון כהן: אולי סוף סוף הבעייה תיפתר, אתה אומר.
דוד אזולאי: הלוואי.
דוד אזולאי: אנחנו בסך הכל יושבים פה כדי לפתור בעיות.
דוד אזולאי: כשפונה אלי אדם שנעצר, גם אם הוא למשל התעסק בסמים, אני מסתכל על זה בזוית אחרת של פדיון שבויים, של הצלת נפשות.
דוד אזולאי: זה קצת קשה, אומרים, הוא בעצם עבריין, פושע, התעסק בסמים, מגיע לו שיישב בבית סוהר, אבל בסופו של דבר צריך לזכור שיש גם מקרים של אנשים שנפלו באיזושהי מלכודת ואנחנו לא צריכים לכלול את כולם באותו מכלול.
אמנון כהן: חבר הכנסת אזולאי.
אמנון כהן: יש גם מקרים במדינות מסויימות שרוצים להלביש על מישהו מסיבות כלשהן, מלבישים עליו תיק וזו בעייה עד שאתה מוכיח את חפותך, זה לא פשוט, זה כרוך בהליכים משפטיים וכו'.
דוד אזולאי: עד שהתודעתי לסיפור הזה באמת לא ידעתי.
דוד אזולאי: אחר כך למדתי שישנן כל מיני שיטות וכיצד מלבישים תיקים על אחרים.
דוד אזולאי: ואיך אדם תמים יכול ליפול במלכודת של מאפיה שמבריחה סמים ומשווקת סמים.
דוד אזולאי: לכן אני חושבת שטוב שנציג את הדברים כאן.
דוד אזולאי: יחד עם זה לקחתי איזשהו מכתב של עורך דין ציבין שמראה 123 מקרים שלא קיבלו מענה.
דוד אזולאי: למען ההגינות, נכון ש עורך דין ציבין ציבין מתפרנס מזה, אבל אני יודע שהוא גם עושה חסד בנושאים אלו.
דוד אזולאי: לכן אני מציע, לגבי המכתבים האלו של עורך דין ציבין להעביר אותם בצורה מרוכזת למשרד החוץ ולבקש את התגובה שלהם.
דוד אזולאי: אני מניח שיש להם תשובות.
מרדכי ציבין: הדברים כבר הועברו אל משרד החוץ.
דוד אזולאי: אדוני היושב ראש.
דוד אזולאי: יש בפני שני מקרים.
דוד אזולאי: האחד של בחור בשם אשר ביטון שנעצר בברזיל.
דוד אזולאי: המשפחה פנתה מספר פעמים וביקשה עזרה וסיוע של משרד החוץ על מנת לקבל מתורגמן.
דוד אזולאי: לצערי הרב, הבחור הזה בסופו של דבר קיבל גזר דין של שבע וחצי שנות מאסר.
דוד אזולאי: יכול להיות שאם היה מתורגמן הדברים היו נראים אחרת.
דוד אזולאי: פנתה אלי המשפחה ואני פניתי ישירות לשר החוץ ואכן, שר החוץ ענה לי באמצעות מנשה בראון ראש החטיבה הקונסולרית.
דוד אזולאי: גם פה במכתב שלכם אתם מודים, שהנושא הגיע אליכם מאוחר ואני אומר לך שהמשפחה פנתה מספר פעמים ורק לאחר פנייה שלי, אז הייתה התערבות של משרד החוץ.
דוד אזולאי: עד אז לא הייתה התערבות של משרד החוץ והאיש קיבל 7 וחצי שנות מאסר מפני שלא היה מתורגמן במקום.
דוד אזולאי: ויכול להיות שאם היה מתורגמן התמונה הייתה נראית אחרת.
מרדכי ציבין: במקרה הזה המשטרה עשתה טעות, לא יודעים אם במכוון או לא במכוון, והיא התנצלה שהיא התרשלה.
דוד אזולאי: אני לא נכנס כרגע לסיפור של המשטרה.
דוד אזולאי: אני מדבר כרגע בקטע של משרד החוץ.
דוד אזולאי: עורך דין ציבין.
דוד אזולאי: אני לא רוצה לערב שמחה בשמחה.
דוד אזולאי: זה נושא מטופל במקום אחר.
דוד אזולאי: הנושא הוא משרד החוץ.
דוד אזולאי: רק לאחר ההתערבות שלי, נאמר לי למרבה הצער כי "רק בשישי למאי למדה השגרירות לראשונה מפי מר ביטון על כך שמשפטו התנהל ללא מתורגמן.
דוד אזולאי: יובהר כי אם הייתה השגרירות בתמונה וכו' הייתה השגרירות פועלת בעניין ופונה מיידית לשלטונות ברזיל.
אמנון כהן: כלומר יכול להיות שאשר ביטון יושב על לא עול בכפו.
דוד אזולאי: אמנם לא הייתי אומר שהוא יושב על לא עול בכפו.
דוד אזולאי: הוא אינו טלית שכולה תכלת.
דוד אזולאי: אבל ודאי שאם היה לו מתורגמן ואם הייתה התערבות של משרד החוץ הוא לא היה יושב שבע וחצי שנים בכלא.
דוד אזולאי: כאשר לאחר מכן, רק בעקבות הפנייה שלי, ביקרו אותו נציגי משרד החוץ.
דוד אזולאי: מקרה נוסף הוא של משפחת חיים ימין שעצור באקוודור.
דוד אזולאי: אני לא נכנס לפרטים על הבחור, אינני יודע מה עברו.
דוד אזולאי: אבל מה שקרה איתו זה שהוא בן למשפחה שכולה, אביו נהרג במלחמת יום כיפור, הוא נמצא שם במעצר.
דוד אזולאי: כל בקשתה של המשפחה היא אחת ויחידה.
דוד אזולאי: ישנו מכתב שנכתב ע"י משרד הבטחון אגף השיקום שאמור להיות מועבר לשגרירות ישראל באקוודור.
דוד אזולאי: מה שהם מבקשים ממשרד החוץ שלנו הוא דבר פשוט, אנה מכם, קחו אתם את המכתב, תהיו אתם השגרירים שלנו להעביר את זה.
קורינה ימין: תהיו הדואר.
קורינה ימין: אני רק מבקשת שתהיו הדואר.
דוד אזולאי: לצערי הרב, גם הדבר הפשוט הזה לא נעשה.
דוד אזולאי: אינני מסוגל להבין מדוע משרד החוץ אינם יכולים להעביר את המכתב.
אמנון כהן: תראה את המכתב.
אמנון כהן: אולי התוכן אינו מתאים.
דוד אזולאי: לא, יש לי כאן מכתב למר אשר ירדן ממשרד החוץ, גם באנגלית וגם בעברית ואני שואל אתכם באמת, תסבירו לי למה, ואני רוצה תשובה כנה, למה משפחת ימין צריכה לפנות אל חבר כנסת אזולאי, אל נשיא המדינה, לכל מיני גורמים כדי לקבל דבר אלמנטרי.
דוד אזולאי: אתם יש לכם את הכלים.
דוד אזולאי: לכם יש את האפשרויות לתת את השירות הזה, להעביר את המכתב הזה שאולי יעזור למשפחה ולבחור שיושב שם בכלא.
אמנון כהן: רשות הדיבור לאמא של חיים ימין, בבקשה.
קורינה ימין: אני רוצה לומר לכם שהבן שלי חף מפשע ולעורך דין ציבין יש אישור מהתובע של אקוודור.
קורינה ימין: הבן שלי לא עשה כלום, והוא יושב 11 חודש, פצוע בריאה, בגלל שהוא יהודי.
קורינה ימין: לא בגלל שום דבר אחר.
קורינה ימין: משרד הבטחון עומדים לצידי, מאד עוזרים לי.
אמנון כהן: אמא, תירגעי קודם כל, תשתי כוס מים, בבקשה.
אמנון כהן: אני הבנתי מחבר הכנסת אזולאי שמשרד הבטחון מאד רצה לעזור, הוציא מכתב.
קורינה ימין: נכון.
קורינה ימין: ויש לנו איש קשר באקוודור, יהודי חם ואוהב ואיש עם המון עוצמה כלכלית שאמר לנו במפורש, שהמכתב הזה חייב להגיע לשגרירות באקוודור דרך משרד החוץ, וזה מה שביקשתי.
קורינה ימין: שהם פשוט יהיו דואר, לא יותר, שלא יכתבו כלום, שלא יעשו כלום, שלא יתנו לי כלום, לא ביקשתי מהם כלום רק שיקחו את המכתב הזה ויעבירו אותו לשגרירות ישראל באקוודור מפני שהמכתב חייב לעבור דרך הצינורות המקובלים.
קורינה ימין: זה כל מה שאני מבקשת.
קורינה ימין: עוד מילה אחת.
קורינה ימין: אני פונה אליך גיא עינב מהמחלקה הקונסולרית במשרד החוץ, אני חייבת לך תודה גדולה.
קורינה ימין: גיא היה איתי בקשר ב 24 שעות הראשונות שעצרו את בני ולא ידעתי עליו כלום, וגיא מאד עזר לי וברר עבורי ועל כך אני חייבת לך תודה.
דוד אזולאי: דרך אגב, אני חייב לומר לכם שאני העלתי כאן את הנושא של חיים ימין, הקראתי את המכתב ואפילו לא ידעתי שמשפחת חיים ימין פה.
דוד אזולאי: אני אפילו לא מכיר, אנחנו מקבלים מאות מכתבים ולא תמיד מכירים את האנשים.
אמנון כהן: ישנה כאן משפחה נוספת, בבקשה האבא.
גבריאל שריקי: אני אביה של רוית שריקי שהתפרסמה בכל הארץ בזכות עורך דין מרדכי ציבין ובגלל המקרה הטרגי שלנו.
מזל שריקי: הבת שלנו הייתה חצי שנה בכלא בהודו ואף אחד לא התקשר, לא אמר לנו, לא סייע לנו, לא תמך בנו.
מזל שריקי: היא הייתה בהריון.
מזל שריקי: כשאני התקשרתי למשרד החוץ אחרי חצי שנה כשפסקו לה שם עשר וחצי שנים הם אמרו לנו במשרד החוץ, משפחת שריקי, אפוא הייתם עד עכשיו, לא ידענו למי לפנות, הם היו צריכים לפנות אלינו.
גבריאל שריקי: אז נכנסנו לתמונה, לא עידכנו אותנו ולא התייחסו אלינו.
גבריאל שריקי: הבת שלי הייתה שם בהריון בכלא, פניתי בטלפון למשרד החוץ ולקח להם 3 חודשים לענות לי היכן רוית נמצאת.
גבריאל שריקי: חבר שלי לקח אותי לעורך דין ציבין.
גבריאל שריקי: ציבין קבע איתי ועם משרד החוץ פגישה אחרי כשלושה ארבעה חודשים.
גבריאל שריקי: וזאת אחרי שרצנו לנשיא המדינה ולכל מקום שרק אפשר.
גבריאל שריקי: הגענו אליהם, ישבו שלושה אנשים, וענה לי אחד מאנשי משרד החוץ שנמצא פה, אתה היושב ראש אמרת לא לנקוב בשמות אז אני לא נוקב בשמו.
גבריאל שריקי: אומר לי ככה, יותר טוב לך להביא את הילדה שלך לפה ,לעשות שהיא תירצה פה בכלא עשר וחצי שנים ואתה תיקח את התינוקת.
גבריאל שריקי: ומדובר היה על תינוקת שעוד יונקת.
גבריאל שריקי: תסלחו לי על ההתרגשות אבל זה רודף אותי ולא עוזב.
גבריאל שריקי: אז הוא אמר לי, תיקח את הילדה ואנחנו נעשה את כל המאמצים להביא אותה לפה שתרצה בכלא בישראל עשר וחצי שנים.
גבריאל שריקי: אדון ציבין אמר לי: בשום אופן, תיזהר, היא תהייה בכלא עשר וחצי שנים.
גבריאל שריקי: משם יש לנו עוד סיכוי לשחרר אותה מוקדם יותר.
מרדכי ציבין: הם הציעו לעשות העברת אסירים.
מרדכי ציבין: אנחנו אמרנו בשום אופן לא להעביר אותה כי שם יש צ'אנס לפתור את העניין.
מרדכי ציבין: אם נעביר אותה לכאן זה עשר שנים לשבת.
גבריאל שריקי: ומה אומר לי אותו אדון ממשרד החוץ, תפטר את ציבין ואנחנו נעזור לך.
גבריאל שריקי: היחידי שלא לקח לי כסף היה עורך דין ציבין.
גבריאל שריקי: אנחנו הוצאנו מאה אלף דולר על כל המקרה הזה.
גבריאל שריקי: הלכנו והילוונו כספים.
גבריאל שריקי: עד היום אנחנו משלמים את כל החובות האלה.
גבריאל שריקי: וברוך השם היא יצאה זכאית בהודו.
גבריאל שריקי: אילו חלילה הייתי שומע לאדון שיושב כאן, היא הייתה עדיין בכלא עשר וחצי שנים.
גבריאל שריקי: מה הייתי אומר לילדה שלי?
משה גפני: למה אנשי משרד החוץ אמרו לך לפטר את ציבין, מה הם הסבירו?
מזל שריקי: כי הוא תקף אותם.
מזל שריקי: הם לא התחשבו בנו תשעה חודשים, לא ענו על טלפונים, לא שאלו מה אפשר לעזור, לא שלחו נציג, כלום.
מזל שריקי: אני הייתי זרוקה שם שנה כדי לעזור מקרוב לבת שלי.
מזל שריקי: אף אחד לא בא אלי, אף אחד לא התעניין.
מרדכי ציבין: אחרי שראיתי את היחס כלפי אדון גבריאל שריקי, כאשר אחרי שישה שיבעה חודשים, היחס למישהו אחר, והרב גפני מכיר אותו מבני ברק ,שישב ברוסיה היה לגמרי אחרת, אני אמרתי לו: תשמע אדון שריקי, מה לעשות, אתה מקריית ים, אין לך קשרים, אתה מוכר דגים בשוק תלפיות, אתה מרוקאי, אז אין לך פה צ'אנס.
מרדכי ציבין: אתה צריך להשתייך לאיזו חברה, ושם יעזרו לך יותר.
מרדכי ציבין: ובאמת כל מי שמשתייך לחברה מסויימת, גם אני שייך לחברה כזו, כולם עוזרים לו.
מרדכי ציבין: אחרי שהוא שמע הוא התעלף במקום.
מרדכי ציבין: אני פגעתי בכבוד מעלת האליטיסטים, דרך אגב, אני חושב שאני לא טועה, אז אמרו שלא מדברים איתי.
מרדכי ציבין: כמו שהוא אמר, הוא ברוגז עם החזן אז הוא לא מתפלל.
אהוד קינן: אדוני היושב ראש, אני מתנצל שאני מתערב, אני מבקש לומר רק משפט אחד.
אהוד קינן: כמובן שעלבונות כאלה לא שמעתי מימי, אבל אני רוצה להתייחס רק לנקודה הספציפית הזו אם מותר.
אהוד קינן: הישיבה הזו שבה מדובר היה על ידי קודמו של מר מנשה בר- און, מר מטיה כהן, ראש החטיבה הקונסולרית לשעבר, שהוא מה לעשות ממוצא בוכרי, ואני מדגיש את זה וכן היה מר ירדן.
אהוד קינן: היות וההשמצות שנאמרו פה מסמרות את שערותי, והן נאמרו כלפי מר הכהן ומר ירדן באותה ישיבה בנוכחותם, שאנחנו מפלים את מר שריקי לרעה בגלל שקוראים לו שריקי, אז מר הכהן ביקש ממר ציבין לצאת מהחדר, אמנם מר הכהן הוא פנסיונר אבל כוחו במותניו והוא לא היה מוכן לשמוע עלבונות כאלה, וזה רק תגובה לנקודה הספציפית הזו והבלתי חשובה לענייננו.
אמנון כהן: אבל רציתי באמת לדעת.
אמנון כהן: אתם יעצתם למשפחה שלא יקחו את עורך דין ציבין?
אשר ירדן: מאחר שהדברים מיוחסים כנראה לי אני אומר את זה בזהירות, אני יכול שוב לומר שלא היו דברים מעולם.
אמנון כהן: האבא לא דובר אמת?
אשר ירדן: בעניין פיטוריו של עורך דין ציבין.
מרדכי ציבין: כבודו, יש את זה בקלטות.
מרדכי ציבין: עכשיו יכולה לדבר הקלטת.
מזל שריקי: אני גם יכולה להעיד על כך.
מזל שריקי: מה יש לנו לשקר?
אמנון כהן: אני לא מכיר את מתיה הכהן ולא מעניין אותי אם הוא בוכרי או לא.
אמנון כהן: אם הוא בוכרי והתנהג לא כפי שהיה צריך להתנהג אני מתבייש שהוא בוכרי.
אמנון כהן: אם הוא אמר שאתה לא תיקח את העורך דין הזה אני מתבייש באדם זה.
אמנון כהן: תן לי לשים את הדברים במקום.
אמנון כהן: אני שומע פה את ההורים.
אמנון כהן: אנחנו רואים בהתרגשות רבה שילדה יכלה לשבת עשר וחצי שנים בפנים על לא עול בכפה.
אמנון כהן: הייתה בהריון, ישבה שם בהודו בבית סוהר ואף אחד לא ידע שהיא יושבת בבית סוהר, אלו דברים חמורים ביותר.
אמנון כהן: ומפה, במקום שכאשר בא אדם ולא משנה אם הוא עורך דין או לא ורוצה לעזור ומתרעם על כך ששישה שבעה חודשים בנושא ולא ידעו כלום על המקרה הזה, והמשפחה לא יודעת, הולכת ממשרד למשרד.
אמנון כהן: האנשים האלה אין להם עשרה ילדים שהסתבכו והם יודעים לאן לפנות.
אמנון כהן: פעם ראשונה בחיים שהם נתקלים בדבר כזה, לא מכירים שום דבר, לא מפעילים מערכות.
אמנון כהן: ואחרי זה, אחרי זמן כה רב עוד היו עקיצות, דיבורים, מצד מר הכהן ומר ירדן, ואז, עורך הדין שייצג את המשפחה, מר ציבין התרעם, יכול להיות.
אמנון כהן: יש פה דברים עם הרבה אמוציות, הרבה נשמה.
אמנון כהן: ואנחנו כחברי כנסת איננו יכולים לפתור את כל הבעיות, באים אלי אנשים עם תביעות כאלה שגם ראש ממשלה אינו יכול לפתור.
אמנון כהן: אז עצם זה שאני נותן לאדם לדבר, שאני נותן לו להוציא את כל התיסכול שלו שכרגע רוצים לעקל לו את הבית , רוצים לקחת לו הכל, עצם זה שאני מקשיב בהקשבה רבה ואני לא מתרעם ולא אומר, מה זה מעניין אותי, לא שילמת שלושה חודשים משכנתא, מגיע לך לפי חוק.
אמנון כהן: אבל אני יכול לעזור לו.
אמנון כהן: אני יכול לפרוס לו לתשלומים אם אני רוצה.
אמנון כהן: לכן, הגישה היא מאד חשובה, בדיני נפשות עסקינן פה, במשפחות שאינן יודעות כלום.
אמנון כהן: אם האב היה יכול בעצמו ללכת לשם, לשלטונות, לתת את המכתב, לקרוא לעורך דין שם, ודאי שהיה עושה את זה.
אמנון כהן: אבל אתם, אתם באמצע, אתם הגוף שמבחינה חוקית צריך לטפל בזה.
אסתר קווירו: שמי אסתי קווירו ואני אחות של אדיר שהיה עצור באמריקה אבל ברוך השם הוא כבר בארץ והסיפור מאחורינו.
אסתר קווירו: אח שלי וחבר שלו הם שני כדורגלנים שנעצרו בארצות הברית על עלילת שוא.
אסתר קווירו: היום הם ברוך השם זכאים.
אסתר קווירו: כמו כל אזרח שאינו יודע מה לעשות פנינו קודם כל למשרד החוץ.
אסתר קווירו: מאד קשה להשיג אותם, הם אינם יודעים מימינם ומשמאלם.
אסתר קווירו: אין עם מי לדבר.
אסתר קווירו: לאחד מהם, ואני לא רוצה להזכיר שמות, אני אומרת תשמע, אח שלי ילד טוב.
אסתר קווירו: אז הוא עונה לי, כולם ילדים טובים.
אסתר קווירו: גם אם נניח והיה ואח שלי לא ילד טוב, זו לא תגובה שכרגע רוצים לשמוע, היינו במצב מאד רגיש, מאד מעורפל.
אסתר קווירו: בקיצור משרד החוץ לא עזר.
אסתר קווירו: אמרתי להם אמא שלי אלמנה, אנחנו לא יודעים מה לעשות בכלל, והם אומרים, לא, ידינו כבולות אנחנו לא יכולים לעזור.
אמנון כהן: כך אמר לכם משרד החוץ?
אמנון כהן: באיזו מדינה הייתה הבעייה?
אסתר קווירו: במיאמי, בארצות הברית.
אסתר קווירו: בכל אופן, הגישה המתנשאת הזו, הטון, הזילזול, הרוע הזה של משרד החוץ זה היה דבר נורא.
אסתר קווירו: אני רק רוצה לומר לכם בפורום הזה שאני ממש רוצה להודות לעורך דין ציבין שהוא עורך דין וכבר הפך להיות גם ידיד המשפחה, שבזכותו ממש, ובזכות הקדוש ברוך הוא כמובן, אבל ציבין היה שליח טוב, אח שלי לא יושב עשרים וחמש שנה בזכותו.
אסתר קווירו: הוא היה צריך לקבל עשרים וחמש שנה.
אמנון כהן: היה משפט שם?
אמנון כהן: איך אתה עורך דין ציבין יכול לייצג אותם שם?
אמנון כהן: אני רוצה לדעת בשביל ללמוד את הנושא.
מרדכי ציבין: הזכות שלי הייתה שהיה לו שותף מסייע לעבירה.
מרדכי ציבין: הוא שילם מאה ועשרים אלף דולר לעורך דין במקום, ואני השגתי להם אחד שלקח רק עשרים אלף דולר והוא פתר את התיק.
מרדכי ציבין: זה הרבה זכויות שמונים אלף דולר.
מרדכי ציבין: היו כמובן עוד דברים נוספים סביב העניין.
מרדכי ציבין: זה אמנם "מאכריי" שזה ביטוי מאד גס מול האנשים שיושבים כאן.
אסתר קווירו: אני רוצה רק שתתנו לי לסיים את הדברים.
אסתר קווירו: התקשרתי למשרד החוץ כדי לברר לגבי עורך דין ציבין ואמרו לי בפירוש שלא כדאי לקחת עורך דין בארץ, ואחרי שאחי עבר להגירה, התקשרתי למשרד החוץ לשאול אם יכולים לעזור לי אז שוב בפירוש, אחד מאנשי משרד החוץ שיושב כאן, שאני לא רוצה לנקוב בשמו כדי שלא תהייה הלבנת פנים, אמר לי, אם אני לא אומר לך דברים טובים על ציבין אז את כבר צריכה להבין ותלכי ללשכת עורכי הדין ותבררי מי הוא.
מרדכי ציבין: הכל מוקלט.
משה גפני: אתם כל היום מקליטים?
אסתר קווירו: בכל אופן, אחרי שהסיפור כבר הסתיים בניסי ניסים בזכות התפילות והמעשים הטובים, כשאדיר אחי הגיע לשלטונות ההגירה, התקשרנו שוב למשרד החוץ כדי שיראו מה קורה, כי אחי וחברו לא אכלו בשר חצי שנה, הם היו מאד עייפים, התנהגו אליהם מאד לא יפה, הם ישבו שם עם פרוג'קטורים כל היום.
אסתר קווירו: הם היו ממש שבורים.
אסתר קווירו: אז כשהם כבר הגיעו לשלב ההגירה במשרד החוץ היו מן טיפטופים, זה יקח חודש, זה ייקח חודשיים.
אסתר קווירו: אז לכו תבררו מה קורה, אנשים פה לחוצים, אנשים פה קשה להם.
אסתר קווירו: בכל אופן כשאדיר עלה למטוס מההגירה, זה גם הכל היה בניסי ניסים, אז במשרד החוץ הם בכלל לא ידעו שהוא השתחרר.
אסתר קווירו: הם לא ידעו כלום.
אסתר קווירו: מישהי ממשרד החוץ צילצלה לאמא של בנימין החבר של אחי ואמרה לה, זה יקח לפחות עוד חודש וחצי.
אסתר קווירו: אז אמא של בנימין אמרה לה, גברת, חמודה שלי, הבן שלי עוד חמש שעות נוחת.
אסתר קווירו: בקיצור, הם לא סיפקו שום תשובות, אבל הדבר שפגע ביותר זו הגישה המתנשאת הזו שהם נותנים לך להרגיש שאתה כלום ואף אחד לא יעזור לך.
אסתר קווירו: ואני שוב רוצה בפורום הזה לומר תודה לעורך דין ציבין.
אסתר קווירו: אמא שלי אלמנה, היה לה מאד קשה עם כספים, והוא בסך הכל לקח לנו 800 דולר, שזה כלום.
אסתר קווירו: הוא טיפל במקרה חצי שנה, הוא נתן תמיכה ריגשית ועידוד שזה מה שאדם כל כך מחפש בשעות אלה.
אסתר קווירו: אין לך במה להיתלות, אז לפחות מילה טובה, יחס, הוא היה האדם שהעניק לנו את כל זה.
אמנון כהן: עורך דין ציבין, אתה רוצה להתייחס לעוד משהו לפני שנשמע את התשובות של משרד החוץ, נקודה אחת ובלי שמות.
מרדכי ציבין: קודם כל אני רוצה שמשרד החוץ יענה, אם זה אפשרי שיעברו על הנקודות במכתב ויענו בקיצור.
מרדכי ציבין: אבל אני רוצה לומר משהו אחר, מדברים על רשלנות.
מרדכי ציבין: מה זה רשלנות בטיפול באסיר?
מרדכי ציבין: ישנם קונסולים בחוץ לארץ.
מרדכי ציבין: חלקם לא מבקר את האסיר שלוש ארבע שנים.
מרדכי ציבין: אבל מגיעים לקונסול אומרים לו, תבקר.
מרדכי ציבין: התשובה שלו, אני אבקר אותו אם תישכרו לי אוטו ונהג.
מרדכי ציבין: מגיעים לקונסול לפני חמש שנים, יש לי מי שיעיד, ביפן, והוא אומר: תשלמו לי כסף בשביל הנסיעה או תשכרו לי נהג ואוטו ורק אז אני נוסע.
מרדכי ציבין: את הכסף הוא כמובן מבקש מהמשפחה.
מרדכי ציבין: זה דבר מאד חדש.
מרדכי ציבין: אני יכול להביא את האיש לכאן אני יכול להביא תצהירים לכאן.
מרדכי ציבין: יש דבר נוסף שהוא רשלנות.
מרדכי ציבין: יושב אסיר צריך לברר לגביו שני פרטים פעוטים: האם ארצות הברית אי פעם הסגירה מישהו לתורכיה.
מרדכי ציבין: רק את הפרט הזה.
מרדכי ציבין: עורך הדין באמריקה אומר, אני לא יכול לקבל את זה.
מרדכי ציבין: התורכי אומר אני לא יכול לקבל את זה, והתורכי, דרך אגב, הוא באותו מעמד כמו שגברת עירית קאהן ממשרד המשפטים, והיא מכירה אותו.
מרדכי ציבין: איש מאד מאד בכיר.
מרדכי ציבין: אומר משרד החוץ בכתב, בלי בושה, אגב לרוב הדברים הם אינם עונים בכתב.
מרדכי ציבין: הם לא עונים למשל, אתה שואל אותם אפוא בית הסוהר, הם לא עונים.
מרדכי ציבין: מה התשובה של משרד החוץ, אנחנו לא חייבים לספק כאלה פרטים.
מרדכי ציבין: שמע, איזה פרט מבקשים, האם מארצות הברית הסגירו אדם אחד לתורכיה?
מרדכי ציבין: יצויין בזכות המחלקה הבינלאומית בפרקליטות המדינה, הם כן שלחו בקשה לפני שלוש שבועות לבדוק את הדבר.
מרדכי ציבין: סיפרה לי רגינה תפוחי.
מרדכי ציבין: זה דבר אחד.
מרדכי ציבין: שתיים, יש בתורכיה דו"ח חמור מאד על זכויות האדם.
מרדכי ציבין: הדו"ח הזה יכול להציל את האדם שלנו.
מרדכי ציבין: אם מראים את הדו"ח בארצות הברית, אמריקה תגיד, אוקי, באמת לא נכון להעביר עציר מאיתנו לתורכיה.
מרדכי ציבין: אף אחד לא יכול להשיג את הדו"ח ואומר לנו אדם במעמדה של גברת קאהן, רק משרד החוץ יכול להשיג.
מרדכי ציבין: מבקשים ממשרד החוץ שיפנו לשם ותשובתם, זה לא תפקידנו.
מרדכי ציבין: יש דבר חמור ביותר שבשביל זה למעשה, קראתי לוועדה ואני חושב שבשביל זה הזמינו את גברת עירית קאהן.
מרדכי ציבין: אנחנו פנינו בבקשה להתערב בקשר לאסיר בארצות הברית.
מרדכי ציבין: מה ביקשנו?
מרדכי ציבין: לא ביקשנו להתערב בהליכים משפטיים ובודאי שלא בהליכים פליליים.
מרדכי ציבין: בארצות הברית האיש נשפט והשופט אמר שצריך להסגיר אותו לתורכיה.
מרדכי ציבין: זה ישראלי שיושב שם.
מרדכי ציבין: אומר השופט בעמוד 18 בפסק הדין, אני חייב ככה לפסוק אבל ישנה אמנה בינלאומית שלא מקבלים הודעה שנתקבלה בעינויים.
מרדכי ציבין: זה תפקידם של דיפלומטים להתערב בעניין הזה ולנסות לבטל את גזר הדין.
מרדכי ציבין: אגב, מי שמחליט על כך זה הסטייט דיפרטמנט, שר החוץ ואליו פונים.
מרדכי ציבין: ומה עונה לי משרד החוץ כאן.
מרדכי ציבין: הרינו לאשר קבלת מכתבך.
מרדכי ציבין: אגב זה מכתב אחרי למעלה מתשעים יום, בנושא פעוט ערך, זה דבר "לא חשוב".
מרדכי ציבין: לצערנו לאחר בדיקת הסוגייה עם הגורמים הרלבנטיים ובתיאום עם המחלקה לעניינים בינלאומיים בפרקליטות המדינה, כך כתוב כאן, תיאמו איתם.
אמנון כהן: מי כותב את המכתב, שר החוץ?
מרדכי ציבין: כותבת את המכתב אורית שני מנהלת המחלקה לישראלים בחוץ לארץ וכותבת נעמי אלימלך שעובדת במחלקה של ירדן.
מרדכי ציבין: משרד החוץ עונה לי שאנחנו לא יכולים להתערב אתה יודע למה, כי אנחנו גם התייעצנו עם פרקליטות המדינה, המחלקה הבינלאומית וגם הם אמרו לנו שלא צריך ולפיכך אנחנו לא יכולים להתערב.
מרדכי ציבין: מה בסך הכל ההתערבות שרצינו?
מרדכי ציבין: רצינו שמשרד החוץ יודיע לאמריקאים, תראו, יש פה אזרח ישראלי, יש אמנה בינלאומית ואנה שימו ליבכם לזה.
מרדכי ציבין: לא יותר מכך.
אמנון כהן: לא ביקשת ממשרד החוץ להתערב בתהליכים משפטיים, לא לקבוע דברים,
מרדכי ציבין: שום דבר.
מרדכי ציבין: כל הסיפור הוא כבר אחרי המשפט ואחרי הכל.
מרדכי ציבין: רק תגידו לאמריקאים, הנה יש אמנה.
מרדכי ציבין: סנטור שחור בויסקונסין יכול לעשות את זה כי חבדניק השיג אותו, בכלל אולי אפשר להעביר את כל משרד החוץ לחב"ד הם יעשו את זה יותר טוב ובלי כסף.
מרדכי ציבין: נציג איטלקי גם יכול, רק פה לא מוכנים להגיד שיש אמנה.
אמנון כהן: מי יכול לכתוב את זה?
אמנון כהן: חבר כנסת לא יכול לכתוב?
מרדכי ציבין: יכול כן, אבל אם אתה תעביר את המכתב דרכם הם יגידו, לא אסור.
מרדכי ציבין: אתה צריך להיות בניימין נתניהו כדי לכתוב או עזר ויצמן.
מרדכי ציבין: אבל זו לא הנקודה.
מרדכי ציבין: אני בררתי במח' הבינלאלומית בפרקליטות המדינה איתם התייעצו, והם אמרו ש ,"לא דובים ולא יער, לא משל ולא נמשל היה.
מרדכי ציבין: לא התייעצו איתנו, לא שאלו אותנו, לא דנו על הנושא, אנחנו צריכים עוד לבדוק כמה דברים ואז להחליט ובכלל דיברנו עם השופט ויש עוד זמן.
מרדכי ציבין: אני אפילו יודע שכבר לפני שלושה שבועות לא הייתה החלטה.
מרדכי ציבין: אני כן יודע שהייתה החלטה בעל פה שזה לא תפקידה של המחלקה הבינלאומית בפרקליטות המדינה, זה עסק של משרד החוץ, כי השופט אמר, דיפלומטי, בסדר, הגיוני.
מרדכי ציבין: זו האינפורמציה שלי כלומר יש פה הונאה ויש לי הוכחות לעניין.
אמנון כהן: משרד החוץ בבקשה.
אמנון כהן: תחליטו מי ידבר ותפריכו כל מה שאמרו כאן.
אהוד קינן: האמת שאני לא יודע מה להגיב, אנחנו רשעים, ואנחנו גם עובדי מדינה אז בכלל.
אהוד קינן: כאמור הבטחנו להתייחס בכתב לשני המכתבים שקיבלנו מההוועדה ועוד מקרים שהועלו פה על ידי חבר הכנסת אזולאי ואנחנו נעשה את זה בצורה מסודרת.
אהוד קינן: אתה אולי התייחסת אלינו ברחמנות שאולי אנחנו עושים מה שאפשר.
אהוד קינן: אז אנחנו לא מתיימרים לומר שאנחנו עושים מה שאפשר ואני חייב לומר שאתה טועה.
אהוד קינן: אפשר לעשות הרבה הרבה יותר.
אהוד קינן: שלא תהיינה כאן אי הבנות שאנחנו עושים מה שאפשר.
אהוד קינן: אפשר לעשות הרבה יותר, אפשר לבקר אסירים הרבה יותר, אפשר לעשות יותר.
אמנון כהן: אבל אם לא מבקרים אסירים שלוש ארבע שנים, מי בודק אותם, את הקונסולים?
אהוד קינן: אני אסביר ותיכף ראש החטיבה הקונסולרית אולי יסביר את הסד שבו אנו עובדים, אבל אפשר לעשות יותר.
אהוד קינן: אולי אני אתן דוגמא אחת, שתקופה מסויימת בברזיל הייתה נציגות אחת.
אהוד קינן: קונסול אחד.
אהוד קינן: יש עשרות אסירים.
אהוד קינן: הוא יכול כל השנה לבקר אסירים, בברזיל, ולא יצא לו יותר מאסיר פעם בחצי שנה או בשמונה חודשים, ואז לא יתנו דרכונים לאף אחד בשגרירות, לא יתנו תעודות נוטריוניות, לא יתנו ויזות, יש קונסול אחד בברזיל.
אהוד קינן: מה אפשר לעשות, יש עשרות אנשים.
אהוד קינן: אז אתה יכול לומר לי בלי מבקר המדינה שזה לא בסדר?
אהוד קינן: אני לא מתווכח.
אהוד קינן: אני רק אומר שאנחנו לא עושים מה שאפשר, אנחנו עושים מה שאפשר במיגבלות שיש לנו.
אמנון כהן: כמה אסירים יש בברזיל תגיד לי בדיוק?
דוד אזולאי: משטרת ישראל יש לה את אותו טיעון כשנפגשים בוועדות הכספים, בוועדות הפנים יש להם את אותו טיעון.
דוד אזולאי: כולנו היום חיים בצימצום, לכולם מקצצים, כולם בברוך, גם הצבא במצוקה,
אהוד קינן: בברזיל ישנם 16 אסירים.
אמנון כהן: אז עם כל הכבוד, אין אלפי אסירים.
אמנון כהן: קונסול אחד 16 אנשים בסך הכל, הוא יכול בלוח הזמנים שלו לדחוס את השנה.
אמנון כהן: תלך פעם בחודש, פעם בשלושה שבועות לבקר איזשהו אסיר.
אמנון כהן: לא יקרה שום דבר.
אמנון כהן: דרכונים יקבלו, הכל יקבלו.
אמנון כהן: רצון טוב.
אמנון כהן: אל תעשה יותר.
אמנון כהן: תעשה מה שצריך.
אמנון כהן: לא יכול להיות שאסיר כבר בארץ ואתה לא יודע.
אמנון כהן: לא יכול להיות ששישה חודשים עצרו מישהו ואתה לא יודע.