GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שמואל גולן: הפננו גם אצבע לכיוון משרד האוצר, למפקח על הביטוח, שמתפקידו לאשר את הפוליסות.
שמואל גולן: אין דבר כזה במדינת ישראל שפוליסה יוצאת לשוק בלי שהמפקח על הביטוח אישר אותה, וראה זה פלא לא מצאנו שהדבר הזה עובר דרך מפקח על הביטוח, ניסינו בצורה כזו או אחרת לראות אולי בעבר הייתה חברת ביטוח שאמרה שכנראה בשנות ה- 80 היה לה כיסוי לזה, לא ראינו את המסמכים בעניין הזה, למיטב הבנתנו גם אין דבר כזה.
שמואל גולן: יתרה מזו גם לא קבלנו התייחסות מספקת ממשרד האוצר אלא ההתייחסות הייתה שהם לא נתנו לנו תשובה.
שמואל גולן: אני למד מזה זה שאין להם מה להגיד לנו והפוליסות האלו לא עברו תחת שרביט עינו הפקוחה של המפקח על הביטוח, זה בניגוד לחוק וזה מחייב את תשומת הלב.
שמואל גולן: אני רוצה לדבר על השיפוי כי גם זה מעורר מפעם לפעם ויכוחים, הוא כמובן נגזרת של תנאי הפוליסה אבל הוא מחייב את התייחסות הוועדה כי ישנם פעולות או אירועים שעד יום לא תוחמו ונסגרו ובסופו של דבר הן נגררות שנים על גבי שנים בבתי משפט, מובן שמבקר המדינה לא עוסק בעניין הזה כי הם עמדו בערכאות, אבל יש לשים לב שמבקר המדינה פרסם כבר לפני כמה שנים את הנושא של שיפוי בגין חילוץ ופינוי מוטס של מערכת הביטחון שעד היום הדבר לא נסגר ונעשו בעבר דיונים על הנושא.
אמנון כהן: המנכ"לית הבטיחה לטפל בזה.
שמואל גולן: מערכת הביטחון עדיין אומרת שבסופו של דבר זה נסגר או בפשרות או בערכאות משפטיות.
שמואל גולן: הדבר השני הוא הנושא שההורים לא יודעים ולא ממשים את הכיסוי הביטוחי שיש להם.
שמואל גולן: כלומר, קורה מצב שילד נפגע ושוכב תקופה ארוכה, יש לו תנאי פוליסה מינימאליים, מהיום השישי הוא צריך לקבל שיפוי וכדומה, ואנחנו יודעים בהרבה מקרים שהיו הורים שלא ממשו את זה ולא ידעו על זה ומשרד החינוך היה ראוי שייתן את הדעת לזה ולפחות ליידע.
שמואל גולן: אם אדוני ירצה אני אסביר בדיוק על כל קבוצה וקבוצה, חלק מהקבוצות, כמו גני ילדים ופעוטונים, החוק לא חל עליהם בכלל, אי אפשר להכניס אותם.
שמואל גולן: קבוצה נוספת שנופלת בין הכיסאות היא של בתי ספר ארציים או עמל וכל הגופים שהם לא בפיקוח של רשות מקומית כך שאתה לא יכול להגיע לרשות המקומית ולשאול למה בית הספר הזה לא מבוטח.
שמואל גולן: יתרה מזו, הם טוענים בכלל שהם אפילו לא יודעים מי לומד שם למרות שזה בניגוד להוראות אחרות של משרד החינוך שאומר שרשות מוניציפאלית היא רשות חינוך ומחובתה לדעת איפה כל ילד נמצא בכל בית ספר.
אמנון כהן: עירייה צריכה לפקח גם על אורט וגם על עמל.
שמואל גולן: לפי דוח שפורסם לפני שלוש שנים בידי משרד מבקר המדינה בנושא של הנשרה ופיקוח על ילדים, כבר אז משרד החינוך הוציא הנחיות שבעניין הזה רשות החינוך אחראית על כל ילדי שנמצא בתחום מוניציפאלי שלה והיא צריכה לדעת אם הוא לומד או לא ואיפה.
שמואל גולן: הטענה שאנחנו לא מבטחים כי אנחנו לא יודעים איפה הילדים נמצאים היא טענה שלא צריכה להתקבל בכלל.
שמואל גולן: הילדים אולי מבוטחים אבל כשאתה בא לרשות לשאול הם לא יודעים.
שמואל גולן: לעומת זאת יש קבוצות של גני ילדים שלא מבוטחים כלל ואנחנו מציגים אותם.
משה גפני: מי מבטח את ילדי החינוך הרשמי, למשל בית ספר יסודי ממלכתי.
שמואל גולן: יש היום חברות ביטוח שחלקם דרך מכרז משותף שהוציאה החברה למשק כלכלה שהיא משמשת בעצם - - -
משה גפני: משרד החינוך משלם את הביטוח.
שמואל גולן: ההורים משלמים את ה- 28 ₪, הרשות המקומית צריכה לגבות מהם את הסכום היא צריכה להתקשר, היה לנו ויכוח עם משרד החינוך מי צריך לאכוף את זה אנחנו טוענים שמי שאחראי על החוק זה משרד החינוך ולכן הוא צריך לאכוף את זה ולא משרד הפנים שאין לו כנראה נגיעה לעניין הזה.
משה גפני: מה הביטוח של חברת ענבל.
שמואל גולן: חברת ענבל כבר לא מבטחת, חברת ענבל ביטחה בעבר.
מרדכי בס: חברת ענבל ביטחה עד החלת החוק, עד שתקנו את חוק לימוד חובה שהוסיפו בו את סעיף 6 עם חובת ביטוח ילדים, עד אז משרד החינוך פעל באמצעות חברת ענבל וביטח את כל ילדי ישראל.
מרדכי בס: כשעבר הדבר הזה בחקיקה וחייב דרך חוק לימוד חובה, שהרשות המקומית תבטח את הילדים, אני מזכיר שוב שהרשות המקומית אחראית על ביטוח הילדים שנמצאים בתחומה.
משה גפני: אני שואל מה עושה חברת ענבל היום?
משה גפני: היא לא משחקת תפקיד?
ששי שילה: היא מכסה את האחריות על פי צד ג' של הרשויות המקומיות.
משה גפני: אני רוצה לדעת מה חברת ענבל בעניין, הרי בכל אופן היא נותנת כיסוי.
משה גפני: אני שואל את זה משום שיש לי מסמך של היועצת המשפטית של משרד החינוך מה- 20 ביולי 2003 ויש לי גם מכתב מהמנכ"לית ואני מקריא לך, על פי הנחיית החשב הכללי של משרד האוצר, הסדר כיסוי חבוט של המדינה ושל בעלויות על מוסדות החינוך הפועלים מכוח חוק פיקוח וכו', לא חל יותר על הבעלויות אשר הינם על המדינה, וזאת חל מה- 1 לספטמבר 2002.
משה גפני: לפיכך יתבקשו הבעלויות לבטח את עצמם באופן עצמאי.
משה גפני: הסדר הכיסוי בענבל חל היום אך ורק על הבעלויות בהם מועסקים עובדי מדינה.
מרדכי בס: זה ביטוח לחבות, זה לא ביטוח שמכסה כל נזק.
מרדכי בס: זה ביטוח לחבות ולחבות של המדינה.
מרדכי בס: מה שאיננו מהמדינה, הביטוח הזה אינו מכסה, זה בדיוק מה שהקראת.
משה גפני: בדקתם גם למה הפסיקו ב- 2003 את הכיסוי של החינוך העצמאי?
משה גפני: למה ענבל ממשיך עם החבות של המדינה על הרשמי?
שמואל גולן: לא עסקנו בביטוח חבות המדינה.
שמואל גולן: שלא תהיה טעות, היום הוא לא מבטח, כשכבודו אמר חבות, הכוונה היא חבות של המדינה, חברת ענבל לא מבטחת ילדים היום למיטב ידיעתי בשום מקום, אף רשות מקומית לא מתקשרת לחברת ענבל.
4400: אז אולי תסביר מה זה נקרא חבות.
גבירה אביזוהר: ילד שנפגע בתוך בית הספר במהלך הלימודים במסגרת בית הספר וחושב שיש אחריות של המורה, של המנהל או של משרד החינוך, שהם עובדי מדינה בתלונה שלו, זכאי לתבוע את חברת ביטוח ענבל.
גבירה אביזוהר: ענבל מכסה את האחריות של משרד החינוך ועובדיו בלבד, דהיינו עובדי מדינה בלבד.
מרדכי בס: בהנחה שנקבעת אחריות בנזיקין, הביטוח שמדובר פה הוא לא תלוי אחריות בנזיקין.
משה גפני: זאת אומרת שאם נפגע ילד בחינוך העצמאי, הוא לא מבוטח היום.
גבירה אביזוהר: מורה של החינוך העצמאי הוא עובד של החינוך העצמאי ולא עובד מדינה.
משה גפני: זאת אומרת שאם נפגע ילד בבית ספר של מעיין החינוך התורני או של החינוך העצמאי שבחוק יסודות התקציב הוא מוגדר שצריך לכסות אותו כמו כלל ילדי ישראל, אם הילד נפגע אין מי שישא בחבות הזו.
משה גפני: אני לא מדבר על בעלות פרטית, הדגשתי שיש בחוק יסודות התקציב, בניגוד למוכר שאינו רשמי ומוסדות הפטור וכל הבעלויות הפרטיות, לחינוך העצמאי ולמעיין החינוך התורני יש הגדרה מוחלטת בחוק שזה כמו כלל ילדי ישראל.
משה גפני: זה אומר שבחינוך העצמאי אי אפשר להעביר עיפרון ממשרד למשרד בלי שמשרד החינוך ומשרד האוצר יאשר את זה.
משה גפני: זאת אומרת אם הופסקה לפני שנתיים החבות של המדינה מענבל, וזה חל רק על הרשמי, אין מציאות שתהיה חבות מכיוון שהחינוך העצמאי לא יכול להביא מאיזשהו תקציב עלום.
מרדכי בס: חבר הכנסת גפני, בכל הכבוד, במסגרת הביקורת הזו לא בדקנו את שאלת הבעלות בחינוך העצמאי.
משה גפני: אני נותן לכם חומר למחשבה.
4400: אני רוצה לומר הערה לסדר, אם אני מבינה היטב את העניין, אני מבינה שעד ספטמבר 2002 חברת ענבל ביטחה את כל התלמידים בישראל - - -
משה גפני: את החבות.
שמואל גולן: עד שנת 92 חברת ענבל ביטחה את כל ילדי ישראל כאחריות המדינה על כולם.
4400: חברת ענבל ביטחה את כל תלמידי ישראל בין אם הם בחינוך הרשמי העצמאי המוכר וכו'.
קריאה: זו עובדה לא נכונה, ענבל לא ביטחה את כל הילדים, אלא בדיוק את אותם ילדים ששילמו.
גבירה אביזוהר: שמי גבירה אביזוהר מנהלת המחלקה לביטוח תלמידים במשרד החינוך.
גבירה אביזוהר: בשנת 86 בא ארגון ההורים הארצי ואמר, ילד נפגע בבית הספר נשאר נכה ולא מקבל פיצוי וזאת משום שאין אחריות של המורה המנהל של המשרד החינוך והוא נשאר בלי עזרה ובלי כסף.
גבירה אביזוהר: יש לנו מקרה של משפט סמר הידוע של ילד שחברו דחף לו את חוד העיפרון לעין והוא יצא בלי עין ובלי כסף כיוון שבית המשפט פסק שאין פה אחריות של בית הספר.
גבירה אביזוהר: לכן בא ארגון ההורים הארצי וביקש ממשרד החינוך לעשות ביטוח תאונות אישיות.
גבירה אביזוהר: למשרד החינוך לא היה תקציב לזה והוא עזר לארגון ההורים בשנת 86 לבטח את הילדים בביטוח תאונות אישיות.
גבירה אביזוהר: זה לא היה מתוקף חוק, זה היה רשות ולא חובה ומי שרצה ביטח.
גבירה אביזוהר: זה התחיל משנת 86 עד שנת 92, ענבל יצאה מזה - - -
4400: בתקופה הזו, איזה ילדים היו מבוטחים?
גבירה אביזוהר: מי שרצה.
4400: גם ילד חינוך העצמאי שהוצע לו ואם הוא שילם הוא היה מבוטח.
גבירה אביזוהר: זה היה ביטוח תאונות אישיות זה התחיל בארבעה שקלים לילד לשנה מה שהגיע היום ל- 28 ₪.
גבירה אביזוהר: בשנת 92 ענבל יצאה מזה כיוון שהיא טענה שהיא מפסידה כספים והיא לא יכולה לזה, יצאו במכרז וזכתה מי שזכתה.
גבירה אביזוהר: בשנת 94 זבולון אורלב העביר חוק בכנסת שחובה על כל ילד שיבוטח בביטוח תאונות אישיות והכניסו אותו לחוק שבאיזשהו מקום פגע בילדים שמוסדות שהם מוכרים שאינם רשמיים או מוסדות פרטיים או מוסדות פטור.
4400: מה אמר החוק?
4400: תלמידים שנמצאים בחוק חינוך חינם.
גבירה אביזוהר: רוב הרשויות כן ביטחו את החינוך המוכר שאינו רשמי כי היו להם קשרים אתם והיו להם את שמות התלמידים.
גבירה אביזוהר: הם שלחו מכתבים הביתה, אני ירושלמית וקיבלתי עבור ארבעת הילדים שלי שלמדו בחינוך העצמאי, חינוך מוכר שאינו רשמי ואני שילמתי.
גבירה אביזוהר: הבנים שלי למדו בתלמוד תורה ובוטחו, אז אולי לא כולם.
4400: כתוב, מי שזכאי לחינוך חינם, לפי סעיף 6 יהיה מבוטח בביטוח תאונות אישיות באמצעות הרשות המקומית שבתחום שיפוטה נמצא מוסד החינוך שבו לומד תלמיד.
4400: כלומר הם לא עושים פה הבחנה של רשמי ולא רשמי.
גבירה אביזוהר: כתוצאה מהמונח הזה, מי זכאי לחינוך חינם לפי החוק?
גבירה אביזוהר: מי שלומד במוסד רשמי או מי שלומד בבית ספר על יסודי.
4400: בעצם חבר הכנסת זבולון רצה להחיל את זה על כל ילדי ישראל ומבלי משים הוא החריג ילדים.
4400: נכון להיום לא כל תלמידי ישראל באשר הם מבוטחים, אז צריך לעשות תיקון לחוק.
משה גפני: מה קרה אחרי 94?
משה גפני: אנחנו מדברים על ביטוח תאונות אישיות ולא על חבות.
משה גפני: מה קרה עם החבות?
גבירה אביזוהר: בשלב מסוים החשב הכללי אמר שחברת ענבל באה לבטח רק את המדינה, זה היה בשנת 2002, ואז היו ויכוחים גדולים מאד היועצת המשפטית שלנו לא הסכימה, הגענו לפרקליטות, ולא עזר לנו שום דבר, החליטו שלא מכסים את האחריות של אלה שאינם עובדי מדינה ואז יצא החינוך העצמאי והרשויות והעמותות וכדומה.
משה גפני: מה שעולה מן הדברים, אם ברשותך אוכל לעשות סיכום של הדברים, לפני שאדוני יושב הראש ממשיך, מה שקרה הוא שבאמת מבלי משים לגבי החוק של תאונות אישיות צריך לעשות תיקון לחוק, אני חושב שזה פשוט דבר שצריך לתקן אותו.
משה גפני: מה שקרה לגבי החבות, החשב הכללי במשרד האוצר ב- 2003 החליט שמכאן ואילך הוא מפסיק את הביטוח של חברת ענבל בנושא החבות בחינוך העצמאי במעיין חינוך התורני שזה היה כל השנים, ואין לחינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני שום פתרון על החבות מכיוון שהם בעצם ממלכתיים מבחינת התפקוד שלהם.
משה גפני: מה שעשינו היום בהסכם על התקציב הכנסנו כסף לביטוח כדי שהם לא יישארו בלי זה, אבל אנחנו ממשיכים להיות סחטנים, מפני שאנחנו סוחטים כסף מהתקציב.
משה גפני: אחד הסעיפים שם זה לכסות את הביטוח.
4400: מי שצריך לשבת פה זה החשב הכללי.
משה גפני: המציאות היא כזו שהפסיקו באופן שרירותי - - -
4400: אין הגנה מקצועית למורים בחינוך העצמאי.
משה גפני: אבל זה לא הנושא של המורים מכיוון שבסופו של דבר צריך להיות חבות למישהו.
משה גפני: החינוך העצמאי או מעיין החינוך התורני, בניגוד למוכר שאינו רשמי, את בעלת הבית של העניין, את מנכ"לית משרד החינוך את אומרת לחינוך העצמאי כמה מורים לקבל כמה לא לקבל כמה לפטר וכמה לא, זה הכול הנחיות שלכם זה לא כמו בעלת פרטית.
4400: ברור מאיפה זה יצא.
משה גפני: ב- 2003 החליט החשב הכללי במשרד האוצר מסיבותיו הוא להפסיק באופן שרירותי, כחיסכון, ולדעתי זה גם בניגוד לחוק.
משה גפני: אני חושב שמבקר המדינה צריך לבדוק את העניין הזה, הם לא יכולים לעשות כסף בחו"ל, הם המדינה.
משה גפני: ההגדרה שהמורים הם לא עובדי מדינה אבל החבות לא תכוסה על ידי אף אחד, מי שאומר להם מה לעשות זה משרד האוצר ומשרד החינוך.
4400: מה לגבי מורים שהם לא עובדי מדינה אבל הם מועסקים בחטיבות העליונות על ידי הרשויות.
גבירה אביזוהר: הם לא מכוסים על ידינו.
סופי אורט אשכנזי: בשנת 2002, במשרד חינוך מאד התנגדנו לשינוי הזה, היו לנו הרבה מפגשים עם משרד המשפטים ובסופו של דבר הוחלט מה שהוחלט, להוציא אותם החוצה.
סופי אורט אשכנזי: אמרנו שטוב שיש ביטוח מטרייה ולפני 75 המצב היה ממש קטסטרופאלי ולכן הוחלט לעשות ביטוח מטרייה.
סופי אורט אשכנזי: עכשיו אנחנו חוזרים אחורה וזה מה שהצגנו בפני החשב הכללי, אבל החליטו מה שהחליטו.
סופי אורט אשכנזי: דבר נוסף שרציתי להוסיף, נכון שבהתאם לסעיף בחוק יסודות התקציב יש שוויון תקציבי, יש תקצוב לשתי הברירות האלה שנקבעו בחוק ומקבלים 100% תקצוב, אבל אין בזה כדי לשנות את המעמד של אותם בעלויות, לא מדובר על עובדי מדינה, צריך להוסיף את הבעלויות האחרות שאינם מתוקצבות בתקצוב מלא כמו רשת מעיין החינוך התורני והחינוך העצמאי אז הן נמצאות גם כן - - -
משה גפני: הם לא מתוקצבים בתקצוב מלא?
סופי אורט אשכנזי: לא.
משה גפני: כשאני אומר את זה מכחישים אותי.
סופי אורט אשכנזי: אתם מקבלים תקצוב מלא - - -
משה גפני: לא "אתם", אני חבר כנסת שבעצם מייצג את אורט.
סופי אורט אשכנזי: הם צריכים לעשות ביטוח.
סופי אורט אשכנזי: הודענו על מה שנעשה.
4400: זו החבות ואולי כדאי להפסיק לדבר על זה.
מרדכי בס: חשוב לי להדגיש שלא בדקנו את כל הנושא של הביטוח במסגרת המטלה הזו.
אמנון כהן: כמו שאומר חבר הכנסת גפני, זה חומר למחשבה.
מרדכי בס: אנחנו בהחלט רושמים לפנינו, ומבקר המדינה ישקול את השאלה האם ומתי לבדוק את זה.
מרדכי בס: אבל בנושא שבדקנו, ביטוח תאונות אישיות, יש חורים גדולים כמו שהציג קודם מר גולן.
משה גפני: אתה יודע שאין לי טענות למבקר המדינה, העליתי את העניין הזה מכיוון שאני סבור שהיות והמבקר טיפל בנושא של הביטוח, ובמקרה הזה בביטוח תאונות אישיות, מן הראוי שיבדוק גם את הביטוח של החבות מכיוון שזו בעיה אמיתית ולפי דעתי אפליה שלא כחוק.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע את החברה למשק כלכלה, כאשר אתם מכינים את המכרזים של כל רשות מקומית שהיא כבר פטורה בעקבות זה שאתם עושים את העבודה של המכרזים, לאחר שנבחר הגוף שיכול לבטח, אני רוצה לדעת איך יכול להיות שהחברה שזכתה במכרז יכולה להגיד לעירייה מסוימת, אתכם אני אבטח ולעירייה מסוימת היא יכולה להגיד שהיא לא תבטח אותם כי בשנה קודמת היו להם יותר מידי תביעות או משהו כזה.
אמנון כהן: האם זה מובנה מראש במכרז?
אמנון כהן: אם זה מכרז הוא צריך לדעת שזה מכרז ארצי, רשות מקומית מסוימת תרוויח קצת יותר ואם ברשות מקומית אחרת אני אפסיד זה יאזן אחד את השני.
אמנון כהן: האם זה נלקח בחשבון?
אמנון כהן: למה מחייבים רשות מקומית מסוימת ביותר כסף?
אמנון כהן: אולי היו להם יותר תביעות אז הפרמיה שלהם תהיה יותר גבוהה ממה מגיע, איך אתם תוקפים את הנושא.
ששי שילה: אני אענה על השאלה, אבל ברשותך אתן קצת רקע לגבי החברה למשק וכלכלה והפעילות שלה כי נדמה לי שיש טעות רווחת שמשתמעת מתוך השאלה שלך כאילו יש חובה של הרשויות המקומיות להתקשר באמצעות המכרז של החברה למשק וכלכלה, ולא כך הוא הדבר.
ששי שילה: החברה למשק וכלכלה זה גוף ציבורי, גוף שמבוקר על ידי מבקר המדינה, גוף שהוקם מתוך מטרה לסייע לרשויות המקומיות ולהעמיד להם - - -
אמנון כהן: זו לא טעות כי הייתי גם ברשות מקומית ונעזרנו רבות במכרזים שלכם, אבל איך אתה בונה את המכרז בצורה כזו שאתה אומר שמישהו לא חייב אבל מצד אחד הוא מרגיש שהוא יכול לעבוד עם הרבה רשויות מקומיות וברגע שזכה במכרז הוא בודק כלכלית איפה כדאי לו, על זה אני רוצה שתענה.
ששי שילה: אני אענה על זה אבל ברשותך אני רוצה לתת קצת רקע כי אני חושב שדווקא מתוך הדוח והדברים שאמר מר גולן בהקשר של הדוח הזה, צריך לראות את החשיבות של הפעילות של החברה למשק וכלכלה במסגרת המכרז הספציפי הזה.
ששי שילה: אני אענה על כמה דברים שעלו כאן, הרשויות המקומיות, במסגרת אותם שירותים שהחברה נותנת במסגרת המכרזים הפומביים שהחברה מפרסמת, זוכות לאישור שר הפנים להתקשר לפי סעיף מסוים בחוק ללא ביצוע מכרז נוסף אלא בתהליך התמחרות שאני לא אכנס אליו כרגע.
ששי שילה: הרשויות המקומיות רשאיות להתקשר עם הזוכים במכרזי החברה למשק וכלכלה אך לא חייבות לעשות כן.
ששי שילה: כך הם הדברים גם לגבי ביטוח תאונות אישיות לתלמידים, החברה מעורבת בתחום הזה באמצעות סוכנות הביטוח שלה החל משנת 88 כאשר מעת לעת פרסמנו מכרזים ואכן חברת "כלל" זכתה במכרזים הללו של החברה למשק וכלכלה.
ששי שילה: אני חייב לומר שמתוך 1.5 מיליון תלמידים רק כ- 900,000 עד מיליון תלמידים מבוטחים במסגרת ההסדר של החברה למשק וכלכלה.
ששי שילה: זאת אומרת שהיו רשויות מקומות שהעדיפו ללכת למסלולים אחרים, ואם יש ברשותי פוליסות של חברות אחרות, הם הלכו למסלולים אחרים של התקשרויות שלא באמצעות הפוליסה של חברה למשק וכלכלה.
ששי שילה: יחד עם זאת הקפדנו לערוך את המכרז ואת הפוליסה יחד עם משרד חינוך, ארגון ההורים הארצי והגופים הנוספים הרלוונטיים, פוליסה שאושרה כפוליסה מחייבת בוועדת החינוך של הכנסת.
ששי שילה: הפוליסה היחידה שמאושרת על ידי ועדת החינוך של הכנסת היא הפוליסה שיצאה על ידי החברה למשק וכלכלה ובעצם עשתה סטנדרטיזציה, קבעה את אמות המידה של אופי הפוליסה שמחייבות את כל הרשויות המקומיות בישראל גם אם הם לא מתקשרות באמצעות הסדר הביטוח של החברה שלנו.
ששי שילה: בתוך הפוליסה הזו יש את הנושא של טיסת חילוץ ושיפוי, אותו נושא שעלה בעקבות דוח מבקר המדינה ונכנס כסעיף בתוך הפוליסה שלנו, זה שזה לא נמצא בפוליסות אחרות זה לא בסדר אבל זה קיים אצלנו והשיפוי הזה קיים, עשינו את זה בתיאום עם המשרד, הכנסנו את זה כנתון.
אמנון כהן: באיזה שנה נכנס הנושא של החילוץ לפוליסה?
ששי שילה: מיד אחרי שהנושא עלה.
מיכאל ישיל: זה היה קיים מימים ימימה בפוליסה של החברה למשק וכלכלה וזה תוקן בצורה שבה נדרשנו לתקן את זה לאחר בקשה של משרד הביטחון והתערבות שלכם, אבל זה היה קיים מימים ימימה.
ששי שילה: הנושא הזה מכוסה, 213,000 ₪ מחירי 2001.
ששי שילה: אני מודה שוב לדוח כי אני חושב שניתן דגש לחשיבות של המכרז המשותף הזה, הנושא של 24 שעות ביממה בכלל לא ניתן לויכוח, גם הנושא של בארץ ובחו"ל מכוסה בתוך הפוליסה.
ששי שילה: גם את הנושא של מלווים שמבוטחים הכנסנו לתוך הפוליסה, הנושא של ועדת החריגים, שהרוב הוא של הרשויות המקומיות.
ששי שילה: הנושא של היחידה לקידום נוער גם הוא נושא שעלה שלא מכוסה, ובפוליסה של החברה למשק וכלכלה הוא מכוסה וקיים.
ששי שילה: לעניין החידוש, יש חובה, ולא קרה מקרה אחד שרשות מקומית שהייתה ברצף ביטוח בחברה למשק וכלכלה, זאת אומרת ביטחה בשנה שעברה ורוצה לחדש, ללא קשר לניסיון התביעות, עמדנו על כך וחברת הביטוח ביטחה אותה.
אמנון כהן: לא בפרמיה גבוהה יותר?
ששי שילה: חד משמעית לא.
ששי שילה: באותם 28 ₪ או עד 28 ₪ כי יש כאלה שמשלמים פחות ובמאמר מוסגר אני אומר שהמכרזים של החברה למשק וכלכלה גם במקרה הזה הורידו את תעריפי הביטוח וקבעו אותם בסטנדרט אחיד שעל בסיסו נקבע התעריף בוועדת החינוך של הכנסת.
ששי שילה: מה שקרה במספר רשויות מקומיות במגזר מסוים, המגזר הערבי, התקבלה החלטה גורפת של ועד הרשויות המקומיות לשנת 2001 לעזוב את הביטוח המוסדר עם החברה למשק וכלכלה ולעבור להסדר ביטוח עם חברה אחרת, סוכנות אחרת שיושבת בנצרת נקראת "טרסט" הם עברו אליהם באופן די גורף, ראינו תנועה רבה של רשויות מקומיות, מדובר במאות אלפי תלמידים שעברו מביטוח החברה לביטוח של אותה סוכנות ביטוח.
ששי שילה: בנקודה הזו נגמר הרצף הביטוחי, ברגע שהם עברו לשם נסתיים הרצף הביטוחי ואז מה שקרה, ומה שאנחנו נוכחים היום, על אף שהצלחנו לפתור את זה בצורה מסוימת, אותה סוכנות ביטוח לא הסכימה לחדש את הביטוחים לאותם רשויות מקומיות כי הבינו שהחבויות מאד גבוהות.
ששי שילה: אני יכול לתת דוגמא של עירייה מסוימת בצפון שניסיון התביעות התלויות שלה מלמד על סדר גודל של פי 4.5 מסך כל התקבולים פר תלמיד שאמורים להתקבל בשנה השוטפת.
ששי שילה: באותם מקרים מסוימים שקרו, הצלחנו להשיג, וזה אגב אחרי שאותם רשויות מקומיות ניסו להשיג ביטוחים בחברות אחרות כמו ביטוח ישיר ו- AIG ולא השיגו ביטוח.
ששי שילה: הם באו לחברה למשק וכלכלה ואמרנו שנעזור להם.
ששי שילה: אז, באיזשהו הסדר מיוחד שעשינו לאחר פתיחת שנת הלימודים תוך כדי השנה הצלחנו להשיג הסדר ביטוחי במחיר גבוה יותר אבל יש ביטוח לאותם תלמידים, הם מכוסים, המחיר קצת יותר גבוה וזה רק בגלל שנפסק הרצף הביטוחי.
ששי שילה: אם זה לא היה, ויש לנו דוגמאות אחרות של רשויות מקומיות שבהם נשתמר הרצף הביטוחי, התעריף המקסימאלי שהם שילמו זה 28 ₪ לתלמיד.
אמנון כהן: מרכז השלטון המקומי בבקשה.
נועה בן אריה: ברשות
נועה בן אריה: כם אני אתייחס רק לנושא ביטוח תאונות האישיות ואסביר מה נעשה אצלנו ממועד קבלת הממצאים לגבי ביטוח התלמידים.
נועה בן אריה: ראשית בדקנו את הוראת החוק והכנו חוות דעת שיצאה על ידי היועצים המשפטיים שלנו, שלמעשה מבהירה את אותה לקונה שנוצרה במסגרת החוק של אורלב, זו לא בפרשנות זו ממש לקונה.
נועה בן אריה: החוק למעשה לא מחייב לבטח את אותם תלמידים שלא זכאים על פי חוק לימוד חינם או על פי ההחלה של חינוך חינם עליהם לביטוח באמצעות חבות של הרשות המקומית.
משה גפני: אני מתכוון להציע ליו"ר הוועדה לתקן את החוק, אולי יחד עם משרד החינוך, תסבירי לי משפטית למה מי שזכאי לחינוך חינם לא חל על החינוך העצמאי או מעיין החינוך התורני, בסברה אני מבין אני רוצה להבין משפטית.
משה גפני: תמיד החינוך העצמאי לא זכאי לחינוך חינם?
סופי אורט אשכנזי: מה שחל זה תקנות חינוך למוסדות מוכרים שם יש סעיף שנקרא תמיכה במוסדות.
סופי אורט אשכנזי: כתוב שם שהשר יכול לתמוך, בוודאי לא במסגרת התמיכה של החוק, התמיכה היא על פי החלטת השר ולפי המוסדות.
משה גפני: תקנות לפי מיטב ידיעתי לא גוברות על חוק, ואת אמרת שהחוק מחייב, לשר אין שיקול דעת בעניין הזה, התמיכה שניתנת לחינוך העצמאי ולמעיין החינוך התורני, בשונה מהמוכר שאינו רשמי ומוסדות הפטור, לחינוך העצמאי, מעיין החינוך התורני אין שיקול דעת לשר, החוק מחייב אותו אז מה את מצטטת לי עכשיו את התקנות.
סופי אורט אשכנזי: החוק מדבר על שוויון בתקצוב, החוק לא מדבר על המעמד של אותם מוסדות.
משה גפני: לא דברנו על מעמד, אמרת תמיכה.
סופי אורט אשכנזי: בתקנות חינוך ממלכתי כתוב, בעלות מסוימת מבקשת לקיים מוסד חינוכי, היא פונה למשרד החינוך מבקשת בקשה לקבלת רישיון לפי חוק הפיקוח על בתי הספר.
סופי אורט אשכנזי: היא לא פועלת במסגרת חוק לימוד חובה, חוק לימוד חובה חל אך ורק על מוסדות שהם בחובה ולא על מוסדות מוכרים שאינם רשמיים.
סופי אורט אשכנזי: זה מעמד שונה ותקצוב שונה.
משה גפני: למה תקצוב שונה?
משה גפני: אנחנו מדברים על סעיף בחוק
נועה בן אריה: יש ערבוב בין נושא תקצוב לבין החוק שחל, האם חובת הביטוח חלה, אין פה שאלה של תקצוב, האם יש חובה לבטח על פי הוראות 6א' לחוק, כן או לא.
משה גפני: היות ולא למדתי משפטים אני אגיד לך מה היו אומרים בישיבה בה למדתי, היו אומרים מי זכאי לחינוך חינם, מי שקובע החוק, החוק קובע שהחינוך העצמאי ומעיין החינוך התורני הם לא.
סופי אורט אשכנזי: בחוק לימוד חובה כתוב בסעיף 6 לחוק מי זכאי לחינוך חינם, מי שלא כתוב לא נמצא, ילד שלומד בחינוך משני או ילד שלומד במוסד ששר החינוך החליט לשאת בסל הלימודים במקומו, זה לא לגבי מוסדות מוכרים שאינם רשמיים כי שם יש הסדר אחר.
אמנון כהן: ארגון ההורים בבקשה.
איתן ויינרייך: אני מודה לכם שנתתם לי את זכות הדיבור, ואני מודה ולוועדה שמצאה מה שאני מצאתי לפני שנתיים.
איתן ויינרייך: אני חושב שהביטוח שההורים קבלו זה ביטוח שצריך לשמור עליו בכפפות משי כי לקבל ביטוח כזה בסכום הזה אני לא חושב שיש עוד הרבה ביטוחים כאלה בארץ וצריך לשמור על זה.
איתן ויינרייך: מה לעשות ויש פה אנשים מתוחכמים, חשבתי שהולכים למכרז אז כולם יהיו בתוך המכרז, מי שזכה ייצג את כל ההורים.
איתן ויינרייך: פתאום מצלצלים אלי מרשת "שובו" באשדוד והאבא מספר שהילדה שלו נפצעה, אמרתי לו ללכת למחלקת חינוך והוא אמר שהוא לא מוצא ידיים ורגליים.
איתן ויינרייך: אני, שמבין בזה ומומחה בזה כתבתי מכתב לגבירה אביזוהר בדצמבר 2002, אני מספר לה איזה דרך חתחתים עברתי עם העירייה ועם 1-800 "שובו" הארצי והם לא יודעים מה ההבדל בין ביטוח כזה לביטוח אחר.
אמנון כהן: יש להם ביטוח?
איתן ויינרייך: לא היה לו שום ביטוח, אז התברר לי שלא היה להם ביטוח ואני כותב לה, הצילו, אולי יש עוד כמה מנהלים שחוסכים את ה- 22 ₪ והילדים לא מבוטחים.
איתן ויינרייך: את ההעתקים למכתב קבלו זבולון אורלב, רונית תירוש צבי צינקל, ארז פרנקל ויצחק ברקוביץ יו"ר הוועדה המשפטית.
איתן ויינרייך: התחלתי לקבל עוד דברים כאלה, כמו ילד שהולך לגן הילדים ומבוטח רק בגן ולא מבוטח בביתו או בדרך לביתו.
איתן ויינרייך: אני בודק את זה וכל הביטוחים הפרטיים האלה עשו קומבינות ולא מבינים מה כתוב להם בפוליסה.
איתן ויינרייך: אז הוצאתי לגברת תירוש מכתב ב- 12 למרץ 2003 בדיוק על מה שקבע היום מבקר המדינה.
איתן ויינרייך: אני חושב שצריך לעשות סדר, כל ילד, ולא מעניין אותי מאיפה, יהיה מבוטח בביטוח הזה.
איתן ויינרייך: לא יכול להיות שרשות כמו ירושלים, כשהיה עד 22 ₪, הם עשו ב- 15 ₪, למי הם עשו טובה כשהם חסכו 6 ₪? להורה, כי בסך הכול כשעושים חישוב של כמות הילדים בכל ירושלים, זה המון כסף.
איתן ויינרייך: מה הם עשו עם הכסף?
איתן ויינרייך: אנחנו הכנסנו שבחוזר מנכ"ל יהיה כתוב עד 28 ₪ ולא 28 ₪ כדי שיבינו שלא ייקחו את ההפרש הזה למשהו אחר.
איתן ויינרייך: אנחנו לא מבקר המדינה ולא בדקתי מה היו המניעים שלהם אבל זה מוציא אותי מדעתי, הילדים שלי לומדים באורט ופתאום מתברר לי שאורט לא בביטוח של "כלל" כי הם עזבו אותם בשביל חצי שקל.
איתן ויינרייך: יש פה נקודה חשובה שהביקורת לא עולה עליה, ההורים לא יודעים כלום, חלק מחברי הכנסת גם לא יודעים - - -
משה גפני: אין דבר כזה שחברי כנסת לא יודעים, הם יודעים הכל.
איתן ויינרייך: הוא חסך חצי שקל, ושאלתי באיזה זכות?
איתן ויינרייך: יש עניין של רצף או כתובת אחת להגיע אליה, ואם זה היה במקרה שעשינו את זה עם מרכז השלטון המקומי או החברה למשק וכלכלה, אז זה צריך להיות שם כי יש טלפון אחד וזה קל מאד.
אמנון כהן: תודה, הדברים ברורים, תמשיך להילחם עד שהנושא יטופל, אנחנו ביחד בזה.
נועה בן אריה: בעקבות אותו חסר בחוק ובעקבות הממצאים של הדוח נפגשנו עם הגברת גבירה אביזוהר והגברת דורית מורג היועצת המשפטית של משרד החינוך ובדקנו כיצד הרשויות יוכלו בכל זאת לכסות תחת אותה קורת גג אחת לפחות את היידוע בדבר אותה חובה לבטח.
נועה בן אריה: קיימת חשיבות לכך שכל תלמיד יהיה מבוטח, חובת הביטוח הייתה ברורה השאלה הייתה על מי היא חלה.
נועה בן אריה: לכן, בנסיבות האלה וכל עוד לא קבלנו על זה חוות דעת מוסדרת וברורה ממשרד החינוך, הפצנו חוזר לכלל הרשויות המקומיות ואמרנו שיכולת ההגעה של התלמידים עצמם במוסדות מוכרים שאינם רשמיים הייתה קשה יותר ברשויות המקומיות.
נועה בן אריה: לא תמיד אפשר להגיע לתלמיד עצמו למוסד החינוך קל יותר להגיע.
נועה בן אריה: פנינו לרשויות המקומיות בחוזר שחזר על עצמו במהלך השנה האחרונה שלוש פעמים, אליו צרפנו את חוות הדעת המשפטית ופנינו לכלל הרשויות המקומיות בבקשה לפנות לכל מוסדות החינוך שבתחומן, לרבות המוסדות הלא רשמיים ולהזכיר להם על חובת ביטוח התלמיד בכל מוסד ומוסד.
נועה בן אריה: אני אציין שבמוסדות החינוך של רשת עמל אורט קל יותר להתחקות אחר הביטוח שלהם, זה מוסדר בביטוח של הרשת עד כמה שידוע לי והם מיידעים את הרשות המקומית שנעשה ביטוח ושיש חובה כזו והם מכירים בה.
נועה בן אריה: לגבי המוסדות האחרים, שאנחנו לא יכולים להתחקות אחרי התלמיד, ביקשנו ליידע במסמך את הרשות המקומית שאכן ההוראה בוצעה ושהתלמידים מבוטחים.
אמנון כהן: רשות מקומית שיש במסגרתה מספר מוסדות לא מוכרים מחובתם ליידע או שזה מטוב ליבם?
נועה בן אריה: מכיוון שהנושא לא מוסדר בחוק אין להם חובה לתת דין וחשבון בעניין הזה לרשות.
אמנון כהן: לא אכפת להם שילד, באחד המסגרות הלא מבוטחים, צפוי מחר להיפגע - - -
נועה בן אריה: אם אכפת או לא אכפת זו שאלה שאני לא יודעת לענות עליה.
אמנון כהן: מה הדרך שלכם כשלטון מקומי - - -
נועה בן אריה: אנחנו כשלטון מקומי חושבים שכל תלמיד בישראל ולא משנה לאיזה זרם חינוך הוא משתייך או באיזה מוסד חינוך הוא לומד צריך להיות מבוטח בביטוח תאונות אישיות.