GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עוזי לנדאו: אדם לא צריך היה להתפתות ולהיכנס לתוך הנושא הזה, אבל על זה אכן שילמתם את המחיר ואתם הפסדתם סכום נכבד מאוד שהיה שלכם.
עוזי לנדאו: מעבר לזה, נניח שהיו לך 500,000 שקל והשקעת לפני כן רק 100,000 שקל בבורסה, והבנק בא עם כל מיני סיבות, גרר אותך פנימה והשקעת הרבה יותר מזה, גם אז האחריות היא לא כולה שלך.
יהודה גור-זגורי: אני טוען שהאחריות היא של הבנק.
יהודה גור-זגורי: הוא הדיח אותי לכך.
עוזי לנדאו: מה שחשוב לי כאן זה לא החלק התורתי אלא במקרה הספציפי שלך מול הבנק הבינלאומי הראשון, מה קרה לך?
עוזי לנדאו: מה הסכום שהיה לך ואיך גררו אותך פנימה?
יהודה גור-זגורי: הם גררו אותי בכך שהיה לי סכום מסויים והם הציעו לי להשקיע בקרנות הנאמנות שלהם, של הבנק.
יהודה גור-זגורי: הם הגבילו אותי לקרנות שלהם.
יהודה גור-זגורי: הפיתוי היה בטענה שהבורסה נמצאת במגמת עלייה: מזרח תיכון חדש, אמרו שיתר ההשקעות האלטרנטיביות הן פחות כדאיות, ששוק ההון פורח.
עוזי לנדאו: ואז מה?
יהודה גור-זגורי: ואז קיבלתי את ההלוואה.
עוזי לנדאו: כמה היה לך וכמה קיבלת?
יהודה גור-זגורי: נדמה לי 60,000 שקל מול 60,000 שקל.
יהודה גור-זגורי: יתרה מזאת, בבנק הבינלאומי קיבלתי רשות להתגונן.
יהודה גור-זגורי: באותו מקרה, שהוא חמור הרבה יותר, נגד בנק מזרחי אותו רשם סתר את עצמו, שחור על גבי לבן, ושלל ממני את הרשות להתגונן.
עוזי לנדאו: פעם אחת היה לך שיג ושיח עם הבנק הבינלאומי הראשון בתביעה וקיבלת רשות להתגונן.
עוזי לנדאו: ואיך העניין הזה נגמר מול הבנק הבינלאומי הראשון?
יהודה גור-זגורי: הם שיקרו.
יהודה גור-זגורי: אני הפלתי עליהם את התצהירים, הם ברחו מהתביעה ומצאו איזה סעיף מחיקה.
יהודה גור-זגורי: הם החליטו למחוק לי את החוב ולא להתעסק איתי כי יש לי את כל הראיות.
יהודה גור-זגורי: אחרי שהם מחקו אני אומר: הם לא מחקו כלום.
יהודה גור-זגורי: זה בעיה שלהם, פשוט מאוד.
יהודה גור-זגורי: אולי הם מחקו רק מול עיני.
עוזי לנדאו: אבל לא תבעו ממך יותר כסף?
עוזי לנדאו: פשוט נמחק החוב ובזה נגמר העניין?
יהודה גור-זגורי: מה שאני טוען, שהם גרמו לי נזק.
יהודה גור-זגורי: על אותה דוגמא שאני הבאתי, אם היתה נשארת לי יתרה - - -
עוזי לנדאו: אדוני, הטיעון הזה ברור, אתה חוזר עליו פעם שלישית או רביעית.
יהודה גור-זגורי: הוא לא ברור לכולם.
עוזי לנדאו: הטיעון ברור.
עוזי לנדאו: מי שירצה, יקבל אותו.
עוזי לנדאו: מי שלא ירצה, לא יקבל אותו.
עוזי לנדאו: אבל הטיעון הוא ברור.
עוזי לנדאו: אמרת משהו לגבי בנק מזרחי.
עוזי לנדאו: מה קרה עם המזרחי?
יהודה גור-זגורי: אותו רשם דן גם באותה שערוריה, באותן טענות הגנה, באותן עילות תביעה ופה הוא החליט שפשוט מאוד אין מקום להתגונן.
יהודה גור-זגורי: הוא סתר את עצמו.
עוזי לנדאו: אתה פנית לוועדת הבוררות.
עוזי לנדאו: ועדת הבוררות נדמה לי מכסה את בנק המזרחי.
יהודה גור-זגורי: לוועדת הבוררות יש תשובה מאוד חכמה: השתתפת בשוק ההון, אתה נחשב למשקיע קבוע, ספקולנט.
יהודה גור-זגורי: אני שואל, אם אני ספקולנט, כמו שהבנק הבינלאומי האשים אותי, ואני מהמר ומתאבד ולוקח את כל הסיכונים שבעולם, היעלה על הדעת שמישהו ייתן לי הלוואה?
יהודה גור-זגורי: האם לאחד שהוא נרקומן נותנים כסף ומצפים שהוא יחזיר אותו?
יהודה גור-זגורי: איך הבנק יכול לטעון טענה כזאת, שאני ספקולנט?
יהודה גור-זגורי: אני מהמר בכספי הבנק.
יהודה גור-זגורי: כספי הבנק זה כספי בעלי הפקדונות, בעלי המניות.
יהודה גור-זגורי: לבנק יש חובות, גם מבחינת החוק, גם מבחינת נאמנות.
עוזי לנדאו: אתה מעלה כרגע טיעון שנדון בבית-המשפט.
עוזי לנדאו: שופט פסק שאין לך זכות להתגונן.
יהודה גור-זגורי: אז זה סוף העולם?
יהודה גור-זגורי: אני טוען שגם שדדו לי את הכסף, גם שדדו לי את הזכויות, גם אני בעמדה הכי נחותה.
עוזי לנדאו: מר זגורי, אתה לא מצפה שוועדה של הכנסת תיכנס במקומו של בית-המשפט ותדון בדברים האלה.
עוזי לנדאו: פעם אחת בית-המשפט עמד לימינך.
יהודה גור-זגורי: מה אנחנו עושים פה?
יהודה גור-זגורי: אני לא מבין, אדוני.
עוזי לנדאו: אני ביקשתי מאותם אנשים שהם נפגעי הבנקים שאינם בהסדר ויש להם דוגמאות וטענות על פגיעה קשה של הבנקים שלא בהסדר בהם לבוא ולהציג את הפגיעה בהם.
עוזי לנדאו: אני חייב לומר, בכל הכבוד, עם כל זה שיצאת נפגע, אותי לפחות לא שכנעת בכך שבמערכת בסיכומו של דבר לא קיבלת תשובה.
עוזי לנדאו: קיבלת תשובה, גם אם היא לא מצאה חן בעיניך.
עוזי לנדאו: פעם אחת פנית לבית-המשפט, קיבלת את האפשרות להתגונן ונמחק לך החוב.
עוזי לנדאו: פעם שניה - - -
יהודה גור-זגורי: לא, זה לא נמחק בגלל שבית-המשפט מחק.
עוזי לנדאו: זה לא חשוב.
יהודה גור-זגורי: זה חשוב.
יהודה גור-זגורי: זה נמחק בגלל שהיו לי את הראיות.
יהודה גור-זגורי: אם אני אמשיך אני אוכיח את הראיות והם לא מעוניינים בזה.
עוזי לנדאו: אז מדוע לא המשכת בבית-המשפט?
יהודה גור-זגורי: כי הם לא מעוניינים.
יהודה גור-זגורי: אם בעל החוב בורח - - -
עוזי לנדאו: יכולת להמשיך לתבוע אותם בבית-המשפט ולהשיג את זה.
יהודה גור-זגורי: נכון, אבל אם אני עני מרוד, חייב חצי מיליון דולר - - -
עוזי לנדאו: אל תיכנס יותר לדברים שלי.
עוזי לנדאו: אי אפשר כך לדבר, כאשר כל פעם שיש דברים שאינם מוצאים חן בעיניך אתה מתערב.
יהודה גור-זגורי: אתה בסך הכל רק תוקף אותי.
יהודה גור-זגורי: אני לא מבין בשביל מה באנו לפה.
יהודה גור-זגורי: אם אנחנו באנו לפה לקבל עוד התקפה, אחרי שאנחנו כבר מותקפים שנים על גבי שנים - - -
עוזי לנדאו: מר זגורי, תקשיב למה שנאמר.
יהודה גור-זגורי: אני מקשיב, אבל גם חובתך להקשיב לנו.
יהודה גור-זגורי: אני לא מבין בשביל מה קראת לנו, בשביל מה הטרדת אותנו, אדוני.
עוזי לנדאו: מר זגורי, אני מבקש, אם אתה מוכן יותר לא להפריע לדיון הזה.
יהודה גור-זגורי: אני לא מפריע.
יהודה גור-זגורי: אני אומר מה שעל ליבי.
עוזי לנדאו: הקשבנו למה שעל לבך.
עוזי לנדאו: אם אתה תמשיך להפריע אני אבקש ממך לא להיות כאן יותר.
יהודה גור-זגורי: זה אִיום?
עוזי לנדאו: זה לא אִיום, זה אינפורמציה.
עוזי לנדאו: מר זגורי, אני מבקש שתעזוב את המקום.
יהודה גור-זגורי: אין לי שום סיבה.
יהודה גור-זגורי: אני הוזמנתי כדין, אדוני.
יהודה גור-זגורי: אני לא מפריע לאף אחד.
עוזי לנדאו: אני מבקש שתקראי בבקשה לאיש המשמר במקום הזה.
עוזי לנדאו: אני עושה הפסקה כרגע בישיבה עד שאדוני יאפשר לנו להמשיך בדיון.
יהודה גור-זגורי: אני לא אמרתי שום דבר מיותר, אדוני.
עוזי לנדאו: אדוני, אני מבקש שתאפשר לנו לקיים את הישיבה.
עוזי לנדאו: אנחנו לא נקיים אותה כאן כאשר אתה ממשיך להיות איתנו.
עוזי לנדאו: אני מבקש ללוות את מר זגורי אל מחוץ לחדר הוועדה.
יהודה גור-זגורי: אני לא עשיתי שום דבר.
יהודה גור-זגורי: הוזמנתי כדין ואני יושב בשקט.
יהודה גור-זגורי: באתי כדי לשמוע, זה הכל, לשמוע ולהשמיע.
ענת מאור: אדוני, יש נהלים.
ענת מאור: אחרי שיושב-ראש ועדה פונה אליך בבקשה לצאת, אתה צריך לכבד אותנו ולצאת.
ענת מאור: זה נוהל.
יהודה גור-זגורי: אני יושב בשקט ולא מפריע לאף אחד.
יהודה גור-זגורי: בסך הכל אמרתי את מה שעל לבי, זה הכל.
יהודה גור-זגורי: חבל שאדוני מתנהג בצורה כזאת.
יהודה גור-זגורי: גם זכות דיבור אין במדינה הזאת.
יהודה גור-זגורי: ממילא הכל רמאות ורמייה אחת גדולה.
יהודה גור-זגורי: אז מה אנחנו עושים פה?
יהודה גור-זגורי: תגיד לי מה עשיתי, אדוני.
יהודה גור-זגורי: אתה מנצל את הסמכות שלך ואת הכוח שלך.
יהודה גור-זגורי: מדינה כוחנית.
יהודה גור-זגורי: קומבינות ורמאות.
עוזי לנדאו: אני ממשיך את הדיון.
עוזי לנדאו: אנחנו הזמנו לכאן נציגים של האנשים שנפגעו כדי שיאמרו מה שעל ליבם, כדי שיציגו אינפורמציה ויאמרו גם מה הם חושבים.
עוזי לנדאו: אבל לכל דיון יש כללים.
עוזי לנדאו: המוסד הזה איננו מוסד של חברי הכנסת אלא הוא מוסד של אזרחי המדינה.
עוזי לנדאו: במוסד הזה יתקיימו דיונים שמכבדים את המוסד ומכבדים את אזרחי המדינה.
עוזי לנדאו: ישנם כללים לדיון שמתקיים כאן.
עוזי לנדאו: אדם מקבל את רשות הדיבור ואדם איננו יכול להפריע לאחרים שקיבלו את רשות הדיבור.
עוזי לנדאו: מי שלא ישמור על הכללים כדי לשמור על כבודה של הכנסת, לא ישתתף בדיון.
עוזי לנדאו: אני מצטער שמר זגורי את הדבר הפשוט הזה איננו מבין.
עוזי לנדאו: לכן לצערי אנחנו נצטרך להמשיך את הדיון בהיעדרו.
עוזי לנדאו: נעבור למי שיש לו טענות נגד בנק אמריקאי ישראלי.
עוזי לנדאו: אולי אתה מוכן בלא יותר מ-5 דקות להציג את הבעיה הפרטית שלך.
יוסף זילבר: אני הצגתי את הבעיה בוועדה לענייני ביקורת המדינה בזמן שיושב-הראש שלה היה חבר הכנסת יוסי כץ.
יוסף זילבר: אני אשמח להציג אותה שוב.
יוסף זילבר: אני לא יודע אם זה ייקח 5 דקות או 8 דקות.
עוזי לנדאו: מה שחשוב לי, אדוני, זה ממש את התמצית של הדברים.
עוזי לנדאו: מה עשו לך ואחר-כך איך טיפלו בך, לפני ואחרי.
יוסף זילבר: אני אשתדל בריצה ואני מקווה שאני אעמוד בזה.
יוסף זילבר: מאוגוסט 1993 עד דצמבר 1993 פנו אלי אינספור פקידי הבנק - סליחה שאני נרגש, אין לי כוח לדבר על זה - סגן מנהל הסניף ויועצים לניירות ערך שאני אקח הלוואה לקניית קרנות נאמנות של הבנק.
יוסף זילבר: לא התפתיתי, לא באוגוסט, לא בספטמבר, לא באוקטובר ולא בנובמבר.
יוסף זילבר: ב-27.12 צלצלה אלי פקידה של הבנק ואמרה שדוד רוצה לדבר איתי.
יוסף זילבר: עד אז אף פעם לא צלצלו אלי לעבודה, אני שכיר.
יוסף זילבר: דוד אמר לי: למה אתה לא לוקח את ההלוואה?
יוסף זילבר: כולם מרוויחים.
יוסף זילבר: חבל לך להפסיד.
יוסף זילבר: לצערי באותו יום גורלי התפתיתי ואמרתי לו: או.קיי.
יוסף זילבר: תיקנה לי.
יוסף זילבר: הוא קנה לי במיליון שקל קרנות נאמנות של הבנק.
עוזי לנדאו: כל המיליון שקל זה הלוואה?
יוסף זילבר: כל המיליון שקל זה הלוואה.
עוזי לנדאו: האם הוא רצה כנגד זה משהו?
יוסף זילבר: שנה לפני זה אבי נפטר והוריש לי כ-400,000 ש"ח ועם זה נכנסתי לבנק, שלא הייתי חבר בו קודם.
יוסף זילבר: נכנסתי כיוון שהכרתי את מנהל הסניף.
עוזי לנדאו: כלומר על 400,000 השקל האלה קיבלת עוד מיליון שקל הלוואה.
עוזי לנדאו: בסך הכל השקעת 1.4 מיליון שקל.
יוסף זילבר: ה-400,000 היו כספי האישי.
יוסף זילבר: במיליון - הם קנו לי קרנות נאמנות.
יוסף זילבר: בשביל זה הם נתנו את ההלוואה.
יוסף זילבר: כידוע לך, לא עברו כמה שבועות והבורסה נפלה.
יוסף זילבר: הכסף הלך, ירד וירד.
יוסף זילבר: המנהל הוחלף.
יוסף זילבר: סגן המנהל, היועץ לניירות ערך, הוחלף, נזרק, אני לא יודע.
יוסף זילבר: במרוצת הזמן המנהל אמר לי: אל תדאג יוסי, אנחנו ניתן את ההלוואה גם ל-10 שנים, עד שתחזיר אותה.
יוסף זילבר: הוא הוחלף.
יוסף זילבר: המחליפה של מנהל הסניף קראה לי ואמרה לי להחזיר את הכסף.
יוסף זילבר: אמרתי: אין לי כבר כסף.
יוסף זילבר: מאיפה אני אחזיר?
יוסף זילבר: תמכור את הבית, תמכור פה ושם.
יוסף זילבר: אמרתי: אני לא יכול למכור את הבית בשביל השגיאה הזאת, שאני אמנם הייתי שותף לה אבל שותף מזערי.
יוסף זילבר: כך התגלגלו העניינים.
יוסף זילבר: אני לא אלאה אתכם.
יוסף זילבר: הבית ממושכן, המשכורת היתה מעוקלת עד לפני חודשיים.
יוסף זילבר: התכולה היתה מעוקלת.
יוסף זילבר: נלקחו גם חשבונות בנק של אימי לפני שנפטרה.
עוזי לנדאו: היא ערבה לך?
יוסף זילבר: פרט מאוד חשוב ששכחתי, בתקופה שאני נכנסתי כבר ל-over עצום אמר לי מנהל הסניף: למה שלא תהפוך את ה-over להלוואה ותשלם פחות ריבית?
יוסף זילבר: אמרתי לו: תהפוך את זה להלוואה.
יוסף זילבר: הוא אמר לי: אני צריך ערבים.
יוסף זילבר: אמרתי: אני לא יכול להביא ערבים.
יוסף זילבר: מי יהיה ערב לי?
יוסף זילבר: הוא אמר לי: אחיך.
יוסף זילבר: אמרתי לו שאני לא יכול לפנות לאחי שיהיה ערב לי על 300,000 ש"ח.
יוסף זילבר: הוא צלצל לאחי ואמר לו: אחיך בבעיה, בוא תחתום לו בבנק כדי שהוא יוכל לקחת את ה-over בתור הלוואה רגילה ואז הוא ישלם פחות ריבית.
יוסף זילבר: הוא, בנאיביות שלו הסכים לערוב לי, אף שאני הייתי כבר במינוס 800,000 שקל כשאחי חתם על הערבות.
יוסף זילבר: נעשה לי עוול אבל אני לא יכול לדבר על זה.
עוזי לנדאו: דווקא אותך אני רוצה לשמוע.
יוסף זילבר: הוא הלך לחתום לי ערבות על 300,000 ש"ח בזמן שאני כבר הייתי בגרעון של 800,000 שקל לבנק.
יוסף זילבר: לא אני ולא הוא הסתכלנו על זה.
יוסף זילבר: זאת אומרת שכאשר הוא חתם לי הוא שם את כספו על קרן הצבי.
יוסף זילבר: לאמא שלי היה חשבון מאז שעלתה ארצה בשנת 30 בסך 270,000 שקל נכון ל-1995 ואני הייתי שותף בחשבון הזה בשל סיבה אחת ויחידה, כדי להעביר את הכסף שלה כל חודש לבית אבות.
יוסף זילבר: כמובן שלקחו גם את זה.
יוסף זילבר: כל דבר שזז לקחו.
יוסף זילבר: בבוא הזמן לקחו מאחי - ה-300,000 הגיעו כבר לחצי מיליון - לקחו ממנו את החצי מיליון.
עזמי בשארה: איך לקחו את החשבון של אמא שלך?
עזמי בשארה: אני לא מבין.
עוזי לנדאו: מאחר שמר יוסף זילבר היה רשום באותו חשבון.
עזמי בשארה: כאשר היית במינוס של 800,000 ש"ח מה היתה המשכורת שלך?
יוסף זילבר: נכון להיום אני מרוויח בסביבות 5,000 שקל לחודש.
יוסף זילבר: במשך שנתיים וחצי לא ידעתי בכלל מה זה חקירת יכולת.
יוסף זילבר: השאירו לי במשכורת 2,200 שקל, הכל עיקלו.
יוסף זילבר: לא הבנתי בכלל.
יוסף זילבר: הכנסתי את הראש מתחת לחול.
יוסף זילבר: בסוף אמרו לי: מה אתה משלם?
יוסף זילבר: לך לחקירת יכולת.
יוסף זילבר: אז באמת הלכתי לחקירת יכולת.
יוסף זילבר: בנובמבר ביטלו לי את עיקול המשכורת ואני משלם מידי חודש בחודשו 1,000 שקל דרך בנק הדואר.
יוסף זילבר: יש לי עוד הרבה סיפורים אבל אני ממש לא יכול.
עוזי לנדאו: אני מבין שבנק אמריקאי ישראלי היום כבר לא קיים.
עוזי לנדאו: מי אחראי היום על בנק אמריקאי ישראלי?
עוזי לנדאו: בנק הפועלים.
עוזי לנדאו: איך הדברים עומדים היום, מר זילבר?
אשר זילבר: אני אענה במקומו.
אשר זילבר: היום זה בתהליך משפטי.
אשר זילבר: בית-המשפט המחוזי הרשיע אותנו ב-3/4 מהתיק.
אשר זילבר: על 1/3 מהתיק הוא נתן זכות הגנה.
אשר זילבר: הגשנו ערעור לבית-המשפט העליון.
אשר זילבר: אני רוצה לומר משהו ברמה העקרונית.
אשר זילבר: לא יתכן שבנק כמו בנק אמריקאי ישראלי, שהיה בזמנו בשליטה או תחת חסות או בבעלות של בנק הפועלים, שהיה בו בעל מניות עיקרי, לא יהיה שותף בוועדת הבוררות.
אשר זילבר: איך זה יתכן?
אשר זילבר: הוא חילק בזמנו אשראים בלי לבדוק בציציות, על ימין ועל שמאל.
אשר זילבר: כן היית יכול, לא היית יכול.
אשר זילבר: לא שאלו.
אשר זילבר: פקידי הבנק ניסו לפתות כל מי שהיו לו יד ורגל ונכנס לבנק.
אשר זילבר: הם המליצו בחום ובצלצולים הביתה.
אשר זילבר: הם עשו כל מה שביכולתם, מה שאתה לא רוצה, כדי שאתה תקבל את האשראי המסויים הזה, שהפיל אותך בדיעבד לבור עמוק שהיום אתה לא יכול לצאת ממנו.
אשר זילבר: אבל הבנק נקי, הוא לא יודע מכלום, הוא לא עשה כלום, הוא לא פעל בכלום.
אשר זילבר: אני מתכוון לבנק אמריקאי ישראלי ולהנהלה שלו.
אשר זילבר: היום הם כאילו לא בעסק.
אשר זילבר: אנשים נפלו, לעשרות, למאות, לאלפים והיום הוא לא בעסק, הוא לא משתתף.
אשר זילבר: הוא לא יודע מכלום, הוא לא שמע מכלום.
אשר זילבר: אבל שיסת
אשר זילבר: כלו בביקורות שעשו באותו בנק על עצמם ויראו מה התוצאות של הביקורות האלה, על מה מדובר שם, על איזה היקפי אשראי שהם נתנו.
אשר זילבר: אני אמנם שותף בחלק של החתימה על ההלוואה.
אשר זילבר: מנהל הבנק הזעיק אותי לבנק.
אשר זילבר: לא אני, לא אחי.
אשר זילבר: אחי לא ביקש דבר, הוא לא העיז לבקש.
אשר זילבר: הוא ידע שאני לא אחתום לו.
אשר זילבר: אבל מנהל הבנק, היות והם היו חברים, וזו הסיבה גם שהגענו לאותו בנק - - -
עוזי לנדאו: גם אתה היית חבר של מנהל הבנק?
אשר זילבר: כן.
אשר זילבר: היינו חברים, נפגשנו בקבוצה מסויימת ביחד.
אשר זילבר: הוא אמר לי: תבוא אלי לבנק, אני אעזור לך.
אשר זילבר: ובאמת בדיבורים הוא כל הזמן עזר: אני אחריך, אנחנו גיבוי, אל תדאג, אני פה, אין לכם מה לדאוג, אנחנו פה.
אשר זילבר: התפתינו.
אשר זילבר: גם אני בזמנו התפתיתי לקבל אשראי גבוה אבל היות ולי היה גב כלכלי קצת יותר מאשר לאחי אז יכולתי לעמוד בזה.
אשר זילבר: היום אנחנו מבחינה משפטית מחכים להכרעה של בית-המשפט העליון.
יואל טויביס: אני מבנק מזרחי, אבל זה נוגע מאוד לעניין.
עוזי לנדאו: הבנק שלכם מטופל על-ידי הוועדה השניה.
עוזי לנדאו: אתה העברת אלי מכתב הבוקר, אני מבין.
יואל טויביס: חבר הכנסת לנדאו, את השלבים של הבחור הנחמד הזה אני עברתי.
יואל טויביס: אני לא רוצה להלאות אתכם כי הזמן יקר.
יואל טויביס: אני הגעתי למסקנה יום אחד שמהמצב הזה אני לא אצא.
יואל טויביס: אני גם צריך לציין שאני גרוש, כלומר אני באתי בכל זאת עם עייפות מסויימת.
יואל טויביס: הלכתי למנהל הבנק ואמרתי לו: מעבר לאופק בטח יש אור.
יואל טויביס: בוא נגמור עם זה.
יואל טויביס: הוא אמר לי: שב.
יואל טויביס: הוא אמר לי, זה לא הבנק של אבא שלי ולכן אתה צריך להוכיח נכונות.
יואל טויביס: שאלתי מה לעשות והוא אמר שעלי לשים סכום כסף, 70,000 שקל.
יואל טויביס: מאיפה אני אביא 70,000 שקל?
יואל טויביס: אמר: תביא, אני אעזור לך.
יואל טויביס: ואני אומר שמנהל הבנק הוא אדם צדיק ונחמד, גם עכשיו.
יואל טויביס: גייסתי מאחותי ז"ל ומאחרים והבאתי.
יואל טויביס: הוא אמר לי: אני רוצה שכל חודש תשלם על החשבון 1,000 שקל.
יואל טויביס: שילמתי שנה ועוד שנה.
עוזי לנדאו: ממתי ההסדר הזה?
יואל טויביס: מ-1995, משהו כזה.
יואל טויביס: אחרי נפילה.
יואל טויביס: באתי אליו ואמרתי לו: אדוני, גם לי יש חלק.
יואל טויביס: אבל הוא הבין שלבנק יש חלק בעניין.
יואל טויביס: ואני לא אחזור על הדברים שלו, כי אני לא רוצה להגיע למצב הזה.
יואל טויביס: הוא הלך לממונים עליו ואמר, תראו, יש בן אדם כזה וכזה שמגלה נכונות.
יואל טויביס: שאלו מה אני מציע והצעתי.
יואל טויביס: אז היתה לי אפשרות יותר מאשר היום.
יואל טויביס: אמרתי: קחו את התיק, אני אשלם עוד 200,000 שקל, 100,000 מזומן, זה הלוואות שהמשפחה אספה, וכל חודש לשיעורין כמה שאני אוכל.
יואל טויביס: אני הצעתי לשלם 2,000 שקל לחודש.
יואל טויביס: אמרתי שאני אפילו אחיה אצל אחותי אם אהיה חייב.
יואל טויביס: הוא הלך לבנק, בא חזרה ואמר שהם מסכימים אבל דורשים שאשלם 3,000 שקל לחודש.
יואל טויביס: אני הייתי חותך יהלומים שכיר.
יואל טויביס: אמרתי שאני לא יכול לשלם סכום כזה אבל יש לי עניין לגמור.
יואל טויביס: אמרתי למנהל הבנק: מר משה סוקניק, תיראה, גש לשם, אל תפוצץ את ההסכם, אל תעשה לי את זה, תוריד נניח ל-2,500.
יואל טויביס: הוא חזר ואמר לי: יואל, יושבים שם שמעקעס והם פוצצו את העניין.
יואל טויביס: תהיתי למה.
יואל טויביס: אני שילמתי את כל הסכום.
יואל טויביס: לוויתי כספים והייתי מוכן לשאת על עצמי יותר מהקרן.
יואל טויביס: זאת אומרת, הם לא היו מפסידים.
עוזי לנדאו: יותר מהקרן רק האישית שלך או כולל הקרן של ההלוואה שלקחת?
יואל טויביס: אני באתי עם הרבה כסף מאחר שאני מכרתי דירה.
יואל טויביס: רק מההלוואה.
יואל טויביס: את הקרן שלהם הייתי מחזיר להם.
עוזי לנדאו: היתה לך קרן שלך.
עוזי לנדאו: חוץ מזה קיבלת מהם איזה הלוואה.
יואל טויביס: כמו שמר זילבר הסביר בדיוק.
עוזי לנדאו: העניין נפל.
עוזי לנדאו: אתה אמרת להם: בואו נגמור את העניין.
עוזי לנדאו: אמרו לך: תשלם משהו ואחרי זה כל חודש משהו.
עוזי לנדאו: מה שסיכמת עם מנכ"ל הבנק, איתו הוא הלך לדירקטוריון, או לממונים עליו, או לאיזה צוות שהדירקטוריון מינה, לא היה מקובל עליהם.
יואל טויביס: הם נתנו אור ירוק.
יואל טויביס: אבל הבעיה היתה שאני רציתי לשלם 500 שקל פחות לחודש.
יואל טויביס: לא נעים, אבל זאת היתה אינטריגה פנימית, כיסוי פה, כיסוי שם.
עוזי לנדאו: מעבר לזה, מה שכן מעניין אותי, אתה אומר שמה שבסוף שילמת להם היה יותר מאשר הקרן וההלוואה גם יחד?
עוזי לנדאו: מבחינתם זה היה יותר מאשר ההלוואה שלקחת?
יואל טויביס: יותר מהקרן של ההלוואה.
עוזי לנדאו: כלומר הם רצו להרוויח עליך גם את הריבית?
יואל טויביס: חבר הכנסת לנדאו, אני רוצה לקשור את הקצוות.
יואל טויביס: העניין התפוצץ.
עוזי לנדאו: על איזה סכומים מדובר?
יואל טויביס: אז החוב היה, כמדומני, 400,000 שקל.
יואל טויביס: עם הזמן העניינים התנהלו וקמה ועדה.
יואל טויביס: אני שלחתי לוועדה מכתב והסברתי בפרוטרוט כל דבר.
יואל טויביס: שלא לדבר על זה שמלאתי את השאלונים.
יואל טויביס: אמרתי: רק צריך לחתום על ההסכם שהיה, ולהוסיף עוד דבר.
יואל טויביס: מנהל הבנק אמר לי שהוא יעשה הכל אבל הוא לא ישקר.
יואל טויביס: הוא יגיד את האמת, שאני רציתי.
יואל טויביס: למה אני חושב שכל-כך חשוב להגיד את זה לכל האנשים ובעיקר ליושב-ראש?
יואל טויביס: אנשים רוצים שייכנסו עוד בנקים ועוד בנקים ועוד בנקים.
יואל טויביס: אל תשמחו כל-כך.
יואל טויביס: אתם תגיעו לבנקים ואז מה יקרה?
יואל טויביס: חבר הכנסת לנדאו, הזרועות הארוכות של הבנק מגיעות לוועדה והן עושות בה מה שתמנון עושה למי שנלכד בזרועותיו.
יואל טויביס: אני מכרתי את הדירה במרץ 1993.
יואל טויביס: מתי נכנסתי?
יואל טויביס: עוד לפני כן הכסף היה בבנק שאני עובד איתו שנים, הבנק הבינלאומי הראשון, לשביעות רצוני הגמורה.
יואל טויביס: מכיוון שאני עובד ביהלומים ורציתי בכל זאת לעשות משהו בכיוון של יהלומים, ומכיוון שבבנק המזרחי עובדים ביהלומים, הכנסתי את הכסף לשם ומשם העניין התחיל להידרדר.
יואל טויביס: אני לא רוצה להתעכב על זה.
יואל טויביס: אני רוצה להגיד דבר פשוט.
יואל טויביס: אם מכרתי את הדירה במרץ 1993 בטח לקח חודש עד שהכניסו אותי לעניין.
יואל טויביס: אני קיבלתי פסק-דין בלי שידעתי שיש משפט.
יואל טויביס: היתה שם חתימה שהיא לא שלי.
יואל טויביס: באתי לעורך-דין שלי והוא אמר לי: נגיש ערעור, זה 10% מערך התיק.
יואל טויביס: זה כבר סיפור של 100,000 שקל ויותר.
עוזי לנדאו: כשאתה אומר שהיתה חתימה שהיא לא שלך - אני לא מבין על מה.
יואל טויביס: אני לא חתמתי על הניירות.
יואל טויביס: הבנק תבע אותי, הזמינו אותי לבית-משפט אבל מישהו חתם על ההזמנה וזה לא אני.
יואל טויביס: לא השתתפתי במשפט.
יואל טויביס: לא קיבלתי את ההזמנה.
משה גביש: הוא לא חתם על ההזמנה לדבריו.
משה גביש: מישהו אחר חתם בשמו על ההזמנה למשפט.
יואל טויביס: אני שלחתי מכתב לוועדה ואמרתי: רבותי היקרים, יש לי דילמה.
יואל טויביס: תוך 21 ימים אני צריך לתת ערעור, אחרת הזמן חולף.
יואל טויביס: ביקשתי שייתנו לי עיצה מה לעשות.
יואל טויביס: אמרו לי: "תחתום על המסמכים הנלווים הדרושים", וזה היה בזמן, לא חלמתי.
יואל טויביס: "רק לאחר קבלת התייחסותו של הבנק ייקבע אם הינך עונה על תנאי הסף הנדרשים לצורך הכללתך בהליך.
יואל טויביס: אולם ההחלטה אם ללכת באפיק הבוררות או באפיק המשפטי היא בידך".
יואל טויביס: אמרתי, בסדר, נלך לבוררות.
יואל טויביס: מה יותר טוב מבוררות?
יואל טויביס: פשרה.
יואל טויביס: תן לי שקט.
יואל טויביס: אני גם לא איש מלחמות.
יואל טויביס: הזמן עבר, חלף, עוד מכתב ועוד מכתב, יש לי התכתבות שלמה.
יואל טויביס: עכשיו קיבלתי מכתב נוסף.
יואל טויביס: אני רוצה להגיד ליושב-ראש הוועדה, אני במקרה עוקב אחריך הרבה שנים.
יואל טויביס: מ-5 סעיפים - בסעיף אחד אני לא מתאים: "בעת קבלת ההלוואה נמנית על חוג המשקיעים הקבועים בשוק ההון".
יואל טויביס: אלוהים אדירים, יש אלוהים.
יואל טויביס: אני באמת מכרתי את הדירה, כתבתי לכם, הסברתי לכם מתי התחלתי.
יואל טויביס: "אתה נמנה על המשקיעים הקבועים בשוק ההון"?
יואל טויביס: אני לא נמנה.
יואל טויביס: אני הייתי עסוק בעבודה יצרנית של יום יום.
יואל טויביס: השאלה שלי, רבותי, אני לא יודע מי מחליט ומה מחליט.
יואל טויביס: מחר יכנסו הג'נטלמנים האלה והם יהיו גם נציגים בוועדה.
יואל טויביס: מה זה שווה?
יואל טויביס: אתה תעשה מאמץ עליון אבל אתה מבזבז את זמנך.
יואל טויביס: הם יבואו ויבררו כמה יש לך בתיק.
יואל טויביס: 2 מיליון?
יואל טויביס: נעיף אותו.
יואל טויביס: אני כבר ותיק, עשיתי יכטות, דירות, גְרוש לא לקחתי מהכסף.
יואל טויביס: ופה שמתי כסף של דירה.
יואל טויביס: אני לא בוכה.
יואל טויביס: אני באמת רוצה לגמור.
יואל טויביס: אני גם חושב שאני צריך לשלם כי עשיתי טעות.
יואל טויביס: אותי לימדו שעל טעות משלמים, לא בוכים.
יואל טויביס: רבותי, אז אתם זורקים אותי מהארץ הזאת?
יואל טויביס: איפה אנחנו חיים.
יואל טויביס: הם יודעים שיש ערעור תוך 21 ימים.
יואל טויביס: הם אומרים לי שעלי להחליט מה אני בוחר, שהם עומדים לרשותי.
יואל טויביס: אני לא הכי חכם בעולם אבל אני יודע - אדם כמוני הוא משקיע קבוע?
יואל טויביס: האם לקחתי סנט אחד?
יואל טויביס: נכנסתי לשוק במפולת, זה מה שקרה.
אנה שניידר: אתה בעצם טוען נגד הקריטריונים של הוועדה.
יואל טויביס: אני טוען שהתמנון הגדול הזה של הבנקים, עם הזרועות, הוא עושה מה שהוא רוצה.
יואל טויביס: זה לא בסדר.
יואל טויביס: יש פה אנשים מסכנים.
יואל טויביס: זה לא יתכן.
יואל טויביס: אני כתבתי להם עכשיו מכתב ובו אמרתי במשל שזה כמו "בגדי המלך החדשים".
יואל טויביס: אמרתי: שימו לב, אתם עירומים.
יואל טויביס: מי זה הוועדה הזאת?
יואל טויביס: מי זה האנשים האלה?
יואל טויביס: אני רוצה להסתכל להם בלבן של העיניים.
יואל טויביס: אתם לא מתביישים?
יואל טויביס: מנהל הבנק אומר שצריך להגיע איתי להסדר, שאני רוצה לגמור.
יואל טויביס: אז מה ההיגיון?
יואל טויביס: מה הבעיה של הוועדה?
יואל טויביס: קחו מה שמגיע לכם.
יואל טויביס: נעשה מאמץ משפחתי, נעבוד 10 שנים.
יואל טויביס: אני בן 60, אני לא ילד.
יואל טויביס: אני רוצה לשלם ואתם רוצים לזרוק אותי בצורה כזאת?
יואל טויביס: אין דין ואין דיין.
יואל טויביס: מסתובבים עירומים.
עוזי לנדאו: אני לא יודע איך נטפל במקרה שלך.
עוזי לנדאו: אינני יודע אם אנחנו יכולים לפעול לפי החוק, כי זה מה שהחליטה ועדת בוררות.
עוזי לנדאו: אבל נסתכל מה ניתן לעשות.
יואל טויביס: יש פה קריטריונים.
יואל טויביס: חבר הכנסת לנדאו, תעשה מאמץ.
יואל טויביס: האם גם הבנקים האחרים יזרקו את האנשים?
עוזי לנדאו: העובדה שיש בעיה עם הקריטריונים של הוועדה כבר עלתה בדיון הקודם.
עוזי לנדאו: הקריטריונים באופן מובהק נוטים לטובת הבנקים.
עוזי לנדאו: הבנקים, אלא אם כן מרצונם, כדי לסגור דברים בלי משפט, כפי שאמר פה קודם מר זגורי - שבאותו מקרה שהוא יכול היה להתכתש עם הבנק, הבנק החליט לא לריב איתו ולמחוק את החוב.
עוזי לנדאו: במקרים רבים אחרים ההתרשמות היא, לפחות מן האנשים, שכל עוד יכול היה הבנק הוא הוציא מהם מה שהוא היה יכול.
עוזי לנדאו: אני רוצה להעיר, היו מספר בנקים שבאו ואמרו שהם בדקו חלק מן האנשים וכשהם הגיעו למסקנה שהאיש אכן היה תמים הם הלכו לקראתו.
עוזי לנדאו: מה זה בדיוק?
עוזי לנדאו: אני מוכרח לומר שמהפרטים אני לא יכול לומר דבר.
עוזי לנדאו: אבל בוודאי ברור שסוג המקרים כמו זה עליו אתה מספר וכמו שסיפרו משפחת זילבר, זה בדיוק מסוג הדברים שבהם צריך לבוא ולשמוע מה עושים הבנקים, כדי שהם ישלמו לפחות חלק ניכר מן המחיר של האשמה שמוטלת על הכתפיים שלהם.
יואל טויביס: אין לי עם מה לשלם.
יואל טויביס: אין לי מה לפחוד, כי אין מה לקחת ממני.
יואל טויביס: אבל הכבוד שלי אומר: יואל, תשלם.
יואל טויביס: גם זה לא? אני מוכן לשלם.
יואל טויביס: ל"לה נסיונל" היתה מניה שהיא פלילית.
יואל טויביס: קיבלתי פיצוי עבור המניה הזאת.
יואל טויביס: הסכום היה בערך 300,000 שקל לפי הפיצוי.
יואל טויביס: כתבתי להם: חברה', כל החוב הוא מ"לה נסיונל".
יואל טויביס: זאת היתה מניה פלילית שהריצו אותה.
יואל טויביס: אתם יודעים איפה יושב המנהל לאחר כבוד.
יואל טויביס: ביקשתי שיתחשבו בזה.
יואל טויביס: אבל לא מתייחסים.
יואל טויביס: אני הרי לא חייב גרוש.
עוזי לנדאו: מי הציע לך להשקיע במניה "לה נסיונל"?
יואל טויביס: פקידי הבנק.
יואל טויביס: האם אני ידעתי מה זה "לה נסיונל"?
עוזי לנדאו: האם עו"ד שחר ארוין הגיע לכאן?
קריאה: הוא הגיע לכנסת ולא נתנו לו להיכנס, לא היה לו אישור.
קריאה: הוא חיכה כ-20-30 דקות.
שאול שחק: אני אנסה לפרט את הדברים בפחות מ-5 דקות ובלי רגשנות.
שאול שחק: את הרגשנות כבר עברתי.
עוזי לנדאו: הרגשנות יכולה להיות אבל חשובות העובדות.
שאול שחק: אני לקוח של בנק קונטיננטל ממש מהשבוע הראשון שנפתח בסוף 1974.
שאול שחק: מדובר בבנק שהלקוח שלו מוכר לו היטב, המחזור, ההכנסה ודומה.
שאול שחק: שום דבר לא היה סוד, הכל היה גלוי.
שאול שחק: במשך שני העשורים האלה - יש שם סגן מנהל מחלקת האשראי ופקידה מקסימה והם אמרו לי בשתי הזדמנויות, בלי כל קשר לבורסה: אתה לא לקוח בשבילנו אבל אתה פה מהתחלה ואתה בלי בעיות, לכן אתה כאן.
שאול שחק: אתה לא לקוח שראוי מבחינה כלכלית לבנק.
שאול שחק: שמעתי ושתקתי.
שאול שחק: הבנק ידע מי הוא הלקוח שלו.
שאול שחק: זה מ-1974.
שאול שחק: התיק כולו משנת 1986 הסתכם ב-16,749 שקל לשנה.
שאול שחק: בשנת 1987 - 15,103 ש"ח.
שאול שחק: זה מס הכנסה.
שאול שחק: אני עצמאי.
שאול שחק: בשנת 1988 - 10,413.
שאול שחק: בשנת 1989 - 10,865.
שאול שחק: בשנת 90 - 6,762 לשנה.
שאול שחק: זה שומה שנתית למס הכנסה.
שאול שחק: ההכנסה השנתית היא 6,762 שקל.