GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
רן כהן: אוצר כל הזמן מדבר בשם היעילות וה"רנטביליות" והכדאיות הכלכלית, מסתבר שכאן יש אלף שלוש מאות דירות שעומדות כאבן שאין לה הופכין, בה בשעה שיש משפחות בלי קורת גג.
רן כהן: זה נושא שהועדה צריכה לקבל עליו דין וחשבון ממשרדי הממשלה מה קורה עם זה, משום שאי אפשר לעבור על זה לסדר היום.
רן כהן: הדבר השלישי – זה יש חוק במדינה הזאת, ובחוק הזה שהזכרתי אותו של תמר גוז'נסקי מחוייבים לבצע אותו.
רן כהן: מי שלא נותן לבצע אותו נכון במלואו, אם אני יודע נכון זה האוצר.
רן כהן: בלי הקצבת התקציבים שצריך לתת אותם כדי שהדבר הזה ייעשה.
רן כהן: ואני חושב שעל זה צריך לקבל דיווח מלא.
אמנון כהן: מה אומר החוק של גוז'נסקי?
רן כהן: חוק גוז'נסקי אומר שצריך לשפץ בתשתיות, אתה יודע מה – יגידו את זה אחרים – הנה תמר תגיד או אחרים כאן יגידו – שדירה צריכה להיות משופצת, דירה בתשתית שלה צריכה להיות משופצת וניתנת לדייר בתנאים שהם סבירים מבחינת המרכיבים שלה ובתשתיות שלה כדי שהדייר יוכל לחיות בה.
רן כהן: שתהיה ראויה למגורים ולתחזק אותן, ואפילו יש פירוט במה זה מדובר, זה לא הושאר מבלי להזכיר את האסלה ואת הצנרת ואת כל זה.
רן כהן: יש שם פירוט של כל הדברים הללו, ולא נכון שזה לא יהיה.
רן כהן: והדבר האחרון שאני רוצה לומר – יש תקציבים.
רן כהן: התקציבים האלו מיועדים בסופו של דבר לאיכלוס של דיירי הדיור הציבורי חסרי הדיור, במקומות שלא משתמשים בהם לא לשיפוץ ולא לשום דבר אחר.
רן כהן: מדוע אי אפשר עם זה בגמישות קטנה של הממשלה לרכוש דירות כדי לשכן בהן את המשפחות חסרות הדיור?
אופיר פינס-פז: אני רק רוצה להוסיף שני משפטים.
אופיר פינס-פז: אני מתנצל רק שאני צריך להיות בועדת חוקה.
אופיר פינס-פז: אני רוצה לצרף לדברים של רן כהן את המגמה של האוצר היום לבטל את חברות השיכון בתל-אביב ובירושלים ובחיפה.
אופיר פינס-פז: זה המידע האחרון שנמסר לנו שבהצעת התקציב 2005 מבקשים לפרט את החברות האלה – "חלמיש" ...
אמנון כהן: הסכם קואליציוני ידאג שדליה איציק תטפל בזה.
אופיר פינס-פז: אני ראיתי מכתבים של רון חולדאי, אני ראיתי מכתבים של אחרים, "חלמיש"...
שמעון בן-חמו: כמו שהיה הסכם עם עמידר אחרי הרבה מאוד שנים צריכים לבחון את כל המרכיבים, ככה צריך לעשות עם חברות אחרות.
אופיר פינס-פז: זאת אומרת – בוחנים את ההתייעלות של הם ואת היכולת שלהם לתפקד בצורה יותר טובה או את הסגירה שלהם?
שמעון בן-חמו: את מבנה התיפקוד של החברות.
אופיר פינס-פז: זאת אומרת שלא מן הנמנע שהתוצאה תהיה סגירת החברות.
שמעון בן-חמו: יכול להיות.
שמעון בן-חמו: זו אחת האפשרויות.
אופיר פינס-פז: משום שאני יודע מה תהיה עמדת האוצר אני אומר את זה.
אופיר פינס-פז: תראה – זה מזכיר לי את הדברים של פורז שיראו לך בדיוק מה זו סגירת החברות.
אופיר פינס-פז: זה למכור אותנו ליזמים פרטיים או לחבר אותם כדי שימשיכו לתפקד כחברות דיור ציבורי.
אופיר פינס-פז: זה הבדל עמום.
אופיר פינס-פז: עכשיו, ברגע שהמדד הוא מדד כל כך מתוח וברגע שאנחנו יודעים מה עמדת האוצר בכל העניין, אין ספק שהאופציה שמדברת על אפשרות סגירת החברות במתכונת הנוכחית שלה היא אופציה מאוד ריאלית ולא במקרה אנשים בערים האלה קופצים.
אופיר פינס-פז: עכשיו, אם החברות האלה, הן חצי ממשלתיות חצי עירוניות למיטב ידעתי, אם הן לא היו עושות את מלאכתן, אני מניח שהעיריות לא היו קופצות לתקרה.
אופיר פינס-פז: אני מניח שלא היו מתנגדות לביטול, כי למנות שם חמישה בעלי תפקידים, אני לא בטוח שזה – בשלוש הערים הגדולות – תל אביב, ירושלים וחיפה – אני לא בטוח שהן צריכות להיות בנויות בסדר הזה.
אופיר פינס-פז: השאלה היא באמת אם החברות האלה נחוצות.
אופיר פינס-פז: אני כמי שישב, למען הגילוי הנאות, כמי שישב בדלתן של פרזות, אני חושב שלא שאין מה לעשות שם, ולא שאי אפשר לעשות את הדברים יותר טוב, אבל אני חושב שיש להן את היכולת ברמה האמיתית של החיים, לא ברמה התאורטית של החיים.
אופיר פינס-פז: ואם ניקח את הכל – אם נבטל את זה או אם ניקח את זה לרמה של ספירות עליונות, אז אנחנו עלולים למצוא את עצמנו, כשגם ככה אנחנו במציאות מזעזעת בתחום הזה למציאות הרבה הרבה יותר קשה.
אופיר פינס-פז: ואני חושב שהועדה לביקורת המדינה צריכה להגיד משהו בהיבט הזה לפני שהדברים האלה מקבלים תאוצה כזאת שאי אפשר יהיה לבלום אותם.
אמנון כהן: תמר – את רוצה לומר משהו?
תמר מיארה-הרטוב: כן.
תמר מיארה-הרטוב: ברשותך, אני רוצה להתחיל באופטימיות ולדווח לועדה שלאחר חמישים ושש שנות קיומה של חברת עמידר מה שמתגבש בניגוד לשנים עברו, שחברת עמידר פעלה בהפסד תיפעולי של בשנים האחרונות למעלה מחמישים מיליון שקל, בשנת 2004 מסתמן רווח תיפעולי של ארבע מליון שקל.
תמר מיארה-הרטוב: וזה בפירוש הסטורי מבחינת חברת עמידר.
אמנון כהן: על חשבון מה זה בא?
תמר מיארה-הרטוב: כל החשבון והרווח יועד על פי החלטת מועצת המנהלים להגדלת הסל ושיפור תנאי המגורים של הדיירים, וכשאני אומרת "הגדלת הסל", זה אותם סעיפים שלא קיימים כיום בחוק זכויות הדייר.
תמר מיארה-הרטוב: אבל ברשותך אני בקצרה אעבור על הערות המבקר: "מצב הממצא – ריבוי ההסדרים יצר שיטה של טלאי על טלאי.
תמר מיארה-הרטוב: במצב הקיים יצא שחברת עמידר חתמה על הסכם שיצר קשר בין הכנסות להוצאות ובכך הגיע לכלל תיקון בעצם ליקוי מהותי שמשרד מבקר המדינה הצביע עליו.
תמר מיארה-הרטוב: הממצא השני היה הצטברות של מאות מיליוני שקלים, אז אני מדווחת לועדה שהחברה העבירה בשני מועדים חמש מאות מיליוני ₪ למדינה.
תמר מיארה-הרטוב: בחברה נותרו חמישים מיליון ש"ח.
תמר מיארה-הרטוב: סכום זה רשום כייעודי לכיסוי התחייבויות ייעודי של התחייבויות של המדינה.
אמנון כהן: איזה סוגי התחייבויות?
תמר מיארה-הרטוב: כל אותם עבודות שנחתמו הסכמים, פיצויים לעובדים, לדוגמא – משפטים של מנהלים, קרן ...
אמנון כהן: זאת אומרת שלתיפקוד השוטף של החברה.
תמר מיארה-הרטוב: התיפקוד השוטף – בוודאי.
תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שלכל סכום יש הסבר וגם להוצאה וכמובן שזה מאושר על ידי רואה חשבון.
רן כהן: זאת אומרת שהחמש מאות מיליון שהעברתם לאוצר הם גם מהכנסות ממכירת הדירות בדיור הציבורי?
תמר מיארה-הרטוב: חיובי.
תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא כן.
רן כהן: מה שכוונת החוק הייתה שאם זה דירות לדיירים – לא שהאוצר יתנפח עם זה.
אמנון כהן: נשמע את הפתרונות דיור, אולי יש להם הצעה אחרת.
אמנון כהן: לא למכור דירות, אלא שיטה אחרת, מבחינתי שאנשים יקבלו את המגורים, לא אכפת לי איזה פתרון.
תמר מיארה-הרטוב: לגבי ממצא מספר שלוש – כספי תוכנית המשותפת.
תמר מיארה-הרטוב: כמובן שעם העברת הכספים למדינה התוכנית הזאת חדלה להתקיים.
תמר מיארה-הרטוב: ממצא מספר ארבע – מתייחס לביטוח נכסי רכוש השקעה.
תמר מיארה-הרטוב: ההסכם קובע שהמדינה תבטח את כל הנכסים, ואכן גם רכוש השקעה מבוטח במסגרת ביטוח "ענבל".
רן כהן: סליחה, גם על זה אני רוצה לשאול אותך שאלה.
רן כהן: ברשותך.
רן כהן: זה אומר שחברת עמידר היום משלמת לחברת הביטוח הממשלתית בגין ביטוח הדירות?
תמר מיארה-הרטוב: מה שקורה במסגרת ההתנהלות של ההסכם, כל הכנסה שנכנסת היום לחברת עמידר מועברת אוטומטית למדינה.
תמר מיארה-הרטוב: חשבון מתנהל ישירות.
תמר מיארה-הרטוב: כל הכנסות מכר הדירות – שכר דירה וכל הכנסה על הדירה, עמידר מתנהלת מעמלות על בסיס הוצאות שהיו בשנת 2001.
תמר מיארה-הרטוב: לא רציתי להתערב בוויכוח לגבי הנחות, אבל היום זה לא משמעותי לפחות מבחינת עמידר.
תמר מיארה-הרטוב: כיוון שמאחר שכל ההכנסות מועברות ישירות למדינה, המדינה מתקצבת את עמידר והתקציב הזה אושר לתקופת ההסכם ותקציב המדינה בועדת הכספים, כך שאין לזה משמעות לגבי ההנחות.
תמר מיארה-הרטוב: יכול להיות שיש לזה משמעות בתקציב המדינה, אבל בוודאי שאין לזה משמעות בעצם הטיפול בדייר, קרי שיפוץ או כל זכות אחרת של הדייר.
תמר מיארה-הרטוב: רן כהן: בביקורת של מבקר המדינה כתוב שיש איזה שלושים אלף שירות של עמידר שהן לא מבוטחות.
תמר מיארה-הרטוב: מדובר בשלושים ותשע אלף יחידות דיור שהן בהגדרה רכוש השקעה שהיה להם ביטוח פנימי בחברת עמידר שלדעת מבקר המדינה זה לא היה מספיק והוא די פרוץ, ובמסגרת ההסכם שנחתם, אותו ביטוח שחל על נכסים מינהליים חל גם על נכסי רכוש השקעה.
תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שהיום כלל הנכסים הם מבוטחים בחברת "ענבל" במימון המדינה.
אמנון כהן: בכסף שאתם מעבירים המדינה מעבירה למשרד השיכון.
תמר מיארה-הרטוב: אני רוצה להתייחס ברשותך לנושא השיפוצים.
תמר מיארה-הרטוב: יש פה קצת עירבוביה.
תמר מיארה-הרטוב: חוק זכויות הדייר שנחקק בכנסת ואושר, מה שנקרא – תמר גוז'נסקי – מיושם במלואו.
תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר מתוקצבת מחיר מלא ומיושם וגם יכול להיות שזה לא די, אבל מאז חוקק החוק, אנחנו החלפנו אלפי דלתות פלדלת.
תמר מיארה-הרטוב: דיירים היו גרים בדירות שפשוט כואב הלב היה לראות קשישים מפוחדים עם הדלתות שהיו מותקנות.
תמר מיארה-הרטוב: והחוק הזה גרם למעשה לכך שיכולנו להחליף את כל הדלתות, כמעט כל דלת שהיא לא דלת פלדלת והיתה במצב קשה, היא הוחלפה בדלת פלדלת.
תמר מיארה-הרטוב: החלפנו אלפי דוודים.
תמר מיארה-הרטוב: כמובן שנכנסנו לכל אותם שיפוצים שהם במסגרת החוק שהסעיפים בחוק הם די קשיחים.
תמר מיארה-הרטוב: מעבר לאותם סעיפים קשיחים, תמיד יש אפשרות לפנות לוועדת חריגים ברשות האוצר והשיכון, כל המקרים האלה מגיעים לועדה, שם יש קריטריונים ששוב – הקריטריונים הם די קשיחים.
אמנון כהן: אי אפשר להגמיש אותם קצת לטובת האוכלוסיה החלשה, אם יש כבר כסף?
תמר מיארה-הרטוב: אז יש שתי אפשרויות.
תמר מיארה-הרטוב: אחת – להגמיש את אותם קריטריונים באותה ועדה.
תמר מיארה-הרטוב: הבילבול השני שנוצר הוא כמו שקרא רן "דירה ראויה למגורים".
תמר מיארה-הרטוב: כל אותם דיירים שמאושרים על ידי המדינה כזכאי הדיור הציבורי, הדירה משופצת מאל"ף ועד ת"ו.
תמר מיארה-הרטוב: איפה מתחילה הבעיה?
תמר מיארה-הרטוב: באותם אלף שלוש מאות יחידות דיור שחלקם לא נדרש, אבל מנגד יש דיירים שהם לא זכאים לדיור ציבורי אבל הם מוכנים להתאכלס באותה דירה, המדינה לא מתקצבת את שיפוץ אותן הדירות ועל כן הדירות גם נשארות ריקות וגם הדייר לא גר בה.
אמנון כהן: ואז פולשים לדירות ואז צריך להתמודד מול הפולשים.
תמר מיארה-הרטוב: ואין אקט יותר יותר אכזרי וכואב מפינוי דייר מקורת גג.
תמר מיארה-הרטוב: אין ספק.
תמר מיארה-הרטוב: ואני הייתי עדה להרבה מאוד מצבים כאלה.
תמר מיארה-הרטוב: לכן מה שאנחנו מציעים – אחת – בעקבות קול צעקה שהיתה לאחרונה, בגלל מצוקת דיור מאוד קשה בבאר-שבע הוצאנו שלושים יחידות דיור להגרלה חיצונית.
אמנון כהן: למכירה?
תמר מיארה-הרטוב: לא, להשכרה בשכר דירה חופשי ללא זכאים.
אמנון כהן: אז מה פתרת בזה?
תמר מיארה-הרטוב: כמו שנאמר פה, גם שלא יהיו פלישות וגם שלא תהיה מצוקה.
תמר מיארה-הרטוב: אותם דיירים שיגרילו את הדירות ויכנסו לדירות האלה הם דיירים שבהגרלה הם זכאים, אבל בקריטריונים שלהם הם לא עומדים ברמה של הקריטריון שנקבע ולכן הם לא מאושרים כדייר לדיור הציבורי.
תמר מיארה-הרטוב: אבל אם אתה מאכלס אותם בדירה אתה גם פותר בעיה.
אמנון כהן: אבל אם את אומרת לי שזה פתוח לכלל עם ישראל, מי מבטיח לי שהוא ייכנס?
תמר מיארה-הרטוב: התשובה היא לא.
תמר מיארה-הרטוב: זה פתוח רק לאותם משפחות שזכאים לעזרה בהשתתפות בשכר דירה בשוק החופשי, אבל לא זכאי לעזרה בדירה בדיור הציבורי.
תמר מיארה-הרטוב: זאת אומרת שמי שיש לו את הכסף הוא לא זכאי.
רן כהן: יש פה אבסורד עצום.
רן כהן: משפחות הזכאיות להשתתפות בשכר דירה, ורק מיעוט קטן זכאי לדירה.
רן כהן: עכשיו, למשפחות שזכאיות לדירה אין דירות.
אמנון כהן: ומי שמשתתפים לו בשכר דירה אז הוא יכול לגשת לזה.
תמר מיארה-הרטוב: ויש לו אפשרות להשתתף.
תמר מיארה-הרטוב: בקריטריון אלו הם הדיירים שמקבלים את הדירות.
תמר מיארה-הרטוב: עוד פעילות מבורכת שחברת עמידר עשתה למעלה משנה וחצי - אנחנו מפעילים מוקד חירום עשרים וארבע שעות ביממה.
אמנון כהן: למה רק ארבעים דירות ולא, יש שם אלף ומשהו?
תמר מיארה-הרטוב: כיוון שבבאר שבע עצמה יש לנו שישים ושמונה יחידות דיור, מתוכם הוצאנו שלושים לדירות להגרלה ויתר הדירות יש לנו מועמדים, גם עולים חדשים וגם מועמדים שאושרו על ידי המדינה לקבלת דיור ציבורי.
תמר מיארה-הרטוב: אז אי אפשר להפתר מכל המלאי.
תמר מיארה-הרטוב: אבל אם יש דייר שיש לו מצוקה, אז הוא יכול לקבל דירה במצפה-רמון שיש לנו שם הרבה מאוד יחידות דיור, או בדימונה, אבל עוד פעם, יש לנו פה בעיית מלאי, בגלל התעסוקה במצפה ולכן הדיירים מסרבים לקבל את הדירות במצפה-רמון או בקריית שמונה.
תמר מיארה-הרטוב: השרות הזה של שירותי חירום מופעל עשרים וארבע שעות ביממה.
רן כהן: רגע, ברשותך שאלה קודמת – חברת עמידר זכאית היום לקחת ולמכור מאה דירות בדימונה וכנגדם לקנות שלושים דירות בראשון לציון?
תמר מיארה-הרטוב: ההסכם למעשה מכניס את עמידר להגדרה של חברה מנהלת.
תמר מיארה-הרטוב: מה שאתה אומר, יכול להיות במסגרת פעילות נוספת שהאוצר או השיכון יטילו על חברת עמידר.
תמר מיארה-הרטוב: הכסף לא נשאר אצלנו, זאת אומרת שהכסף עובר כמו שאמרתי ישירות למדינה.
תמר מיארה-הרטוב: המדינה מחזירה לנו את הכסף של העמלות.
תמר מיארה-הרטוב: מבחינת העמלות, אמר מבקר המדינה שסעיפי ההסכם עדיין לא נבדקו.
אמנון כהן: מי מחליט?
אמנון כהן: משרד השיכון?
תמר מיארה-הרטוב: האוצר והשיכון.
אמנון כהן: דירות ריקות באזורים של זוגות צעירים שהוגדרו כזכאי משרד השיכון, אבל אני לא רוצה לדחוף אותם לדימונה, יש גם ככה יותר מדי אבטלה שם.
אמנון כהן: אז אם יש סבירות שיהיו דירות במרכז הארץ, כלומר – ראשון-לציון, לוד או רמלה, לא אכפת לי, זה הרבה יותר זול, אז במאה דירות פה אני יכול אולי לקנות חמישים דירות, במקום שלושים בראשון.
אמנון כהן: אז למה לא לחשוב יצירתי.
אמנון כהן: מי שיגיע לדימונה יהיו הקשישים.
אמנון כהן: הם גם ככה בפנסיה ולא יצטרכו לעבוד.
אמנון כהן: אבל אני רוצה לעזור באמת לזוגות הצעירים, להעמיד אותם על הרגליים.
אמנון כהן: מה מונע.
אמנון כהן: למה ההתדבקות הזאת לא למכור?
תמר מיארה-הרטוב: יש פה את חבריי מהאוצר ומהשיכון שהם ישיבו.
אריאל לוין: אני ממשרד השיכון.
אריאל לוין: אף אחד לא יסכים לדבר כזה שעומדת משפחה חד-הורית, ארבע נפשות או חמש נפשות ומתפנה דירה בראשון לציון, ואנחנו נגיד – במקום לתת לה פתרון או שתתגלגל מדירה לדירה או בכלל בלי דירה, למכור את הדירה למישהו אחר ולהשאיר אותה מחוץ לדירה.
אריאל לוין: הדבר הראשון זה לתת לאוכלוסיה החלשה ביותר במערכת השיכון.
אריאל לוין: היא מקבלת דירה בראשון לציון, בנתניה, איפה שהדירה מתפנה.
אריאל לוין: הרי לא יעלה על הדעת למכור דירה לזוג צעיר.
אריאל לוין: הרי לא מוכרים בחינם.
אריאל לוין: מוכרים במחיר שוק.
אריאל לוין: בראשון לציון הוא יכול לקנות אלף דירות, הוא לא צריך את משרד השיכון או את עמידר בשביל זה.
אריאל לוין: הוא צריך את עמידר בשביל דירה בשכירות, וממתינים אלפיים דיירי דיור ציבורי מסכנים.
רן כהן: ברשותך, לא זו השאלה.
רן כהן: השאלה היא לא למצוא להם דירה.
אריאל לוין: סליחה, לא הבנתם.
אריאל לוין: אנחנו עושים מעשים כאלה – מוכרים בדימונה, מוכרים בקריית שמונה.
אמנון כהן: מה עושים עם הכסף?
אריאל לוין: הכסף חוזר חלקו או רובו למה שתמר הזכירה מקודם.
אמנון כהן: עזוב רגע – כמה דירות קניתם בחמש שנים אחרונות.
אמנון כהן: בלי סיפורים.
אמנון כהן: כמה דירות מכרתם בשנתיים האחרונות.
אריאל לוין: לא עשינו דבר כזה בחמש שנים האחרונות.
אריאל לוין: עכשיו אנחנו הולכים ומנסים ללכת בכיוון הזה.
אמנון כהן: אמרת לי שמכרתם דירות בקרית שמונה ומכרתם דירות בדימונה.
אמנון כהן: מה עשיתם עם הכסף?
אריאל לוין: חמש שנים לא עשינו.
אריאל לוין: רן שאל – הדירות ריקות בקרית שמונה, בעפולה, בדימונה, אלו דירות שאין להן ביקוש.
אריאל לוין: הדירות האלה נמכרות.
אריאל לוין: אמורות להימכר.
אריאל לוין: זה לא היה לפני שנה, לפני שנתיים ושלוש.
אריאל לוין: חלק מהדירות הכסף הולך לאיכלוס דירות, לאיכלוס חוזר, לאפשר לדיירים להכנס לדירות שאין כסף לשיפוץ.
אריאל לוין: חלק ממומן – משרד האוצר ומשרד השיכון מממנים בזה את הסכם עמידר.
אריאל לוין: עמידר נכנסה להסכם עם הממשלה עם גירעון תיפעולי של חמישים מיליון שקל.
אריאל לוין: עמידר תגמור עם רווח בשנת 2004-2005.
אריאל לוין: חלק מהכיסוי של הגירעון הוא על ידי מכירת דירות וחלק ...
אמנון כהן: אז אתה אומר שבחמש השנים האחרונות דירה אחת של דיור ציבורי לא נקנתה.
אמנון כהן: משרד האוצר – מה המדיניות שלכם לפתו ר בעיות מצוקת דיור.
אמנון כהן: אל תקנה דירה.
אמנון כהן: איך אתה פותר את הבעיה?
אסף רגב: ראשית אני רוצה להגיד שאותם מאתיים חמישים אלף ממתינים מקבלים עזרה בשכר דירה.
אסף רגב: הם לא יושבים ברחוב.
אסף רגב: הם מקבלים עזרה בשכר דירה בסכומים יפים.
רן כהן: סכום מקוצץ קצץ, לא?
אסף רגב: דבר שני – אנחנו מנסים במסגרת המשאבים המוגבלים שעומדים לרשות המדינה לתת כמה שיותר פתרונות דיור שמתחלקים לכמה שלבים.
אסף רגב: אחת – זה מה שנקרא סבירות ארוכת טווח המנסה להביא קשישים ...
רן כהן: מתבצע דיון?
אסף רגב: לא, לא מתבצע דיון.
אסף רגב: זה בשוק החופשי, תמורת הגדלה של סכום הסיוע בשכר דירה.
אסף רגב: קשיש הולך ושוכר דירה לחמש שנים ויכול להאריך את זה לעוד חמש שנים.
אסף רגב: בשוק החופשי איפה שהוא רוצה לגור ולא באיזה שהוא מגרש.
אסף רגב: זה פתרון שאני חושב שהוא זול יותר, טוב יותר.
רן כהן: והוא גם ממשיך הפרוייקט הזה?
אסף רגב: עכשיו אנחנו מוכנים להמשיך אותו גם עם משרד הקליטה, ואנחנו בדיונים עם משרד הקליטה והשיכון.
אסף רגב: דבר שני – לגבי החלטת הממשלה למבצעי המכר.
אסף רגב: המדינה היתה מוכנה לתת מה שנקרא "רשת ביטחון" למרות שהיא לא היתה צריכה לתת רשת ביטחון כי התפנו יותר דירות ממה שהיא היתה חייבת לפי בדיקה של רואה חשבון.
אסף רגב: למרות זאת נכנס האוצר יחד עם משרד השיכון למבצע מאסיבי של שיפוץ דירות לאיכלוס חוזר.
אסף רגב: בסכום סביר של חמש עשרה אלף שקל, עשרים אלף שקל אתה יכול לתת פתרון דיור חדש, במקום לרכוש דירה בעלות של חצי מיליון שקל או שש מאות אלף שקל.
אסף רגב: זאת אומרת שבמחיר של דירה אחת אתה יכול לתת כמה עשרות פתרונות.
אסף רגב: אנחנו תקצבנו עכשיו בסביבות חמישים-שישים מיליון שקל תקציב משרד השיכון שמיועד לדירות שעד עכשיו לא שיפצו אותן, שעלות השיפוץ שלהן היתה יותר מחמש עשרה אלף שקל.
אסף רגב: עד עכשיו הן לא שופצו, ועכשיו משרד השיכון עסוק גם בשנה הזאת בלתת דירות ולתת פתרונות דיור חדשים.
אסף רגב: אנחנו חושבים שזה הכיוונים הנכונים.
אסף רגב: גם החלטת הממשלה, החליטו לתת פתרונות דיור סבירים וארוכי טווח ולא בהכרח לקנות דירה, וזה בהחלט הכיוונים שאני חושב שאנחנו צריכים.
רן כהן: סליחה, ברשותך היושב ראש, השאלה של שנינו היתה מדוע לא לאפשר במקומות שבהם יש כאלף שלוש מאות דירות שהן לא מאוכלסות כי אין שם ביקוש ולא רוצים אותם, להמיר אותם במחצית מספר, או בשליש או בשישית אחוז, במקומות שהם יותר נגישים, שיש בהם יותר ביקוש.
רן כהן: אני הזכרתי ראשון לציון, היושב ראש אמר לוד-רמלה.
רן כהן: זה אותו דבר.
רן כהן: למה לא לאפשר את ההמרה הזאת?
רן כהן: בסך הכל, כל כוונת המדינה וכל מי שבנה את הדירות הללו, היתה לאפשר למשפחות הללו לקבל קורת גג.
אסף רגב: השאלה היא אם אתה קונה בראשון לציון דירה במחיר של מיליון שקל ונותן פתרון למשפחה אחת או לוקח את הכסף הזה ונותן פתרון של שכירות.
רן כהן: אני נותן לך דוגמאות הלאה.
רן כהן: אתה מוכר דירות בירוחם או בדימונה או לא יודע איפה זה המרכזים הגדולים, בקרית שמונה, במצפה רמון – בשלושים אלף דולר ולקנות דירות ברמלה-לוד בשבעים אלף דולר.
רן כהן: אז תקבל ארבעים אחוז מהדירות.
אמנון כהן: חבר הכנסת רן כהן אומר – האופציות שלכם מצוינות, אבל גם כדי לשמור על מלאי הדיור הציבורי, חלק אולי יילך גם לרכישת דירות במקום, בחלופין.
אמנון כהן: לקנות פה, למכור פה.
אסף רגב: אנחנו כולנו היינו שמחים אם היינו יכולים לקנות דירה לכל זכאי.
אמנון כהן: לא לכל זכאי, כל אחד עד הכסף שיגיע לך.
רן כהן: מה עם הכספים שנמצאים ברזרבה?
אסף רגב: השאלה היא מה השימוש הטוב ביותר בכסף שנמצא לרשותך.
אסף רגב: קודם כל משרד השיכון אני מניח שגם בימים אלה נמצא באיזה מחשבה לעשות איזשהו מבצע למכור את הדירות שם בפריפריה, דרך אגב, אלו דירות שאף אחד לא רוצה להגיע אליהם.
אסף רגב: אף זכאי לא רוצה להגיע לשם בשום פנים ואופן.
אסף רגב: זה לא שאין כסף לשפץ אותם.
אסף רגב: אף אחד לא רוצה להתאכלס שם.
אסף רגב: עוד פעם אני אומר – הדירות יימכרו במחירים מאוד קטנים ונמוכים.
אסף רגב: לקחת את זה ולקנות דירות זה לא ייתן פתרון לאף אחד, ולכן אנחנו חושבים להמשיך - - -
אסף רגב: כי דירה עולה, זה פתרון דיור מאוד יקר.
רן כהן: אני הרי הייתי בדירות האלה אדוני היושב ראש.
רן כהן: הדירות האלה בדימונה עומדות כאבן שאין לה הופכין.
רן כהן: יש מי שמוכן לקנות את זה כהשקעה לטווח ארוך.
רן כהן: מה אכפת לך?
רן כהן: הוא שם את כספו על קרן הצבי.
רן כהן: נניח שהוא קונה את זה בשלושים אלף דולר.
רן כהן: פעם מכרו דירות בדימונה בשישים-שבעים אלף דולר.
רן כהן: זה לא סוף העולם.
רן כהן: עכשיו, נניח שאתה תקבל על זה שלושים אלף דולר ובינתיים אומר לך היושב ראש, וזה מה שאני גם יודע, יש למעלה מאלפיים משפחות שזכאיות לדירה שאתה לא נותן להם דירה.
רן כהן: אז אם במחיר של שתי דירות בשימונה אתה משיג דירה אחת צנועה בלוד או ברמלה או בפאתי חדרה, אז למה לא?
אמנון כהן: אתה יכול לענות על השאלה?
רן כהן: השאלה היא אם משרד האוצר ייתן למשרד השיכון לעשות את זה.
רן כהן: האמן לי אדוני, אני מכיר את זה מכל הכיוונים.
אסף רגב: אני רק רוצה להשלים.
אסף רגב: אן פה חילוקי דיעות משמעותיים בינינו לבין משרד השיכון.
אסף רגב: השאלה היא מה אתה עושה עם אלף תשע מאות תשעים ושמונה המשפחות האחרות אחרי שקניתם את הדירות האלה.
אסף רגב: אני רוצה לתת לאלפיים מאתיים המשפחות דיור.
אמנון כהן: אבל אתה כבר שלושים שנה רוצה לתת לכולם ולא נותן לאף אחת.
אמנון כהן: אז תן לפחות לשתיים בינתיים, ואז תמשיך הלאה.
אמנון כהן: טיפין-טיפין.
רן כהן: זה גם לא שתיים.
רן כהן: למה שתיים?
רן כהן: זה אלף שלוש מאות דירות, זה לפחות ארבע- מאות חמש מאות משפחות.
אמנון כהן: אדוני המבקר רוצה לשאול שאלה?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הביקורת שלנו היתה שאלפי מיליוני שקלים מונחים בעמידר.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: עכשיו שמענו שעברו לחמש מאות מיליון.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: השאלה היא אם הכסף הזה מיועד האם הוא יבוא לטובת זכאי הדיור הציבורי או שהוא נכנס לקופה הכללית?
אסף רגב: הוא מיועד לדיירי הדיור הציבורי.
אסף רגב: הוא מיועד למבצעי שיפוץ הדירות.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מתוך החמש מאות מיליון?
אסף רגב: כן.
אמנון כהן: אדוני מעמותת הסינגור הקהילתי, רצית לומר משהו – תורך הגיע.
יעקב הלפרן: אני מעמותת הסינגור הקהילתי.
יעקב הלפרן: אנחנו מתעסקים בנושא דיור כבר שנים מספר.
יעקב הלפרן: יש לנו אלפי פניות של אנשי הדיור הציבורי, אנחנו נבטא אותן ככה במספר מילים.
יעקב הלפרן: אנחנו נבטא מספר פניות נוספות שעולות מהדו"ח.
יעקב הלפרן: מדובר עכשיו בשנת 2000 – היה מאה שלושים וחמש נקודה מיליון ₪ (135,000,000) שנועדה לשיפוץ הדירות, כונתה התוכנית המשותפת.
יעקב הלפרן: מתוך הסכום הזה רק עשר מיליון ₪ הוקצב בכל שנה, ואומר הדו"ח ש"טרם קבעו את ייעודם של מרבית הכספים".
יעקב הלפרן: אז קודם כל – אף אחד לא שמע על התוכנית הזאת.
רן כהן: אף אחד לא הגיש בקשה?
יעקב הלפרן: לא.
יעקב הלפרן: הדיירים מגישים בקשות כל הזמן.
יעקב הלפרן: הטענות שהם שומעים הן על חוסר תקציב.
יעקב הלפרן: חלק בכלל לא באים אליהם לדירות ואומרים להם "תשמעו אין תקציב" ולחלק באים וכשיש רטיבות אומרים להם לצבוע את החלונות או שאומרים להם לצבוע את הקיר ואז אחרי כמה חודשים כאילו לא עשו שום דבר.
יעקב הלפרן: אז הטענות של חוסר תקציב הן טענות שנשמעות אחת לאחת.
יעקב הלפרן: פתאום אנחנו יושבים וקוראים את הדו"ח והדיירים משתוממים ואנחנו איתם.
יעקב הלפרן: יש כספים שמונחים, ואני חושב ששם צריך למקד את השאלה.
יעקב הלפרן: כתוב פה שבתוכנית המשותפת נשארו עשרים ואחת מיליון.
יעקב הלפרן: כתוב פה שהועברו מאתיים שמונים מיליון שקל למשרד השיכון ולמשרד האוצר והכספים האלה גם לא נוצלו.
יעקב הלפרן: אני מחזיק פה מכתב שכתב אותו החשב הכללי.
יעקב הלפרן: עמי לנדאו חשב המשרד של אגף הכספים שמדבר פה על כמה כספים שנשארו במבצעי המכר של הדירות בדיור הציבורי והעודף שבקרן שעומדת לרשות המדינה ה בדצמבר 2003 הוא שלוש מאות מיליון שקל.
יעקב הלפרן: מתוך סכום זה 209.2 מיליון אינם מותרים לשימוש על פי חוק הרזרבה.
יעקב הלפרן: אז קודם כל – בואו נדבר על הכספים שקיימים.
יעקב הלפרן: זאת אומרת – לבכות שאין, זה אנחנו יודעים.
יעקב הלפרן: כישי כספים שקיימים וצריך לייעד אותם לאוכלוסיות שאליהם הם מיועדים, ועל זה הייתי רוצה לבקש מכבוד היושב ראש למקד את הדיון בנקודה הראשונה.
יעקב הלפרן: נקודה שניה – אני לא מבין את מה שאמרה הגברת תמר מיארה-הרטוב – מדוע כספים שמתקבלים ממכירת הדירות הולכים לכסות גרעונות של חברת עמידר?
יעקב הלפרן: כספים שמתקבלים ממכירת הדירות צריכים ללכת לדיירים לפתרון ולתת להם מענה לבעיות הקשות שהם מתמודדים איתם.
יעקב הלפרן: את הבעיות של חברת עמידר אפשר לפתור, וזה לא צריך להיות על גב הדיירים שבאים ומתלוננים אחת לאחת על בעיות בדירות.
יעקב הלפרן: ודבר אחרון – אנחנו עובדים במרכז הקליטה בגילה – וזו דוגמא אחת מני רבות.
יעקב הלפרן: מי שמכיר את זה, ושכונת גילה א'.
יעקב הלפרן: אנחנו בהתכתבות עם חברת עמידר שלוש שנים.
יעקב הלפרן: הטענות שאמרה הגברת תמר מיארה-הרטוב שחוק גוז'נסקי מה שמכונה, חוק זכות הדייר בדיור הציבורי מקויים אחת לאחת, אז קודם כל אני מזמין את כל נציגי הועדה לראות מה שקורה שם.
יעקב הלפרן: לראות את המקום עצמו.
יעקב הלפרן: אין שם איטומים כמו שצריך והדיירים סובלים מבעיות רטיבות שהתשובה שניתנת אחת לאחת זה בעיות תקציב.
יעקב הלפרן: אנחנו שומעים על בעיות תקציב וקוראים את דו"ח מבקר המדינה וזה לא עולה אחת לאחת.
יעקב הלפרן: לכן אני אבקש מכבוד היושב ראש את כל נושאי התקציבים שקיימים, אני מבקש פירוט אחת לאחת מה קורה איתם ולמה הם לא מופשרים, ולאן הם כן מיועדים.
תמר מיארה-הרטוב: אל"ף – לגבי הכספים.
תמר מיארה-הרטוב: אני אמרתי ואני חוזרת ומבהירה.
תמר מיארה-הרטוב: כל תקציב שמתייחס לחוק זכויות הדייר מיושם.
תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר, לפחות אני מתייחסת לשישים אלף יחידות דיור שחברת עמידר מנהלת.
תמר מיארה-הרטוב: החוק הזה מיושם ואנחנו משפצים ועושים.
תמר מיארה-הרטוב: כשאתה מדבר על התוכנית המשותפת, התוכנית המשותפת מתייחסת לשיפוץ מעטפת ופיתוח וגינון סביבתי.
תמר מיארה-הרטוב: היא לא מתייחסת לפנים הדירות.
תמר מיארה-הרטוב: פנים הדירות מיושם במסגרת חוק זכויות הדייר.
אמנון כהן: בחוק זכויות הדייר אני חייב לציין.
אמנון כהן: יכול להיות שיש דירות שיש רטיבות, אולי הביוב לא בסדר בתוך הבית והקשיש גר במקום הזה, למה אי אפשר לשפץ, ויש דיונים כמו במקום הזה שיש בעיה של חוסר תקציב, ומנגד יש תקציב.
תמר מיארה-הרטוב: אדוני היושב ראש, אני אענה.
תמר מיארה-הרטוב: כל מה שקשור לרטיבות, בעיות אינסטלציה, חשמל, דוודים ודלתות זה במסגרת החוק ואנחנו מיישמים.
תמר מיארה-הרטוב: יש הרבה מאוד סלים.
תמר מיארה-הרטוב: אני אומרת שהחוק הזה הוא חסר וצריך אולי להשלים.
אמנון כהן: מי אומר מי עומד בקריטריונים?
תמר מיארה-הרטוב: החוק.
תמר מיארה-הרטוב: ואם יש לך דוגמאות ספציפיות, אני אשמח לבקר בדירות יחד איתך, או.קי.?
תמר מיארה-הרטוב: אני לא אומרת לך להעביר, אני אומרת לך גם להעביר וגם נבקר בדירות.
אמנון כהן: הנושא של הגמשת קריטריונים, מי אמור – אני הבנתי שזה בחוק, האם משרד השיכון או משרד האוצר בתקנות כאלה או אחרות אפשר טיפה להגמיש את התקנות הללו שאם יש מצב שיש ביוב בעייתי בגלל שהדייר לא עומד בקריטריון כזה או אחר – אם אפשר להגמיש אותו טיפה?
תמר מיארה-הרטוב: ביוב בעייתי הוא במסגרת החוק והוא מתוקן ומיושם.
תמר מיארה-הרטוב: זה הרבה יותר רחב.
תמר מיארה-הרטוב: תריסים, בעיות של צביעת קירות לאחר איטום.
אמנון כהן: האם בתקנות שר יכול לתקן את זה או חייב בחקיקה?
תמר מיארה-הרטוב: יכול להגמיש את הקריטריונים בועדת החריגים.
תמר מיארה-הרטוב: ואם לא – בחקיקה.
אמנון כהן: טוב, אנחנו נבחן את הנושא.
תמר מיארה-הרטוב: ואני עוד ברשותך, אני מבקשת לסיים.
תמר מיארה-הרטוב: אף אחד לא מכסה גרעונות של חברת עמידר.
תמר מיארה-הרטוב: חברת עמידר היום היא לא גירעונית.
תמר מיארה-הרטוב: אנחנו מתנהלים על פי סלים כמו שאמרתי.
תמר מיארה-הרטוב: עמידר מעבירה את כל ההכנסות ומתנהלת על פי סלים, והסלים עונים על כל הצרכים והדרישות של הדיירים.
תמר מיארה-הרטוב: באשר לשכונת גילה.
תמר מיארה-הרטוב: בשכונת גילה אני ביקרתי באופן אישי ודאגתי לכך שיגיעו לשם כל ראשי משרד הבינוי והשיכון.