GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אבי בניהו: - - - חקיקה של תשדירי שירות - - - אני מבקש להעיר הערה: אני לא רוצה לשפוט את גלי צה"ל לדורותיה.
אבי בניהו: באתי לגלי צה"ל – ואני אומר את זה בנימה אישית, כי יש כאן משהו שכאב לי מאוד.
אבי בניהו: אדוני היושב ראש, אבקש את סליחתך אבל אני רוצה להשיב על כך בזהירות.
אבי בניהו: אני גדלתי ביד אליהו בשכונת התקווה.
אבי בניהו: הלכתי לקיבוץ בגיל מאוחר, ובאתי לגלי צה"ל עם שליחות בהרבה מאוד תחומים – להפוך את התחנה לרדיו שבכל מקום שבו אזרחים משלמים מסים ויש בו בית קברות – התחנה שם תהיה שלהם.
אבי בניהו: שילבנו הרבה מאוד תכנים שלא היו בעבר בתחנה.
אבי בניהו: אני חייב לומר שהאמירה לפיה לא כל אחד יכול להתקבל אלא אם הוא בן של מישהו, היא אמירה שאני מבקש להעיר עליה, אם יורשה לי.
אבי בניהו: אני חושב שבגלי צה"ל ישנם אנשים שלא ביקשו לשרת בתחנה – זה ניתן לבדיקה.
אבי בניהו: לא אני קובע מי יגיע לגלי צה"ל.
אבי בניהו: לפני 5 שנים זה שונה, לשמחתי הגדולה.
אבי בניהו: 700 איש נבדקים במיונים לגלי צה"ל, דובר צה"ל ו"במחנה" – זה ביחד.
אבי בניהו: אני ביקשתי להגדיל את המספר ל-1,400, כדי לתת הזדמנות ליותר בני נוער.
אבי בניהו: הבאתי לגלי צה"ל את כל מנהלי מגמות התקשורת בפריפריה כדי להכיר להם את גלי צה"ל.
אבי בניהו: לשמחתי הגדולה, יותר מאי פעם בעבר, יש היום בגלי צה"ל שדרים מאור עקיבא, מבאר שבע, מקצרין, ממטולה ומכל מני מקומות, בני כל עדות ישראל – לא אוהבים להיכנס לזה.
אבי בניהו: זה מייצג את החתך של מדינת ישראל.
אבי בניהו: כפי שאינני חושב שצריך לאסור על מישהו שגדל בבית פוליטי – והכנסת הזאת רווייה בבנים של חברי כנסת לשעבר – לעסוק בתחום הפוליטי; כפי שלא צריך למנו מבן של טייס, שגדל בבסיס של חיל האוויר, ספג את רוחו של חיל האוויר, נמצא בריא ועבר את המבחנים, להיות טייס – אינני מתכוון, ולא עשיתי זאת גם כשהייתי בדובר צה"ל.
אבי בניהו: ואכן, בגלי צה"ל ישנם גם פה ושם – הרבה פחות מבעבר; אני לא רוצה לתת לכם את רשימת השמות של הבנים של העיתונאים והבכירים שלא קיבלנו השנה ובשנה שעברה לגלי צה"ל.
אבי בניהו: אני חושב שזה לא נכון לעשות את זה, אבל הרשימה הזאת קיימת.
אבי בניהו: אם הוועדה תדרוש זאת ממנו בחסוי, אני אתן לה את זה, כי אני קצין בצבא.
אבי בניהו: העסק הזה מפוקח על ידי מינהל הגיוס.
אבי בניהו: אתן דוגמה מהעבר, כשאמרו שהבת של הרמטכ"ל התקבלה לדובר צה"ל.
אבי בניהו: בתה של טלי ליפקין, שגדלה בבית תקשורתי, שסבה עזריה רפפורט היה כתב צבאי מירושלים הנצורה, סבתה רותי רפפורט היתה עיתונאית וכתבת צבאית, ואמה היא כתבת צבאית – עברה בהצלחה את המיונים לדובר צה"ל לפני 5-6 שנים.
אבי בניהו: אני לא חושב שצריך למנוע ממנה לעשות זאת רק כדי "שלא יגידו".
אבי בניהו: גלי צה"ל היא לא תחנה של בנים של עיתונאים.
אבי בניהו: יכול להיות שבעבר זה היה המצב.
אבי בניהו: אני נשבעתי לעצמי שזה לא יהיה.
אבי בניהו: אני לא מתעייף מלעסוק בנושאים הללו.
אבי בניהו: אני חושב שהקורס שלנו נתון לביקורת.
אבי בניהו: בשנה שעברה הכנסתי אליו את העיתונות, ומגיעים אליו מכל קצות הארץ.
אבי בניהו: כשאתה שואל את האנשים שמשתחררים מגלי צה"ל ומתגייסים אליה – האם רצית להגיע לגלי צה"ל?
אבי בניהו: 90% מהנשאלים עונים לך – ואני מזמין את כל אחד מחברי הכנסת להגיע ולערוך את הסקר הזה בעצמו – לא חשבתי בכיוון.
אבי בניהו: סימנתי את זה בידיעה שזה חסר סיכוי.
אבי בניהו: קיבלתי זימון למבחנים, עברתי ואני כאן.
אבי בניהו: אני חושב שאת חלק מהכתבים האלה אתם מכירים – גם חברי כנסת וגם אחרים – והם לא בנים של אף אחד.
אבי בניהו: יש גם בנים – נמצא כאן בכנסת בן של עיתונאי, שהוא עיתונאי שמשרת בגלי צה"ל במשכורת זעומה.
אבי בניהו: אני חושב שהעיתונים הגדולים מציעים לו שכר גבוה, אבל הוא אוהב את גלי צה"ל, והוא נשאר בה.
אבי בניהו: הוא בן של עיתונאי – אז מה, הוא לא עיתונאי טוב?
אבי בניהו: זה דבר שצריך לשפוט.
אופיר פינס-פז: אבי, אתה יכול להתפאר בכך שהכתב האתיופי הראשון בישראל צמח בגלי צה"ל.
אופיר פינס-פז: כישרון בלתי רגיל.
אבי בניהו: אני לא רוצה לומר "הכתב האתיופי".
אבי בניהו: באו אליי האומנים הים-תיכוניים ואמרו לי: אתה שונא את המזרחיים.
אבי בניהו: אמרתי: לפניכם בחור שאבא שלו ואמא שלו – אני לא אוהב את הדברים האלה.
אבי בניהו: רק לגבי האמירה, לפיה לא כל אחד יכול להתקבל אלא בנים של עיתונאים – אם אני אסיים את תפקידי בגלי צה"ל וזה לא יהיה מסודר, אני נכשלתי.
אבי בניהו: אבל אני חושב שגלי צה"ל פתוחה, ואפשר לראות את האנשים מבאר שבע, מקצרין ומכל המקומות.
אמנון כהן: הנקודה ברורה.
אבי בניהו: אני מזמין את כל אחד מכם לבקר ולראות את הדברים.
אבי בניהו: טוענים לעברנו לפעמים שאין בקורס הזה מספיק דתיים.
אבי בניהו: אני צבא – אני לא מוכן שתהיה לי מכסה לדתיים, מכסה לחילוניים ומכסה לקיבוצניקים.
אבי בניהו: אנחנו פתוחים לכולם, והמבחנים ברורים.
אבי בניהו: שינו את המבחנים – היום יש במבחנים שאלות בענייני דת, יהדות ומסורת ישראל.
אבי בניהו: כי אם השאלות הן רק לגבי זני אבוקדו וכותנה, אני יודע מי מתקבל.
אבי בניהו: העסק הזה הוא בנפשי ובנפשה של התחנה.
אבי בניהו: אני יודע שמדי פעם, מתוך 45, יש אחת שהיא בת דודה של רפי רשף, ויוצאת כותרת גדולה.
אבי בניהו: אז מה אני יכול לעשות?
אליעזר זנדברג: אני מבקש להעיר הערה, שמתייחסת בעיקר למי שלא קרא את הדו"ח.
אליעזר זנדברג: מי שקרא את הדו"ח לא צריך את ההערה הזאת.
אליעזר זנדברג: מי שלא קרא את הדו"ח, שלא יניח שהנושא הזה מצוי בדו"ח – אין בו זכר כלל.
אליעזר זנדברג: הוא לא עוסק בנושא הזה, ולכן ההבהרה הזאת התחייבה.
אמנון כהן: ההבהרה הזאת נכונה.
אמנון כהן: אנחנו קוראים תקשורת וכתבות, ויש לי חומר – אם תרצה, אעביר לך אותו – המעיד על כך שיש תחושה בציבור לפיה לאנשים שקשורים כך או אחרת למערכות במדינת ישראל קל יותר להתקבל.
אבי בניהו: ממש לא, אדוני היושב ראש.
אמנון כהן: עולם עוברים את המבחנים, אבל עדיין קיים איזשהו פרמטר שנותן להם איזושהי עדיפות.
אמנון כהן: אם אתה אומר שאתה פועל בכיוון, ואתה רוצה למגר את הנושא הזה – קיבלנו את הדברים.
אמנון כהן: אני שמח מאוד על כך שהתחושה הזו תתפוגג לגמרי בהדרגה.
אבי בניהו: אני לקחתי על עצמי את הדבר הזה, יחד עם גלי צה"ל.
אבי בניהו: אני רוצה להיות הגון – התחילו בכך גם קודמיי.
אבי בניהו: אני יכול לקבוע בקביעה לפרוטוקול עם שבועת הקצין: לגלי צה"ל מתקבלים אך ורק אנשים שמתאימים – מכל החברה הישראלית, בפריסה גיאוגרפית, דתיים ושאינם דתיים; עולים – יש לנו עכשיו כוכבת מאשדוד, שאני לא רוצה לנקוב בשמה.
אבי בניהו: היא עלתה מחבר המדינות, ואף אחד לא מכיר את אבא שלה.
אבי בניהו: אומרים לי שעוד חמש שנים היא תהיה עיתונאית מספר אחד.
אבי בניהו: היתה אצלנו אחת שהשתחררה – ברקת כנפו מנתניה.
אבי בניהו: אבא שלה פועל בנתניה.
אבי בניהו: אני נפגשתי אתה – בחורה שנשלחה לתחרות פסנתר בנתניה בגיל 10, וחזרה עם מקום ראשון, פסיכומטרי 800--
אמנון כהן: אני מציע שנתקדם – הנושא לא נדון בדו"ח.
אמנון כהן: אבקש שתתייחס לדברים שהוזכרו בדו"ח.
אבי בניהו: מייד.
אבי בניהו: בנושא תוכניות צבאיות ולא צבאיות: כשנכנסתי לתפקידי בגלי צה"ל החלטתי שגלי צה"ל תהיה יותר צבאית ויותר חברתית – אלו הם שני הדגלים שהצבתי.
אופיר פינס-פז: מה זה אומר "יותר צבאית"?
אבי בניהו: שהיא תקנה לצה"ל ערך מוסף גבוה יותר בשידורים שלה; היא לא תהיה רדיו-מטעם.
אבי בניהו: אני חושב שאתה מאזין קצת לגלי צה"ל, ויודע לשפוט.
אופיר פינס-פז: זאת בדיוק הבעיה שלי.
אבי בניהו: אסביר: אני חושב שכשהגעתי, בגלי צה"ל היתה מציאות לפיה במשך שלוש שנים כבר לא משדרים את טקס סיום קורס טיס.
אבי בניהו: אני חושב שאם עושים את זה מקצועי, נכון וקופץ – זהו תפקידה של גלי צה"ל:
אבי בניהו: לשדר בשידור חי את טקס הסיום של קורס טיס, ולהעביר אותו גם לנוסעים באיילון ובכביש ירושלים.
אבי בניהו: אני רוצה לתת השאלה ממקום אחר: כתוב שיש מעט תוכניות צבאיות – 25 שעות - - -
חיים לשם: לא כתוב שיש מעט.
חיים לשם: יש כאן נתון עובדתי.
אבי בניהו: אני לא יודע לומר אם זה מעט או הרבה.
אבי בניהו: אני רוצה לומר מהי המדיניות שלי, ולאחר מכן אני אעביר את רשות הדיבור לנציגים.
אבי בניהו: כשנכנסתי לתפקידי, קבעתי שאין מספיק מוסיקה ים-תיכונית בגלי צה"ל.
אבי בניהו: אמרו לי: לא יעזור לך – תעשה שעה אחת של מוסיקה מזרחית.
אבי בניהו: אמרתי שאני לא אוהב את הגטאות האלה.
אבי בניהו: היום שבו הרגשתי שניצחתי הוא היום שבו עלה חבר כנסת לשידור אצל רזי ברקאי אחרי שיר של אמיר בניון, ושאל האם גלי צה"ל כבשה את טול כרם, או שמא טול כרם כבשה את גלי צה"ל.
אבי בניהו: לא הסכמתי לעשות שעה של מוסיקה ים-תיכונית.
אופיר פינס-פז: הוא אוכל את עצמו על האמירה הזאת.
רן כהן: אני לא יודע מי זה החמור הזה, אבל הוא חמור גדול.
אופיר פינס-פז: אתה לא יודע מי אמר את זה?
אופיר פינס-פז: אבל הוצאת על כך תגובה.
רן כהן: טומי לפיד, לא?
רן כהן: אמרתי שאני לא יודע מי זה החמור הזה.
אבי בניהו: זה לא מה שחשוב, חברים.
אבי בניהו: אני רוצה לומר שאני לא חסיד של הגטאות.
אבי בניהו: יש בגלי צה"ל 20 שעות--
אמנון כהן: אני מבקש שלא ייאמרו ביטויים כאלה בוועדה שלי.
אופיר פינס-פז: אני יודע שאתה חבר שלו.
אופיר פינס-פז: אגב, אפשר להביא פעם את הרב עובדיה יוסף לוועדה – אולי נשמע את הטענות שלו על מערכת החינוך הישראלית.
אמנון כהן: קודם כל תקצב אותו כפי שאתה מתקצב את גלי צה"ל.
אבי בניהו: דווקא הרב עובדיה יוסף אמר לי לפני שבועיים באחד מטקסי הפתיחה – הכנסת ספר תורה לנתב"ג – שהוא מודה לי על כל מה שאנחנו עושים.
אבי בניהו: למה את צוחקת?
כוכי מרדכי: כי אני פשוט לא מופתעת מהאופן שבו אתה מסיט את הדיון בוועדה לכל הכיוונים האפשריים, מלבד לליקויים.
אבי בניהו: החלטתי שאני לא רוצה לקחת את הנושאים הצבאיים ולתחום אותם בתוך גטאות שידור.
אבי בניהו: המדיניות שלי היא לפזר את זה במחלקת האומר ובמחלקת החדשות.
אבי בניהו: הבאתי כתב צבאי – לא חייל, אלא בחור בן 30 – ויש שני כתבים צבאיים בגלי צה"ל.
אבי בניהו: ראיונות עם מגד"ים ומח"טים בנושאים צבאיים יהיו גם אצל ירון וילנסקי, גם בלילה וגם בבוקר.
אבי בניהו: מעבר לתוכניות הקבועות שיש לנו בנושאי צבא וביטחון, הכינונו רשימה של נושאים ארוכים – ונחלק לכם אותה לאחר מכן – שגלי צה"ל עשתה בחודשים האחרונים ובשנים האחרונות, שלא קשורה לשעות האלה.
אבי בניהו: אבקש מיוסי דותן, איש משרד הביטחון, להתייחס לדברים.
אבי בניהו: יוסי דותן כפוף לסמנכ"ל, שמרכז את תיקון הליקויים.
אבי בניהו: יוסי דותן, איש משרד הביטחן
יוסי דותן: בנושא הליקויים שהמבקר ציין בדו"ח לגבי ההתקשרויות שגלי צה"ל עשו שלא באמצעות משרד הביטחון: אנחנו גיבשנו במשרד הביטחון, בעבודה די מאומצת, תהליכים לפיהם שנושא ההתקשרויות בגלי צה"ל יבוצע על ידי אנשי משרד הביטחון מקצועיים בנושא, בעלי הרשאות – תוך שימת דגש על הצד הכלכלי, הצד המשפטי והצד הציבורי.
יוסי דותן: התהליכים שגיבשנו נמצאים בתיאום עם הגופים הרלווטנים במשרד ובצה"ל.
יוסי דותן: הכוונה היא שעובדי משרד הביטחון יעשו את כל ההסכמים האלה על פי הכללים – חוק המכרזים – ושלאנשים האלה יהיו הרשאות--
אמנון כהן: מיהם האנשים האלה?
יוסי דותן: עובדי משרד הביטחון.
אמנון כהן: אם מפקד גלי צה"ל רוצה לבצע הסכם התקשרות עם מישהו, הוא יקבל הרשאה?
יוסי דותן: אנחנו עומדים להקים שלוחה של משרד הביטחון בגלי צה"ל, שתפקידם יהיה ביצוע כל הרכישות.
אמנון כהן: אלו רכישות?
יוסי דותן: כל ההסכמים עם גופים אזרחיים.
אורי אריאל: כולל כוח אדם?
הילה ארליך: כבר היום כוח אדם - - - ההתקשרות היא דרך - - -
אמנון כהן: יש לכם איזשהו גוף כלכלי שם, שבודק כדאיות כלכלית – מה נותנים ומה מקבלים?
יוסי דותן: כל נושא התעריפים והתמחיר שנמצא בגלי צה"ל יעבור בדיקה של היועץ הכלכלי במערכת הביטחון, ועל בסיסו תיעשה כל התקשרות בעתיד.
אמנון כהן: אתה מדבר על הקבוצה הזאת, או שיש קבוצה אחרת?
יוסי דותן: לא, זה במסגרת כל ה--
אמנון כהן: מתי הנושא הזה כבר יהיה?
אמנון כהן: מהו לוח הזמנים?
יוסי דותן: העקרונות כבר נכתבו על ידנו.
יוסי דותן: אנחנו צריכים לתאם עם כל הגופים, לכתוב הוראה בנושא, ואני מעריך שבזמן הקרוב--
אמנון כהן: אני צריך לוח זמנים כדי לקבוע דיון נוסף.
אמנון כהן: אני רוצה לוח זמנים.
אמנון כהן: בנושא אחר, כתוב כאן:
אמנון כהן: בחינה של נושא זה, שהחלה לפני 10 שנים--
עוזי ברלינסקי: אדוני היושב ראש, הממשלה החליטה שבאיזשהו מקום בחודש מאי, כל התהליכים - - -
אורי אריאל: איזו שנה?
קריאה: 2005.
עוזי ברלינסקי: כולל הנושא הזה.
יוסי דותן: אנחנו נעמוד בזה.
קריאה: השר התחייב - - -
רן כהן: האם הפיקוח הזה ייעשה על ידי יחידות קיימות במשרד הביטחון, או שתוקם יחידה חדשה – יהיה איזשהו מינוי פוליטי של מישהו.
יוסי דותן: אנחנו מצרפים את זה ליחידות הקיימות.
רן כהן: אחרת עוזי כהן יחליט מי יפקד עליה--
אבי בניהו: חבר הכנסת כהן, מדובר במשרד הביטחון.
אבי בניהו: במשרד הביטחון אתה מכיר מינויים פוליטיים?
רן כהן: לא, מה פתאום.
אורי אריאל: אולי אלכס גולדפרב - - -
אמנון כהן: מי מתייחס לשעות עבודה ולכוח אדם.
אבי בניהו: עו"ד הילה ארליך ממשרד הביטחון.
הילה ארליך: כפי שצויין בדוח הביקורת, בעבר הועסקו רוב עובדי התחנה באמצעות האגודה למען החייל, ולאחר מכן באמצעות חברת כוח אדם – מכל מני סיבות היסטוריות.
אמנון כהן: לפני כ-10 שנים היתה המלצה, שעדיין לא אומצה, בנושא הזה של עיתונאים בכירים בתחנה ולגבי מיצוי נושא הנהלים.
אמנון כהן: האם לא די ב-10 שנים?
הילה ארליך: לא ידוע לי.
הילה ארליך: אני אתייחס להיבטים של--
אמנון כהן: סליחה, אני לא רוצה היבטים אחרים.
אמנון כהן: אני רוצה התייחסות לנושא הזה של 10 השנים.
אורי אריאל: מיהו הדובר?
יוסי דותן: שמי יוסי דותן, ראש מרכז תעסוקת אזרחים עובדי צה"ל באכ"א.
יוסי דותן: ההמלצות של ועדת לבני, שהוקמה לפני 10 שנים לערך – וזה מצויין בדו"ח – אומצו על ידי הצבא ומשרד הביטחון.
יוסי דותן: היתה בעיה מול העובדים.
יוסי דותן: במסגרת המשא ומתן מול העובדים, העובדים לא הסכימו לקבל את אחד הפרמטרים שהיו בהמלצות הוועדה, לפיו ייקבע מינימום של שעות בהן הם חייבים לשהות בתחנה.
אמנון כהן: כמה זמן לוקח לסגור סיפור?
אמנון כהן: או-קיי – יש משא ומתן.
אמנון כהן: שבוע-שבועיים-חודש – סוגרים.
יוסי דותן: האמת היא שלא נערך משא ומתן בשנים האחרונות – לא עסקו בכך.
יוסי דותן: הרימו את הניסיון לעשות סיבוב נוסף לפני כשנתיים, וגם הניסיון הזה לא צלח.
אמנון כהן: עד חודש מאי זה יוסדר?
יוסי דותן: אני מאוד מאמין שכן, כי עכשיו אנחנו נרים את זה מחדש.
רן כהן: אבל מהו ההיגיון בכך ששדר צריך להיות בתחנה מספר שעות מסויים?
רן כהן: הרי הוא בא לשדר.
אבי בניהו: הטענה היא שהכתב והמגיש צריכים לשהות פיזית מינימום של שעות בתחנה.
אבי בניהו: כך המליצה בזמנו ועדת לבני.
אורי אריאל: זה כדי להפריע לאלו שעובדים.
אבי בניהו: ראשית, בגלי צה"ל אין מקום למי שלא היה מוזמן.
רן כהן: באיזה לבני מדובר?
אבי בניהו: יצחק לבני.
רן כהן: אני לא יכול לומר שהוא לא מבין בזה.
אבי בניהו: הוא מבין לגמרי.
אבי בניהו: אבל ישנם דברים – למשל: כשאתה מביא את רפי רשף או רזי ברקאי.
אבי בניהו: הוא מסיים את התוכנית שלו – מה תגיד לו עכשיו?
אבי בניהו: שב כאן עכשיו שמונה שעות נוספות?
אבי בניהו: ד"ר אבשלום קור מגיש פינה – אין לי אפילו חדר לתת לו.
אבי בניהו: אז הוא עושה את הפינה שלו, והולך.
אבי בניהו: הוא מרצה בקורס, והולך.
אבי בניהו: הנושא הוא הנוכחות הפיזית.
אבי בניהו: זה כמו שאני אומר לכתב עמית סגל, שנמצא כאן עכשיו, לא מעניין אותי – אתה צריך לשבת שבע שעות במשרדים בתחנה.
אבי בניהו: את הנושא הזה צריך להסדיר.
רן כהן: אז אומר היושב ראש, ואני מצטרף אליו: הרי זה ממש חלם.
רן כהן: מה שאתה אומר נכון עובדתית.
רן כהן: אם כן, למה המערכת לא מאמצת את התפיסה הזאת, שאומרת--
אבי בניהו: אז זהו, שקשה לי להיות המערכת.
רן כהן: אבל אני לא יכול אתך, כי אתה גם מפקד גלי צה"ל, גם מייצג את הצבא, גם את משרד הביטחון וגם את כולם.
רן כהן: אין כאן את מי לשאול, אז אני שואל אותך.
אבי בניהו: זאת הבעיה – לכן לא הייתי צריך לבוא היום.
רן כהן: רואים שהוא עיתונאי – אי אפשר איתו.
אמנון כהן: ראש אכ"א יבוא ויענה לנו על כך.
אמנון כהן: מי מסביר את הנושא של שעות נוספות?
אלכסנדר יוסף סולניק: לגבי שעות נוספות – לא בגלי צה"ל ולא בשום מקום בצה"ל אין העסקה גלובלית.
אלכסנדר יוסף סולניק: יש מסגרת של שעות נוספות ושעות כוננות, שמוקצות--
אמנון כהן: בביקורת כתוב שהיה תשלום גלובלי.
אלכסנדר יוסף סולניק: הביקורת מתייחסת להסכמי עבר – ואני גם לא יודע אם הם היו קיימים.
אלכסנדר יוסף סולניק: אבל אני אומר חד וחלק: נכון להיום, בשנת 2004, אין הסכמי העסקה גלובליים.
אמנון כהן: הדו"ח לא מתייחס לשנת 2004, אלא לחודש יולי 2003 עד חודש פברואר 2004.
אלכסנדר יוסי סולניק: זה גם לא היה ב - - - 2003.
אמנון כהן: אבקש שתשיב לי.
אמנון כהן: הדו"ח מתייחס ליולי 2003 עד פברואר 2004, ואומר שהיו עיתונאים שההסדרים שלהם היו תשלום גלובלי עבור שעות נוספות ושעות כוננות.
אמנון כהן: האם אתה אומר שלא היו דברים כאלה מעולם?
אלכסנדר יוסי סולניק: אני טוען שלא היו כאלה דברים.
אמנון כהן: אבקש ממשרד המבקר לומר מה היה ומה לא היה.
יובל חיו: ראשית, אעיר הערה: יש בידינו את המקרים, אבל מצאנו גם לנכון לצורך הענין לתת דוגמה קונקרטית בתוך הדו"ח עצמו, והיא מפורטת שם.
יובל חיו: הדוגמה הזאת גם הועברה להתייחסות התחנה, כולל התייחסות העובד עצמו.
יובל חיו: גם בתשובתו של העובד עצמו – ומדובר בעובד בכיר מאוד בתחנה –לא צויין שהשיטה הזאת היא שיטה שנעדרה מהתחנה בדרכי העבודה.
יובל חיו: אין לנו תמונת מצב לגבי שנת 2004, כי הדו"ח לא עסק בכך.
יובל חיו: מה שאומר כרגע מפקד מרכז תע"ץ – ואני מבין גם שהוא מפקד חדש – אין לי כרגע - - -
אבי בניהו: כדי להרחיב את הדברים, אני יכול לומר, ברשותך היושב ראש:
אבי בניהו: בתקופה שבה אני מפקד גלי צה"ל – מחודש יולי 2001 – לא נחתם שום הסכם כזה.
קריאה: אבל הוא המשיך להתקיים.
אמנון כהן: אבל יש ותיקים כאלה שעובדים במערכת, ואותם צריך לתקן.
אלכסנדר יוסי סולניק: יש את המקרה שתואר שם, של עובד מאוד בכיר, שצריך לבין מה היה תפקידו הקודם, ולאן התפקיד הזה הוביל אותו.
אלכסנדר יוסי סולניק: זה הגיע לאישור ראש אכ"א כאישור מאוד חריג למשך חצי שנה.
אלכסנדר יוסי סולניק: בנוסף, צריך להבין שגם אז זה לא היה הסדר גלובלי; זה היה הסדר שמאפשר לו, כיאה לתפקידו הבכיר אותו הוא מילא, היקף כזה של שעות מסויימות, מתוך כוונה שהוא יבצע אותן בפועל.
אלכסנדר יוסי סולניק: כי התשלום הוא על סמך הביצוע בפועל.
אלכסנדר יוסי סולניק: לקח חצי שנה לרדת מהמעמד של אותו אדם בכיר, כי מעמדו היה - - -
אמנון כהן: מדובר בעובד אחד?
אלכסנדר יוסי סולניק: כמובן.
דליה פרומקין: לא.
אמנון כהן: הם אומרים שלא.
אמנון כהן: אני מבקש לשמוע בנוגע לשכר עובדי חברות כוח אדם – גם הפיקוח היה לקוי.
אמנון כהן: אתה אומר שבימים אלה רובם יעברו בהדרגה להסכמים--
אבי בניהו: אני לא רוצה - - - כי זאת לא ביד שלי; זה ביד של משרד הביטחון.
אבי בניהו: אבל אני יכול לומר שבעקבות פסיקה שניתנה בבית הדין ובעקבות שורה של פעולות, אנחנו נמצאים בתהליך קליטת האזרחים - - -
אמנון כהן: בכמה עובדים מדובר, ב-100?
אבי בניהו: לא, מדובר ב-56 תקנים, מתוכם 12 כבר נקלטו, והיתר בתהליך.
אמנון כהן: מתי יסתיים התהליך?
אלכסנדר יוסי סולניק: יכול להיות שעד סוף שנה זו.
אמנון כהן: מה לגבי כתבי החוץ?
אבי בניהו: לא מדובר בכתבי חוץ, אלא בכתבת חוץ אחת – דרורה פרל.
אבי בניהו: עדי, איפה הנושא עומד?
אמנון כהן: יש רק כתבת אחת?
אמנון כהן: כתוב "כתבי חוץ".
עדי בן-ש"ך: יש כתבת אחת.
עדי בן-ש"ך: היו שני כתבים נוספים שהיו במעמד של סטודנטים, והם לא מועסקים יותר לאור הערות הדו"ח.
עדי בן-ש"ך: הכתבת הזאת היא כתבת ותיקה – אולי הילה יכולה להרחיב על כך; אנחנו כותבים הוראה, ואנחנו מקווים ש--
הילה ארליך: אנחנו מנסים לתקן את הוראות המשרד ובודקים את פקודות צה"ל בנושא העסקת אזרחים עובדי צה"ל, בדרך שתאפשר העסקת אזרח עובד צה"ל בחו"ל – מה שהיום לא אפשרי במסגרת ההוראות.
עדי בן-ש"ך: זה יוצא דופן - - -
הילה ארליך: אנחנו עושים מאמץ לתקן את זה, ולהעסיק אותה כאזרחית עובדת צה"ל או לחלופין כעובדת משרד מסוג מסויים, ולהכשיר את העסקתה.
אמנון כהן: מה לגבי ניהול התקליטיה – ליקויים ברישום מלאי התקליטורים.
אמנון כהן: קונים דיסקים, וייתכן ש--
עדי בן-ש"ך: לא קונים, מקבלים מחברות התקליטים.
עדי בן-ש"ך: חברת תקליטים שמוציאה תקליט - - - שולחת לכל תחנות הרדיו--
אמנון כהן: כפרסומת, כביכול.
עדי בן-ש"ך: זאת לא פרסומת – כדי שישדרו.
אמנון כהן: ואם החייל שמשדר לוקח את הדיסק הביתה כדי להאזין בבית?
עדי בן-ש"ך: - - - יש לו ברקוד - - -
אמנון כהן: היו בעיות לגבי העובדה שזה לא היה ממוספר.
עדי בן-ש"ך: היו בעיות - - - הדו"ח הפנה אותנו--
טינה מלמד: ראשית, אני רוצה לפתוח בכך שהתקליטורים של גלי צה"ל מנוהלים היום ברמת האפסניה הצה"לית כפי קיבלנו הנחיה--
אמנון כהן: בעקבות הדו"ח.
טינה מלמד: בעקבות הדו"ח.
אמנון כהן: תודה רבה לדו"ח של מבקר המדינה.
טינה מלמד: אמרתי הרבה פעמים תודה בנוגע לכמה נושאים, ואני עדיין אומרת תודה.
טינה מלמד: נושא התקליטורים מנוהל באפסניה צה"לית.
טינה מלמד: ישנו נושא אחד שלא קיבלנו עליו עדיין או-קיי – האישור לקבל את התקליטורים חינם מחברות התקליטים נמצא בטיפול אצל היועץ המשפטי של רמ"ח פרט, ואני מאמינה שבימים הקרובים זה יגיע.
טינה מלמד: נושא נוסף:
טינה מלמד: מערכת הברקוד שתשפר את הרשומת לאין ערוך בצורה יעילה יותר – בשל בעיית תקציב אנחנו לא רוכשים כרגע מערכת חדשה.
טינה מלמד: המערכת הקיימת לא נותנת מענה מושלם.
אמנון כהן: כמה עולה המערכת?
טינה מלמד: אני צריכה לקבל הצעת מחיר מ - - -
אמנון כהן: אבל במסגרת העסקאות שאתם עושים שם בין - - -
טינה מלמד: לא.
טינה מלמד: זה דואג לקיום התחנה, ולא דואג לפיקוח.
טינה מלמד: אבל אני מאמינה שכן נצליח - - - וזה ישפר את זה.
טינה מלמד: לעצם העניין, הערות המבקר בעניין אפסניה צה"לית: הנושא הזה טופל.
אמנון כהן: הארכיון?
טינה מלמד: לא – תקליטורים - - -
אמנון כהן: אמרת שהנושא הזה מטופל – כולל ברקוד שתרכשו בעתיד.
אמנון כהן: כעת את מתייחסת לנושא הארכיון?
אבי בניהו: אני ארחיב לגבי הארכיון: נושא הארכיון של גלי צה"ל הוא נושא כאוב – ובסוגריים אם יורשה לי, אני חושב שזה גם עניינה של הכנסת.
אבי בניהו: יש בגלי צה"ל ארכיון עם 80 אלף שעות מוקלטות של דברי ימי המדינה – הקמת המדינה, העליה מתימן, העליה ממרוקו--
אמנון כהן: ידוע – מה עושים?
אבי בניהו: העכברים אוכלים את זה.
אבי בניהו: זה נמצא בסרטים, במבנה נטוש.
אבי בניהו: מחזיק את זה אזרח מתנדב ושני חיילים.
אמנון כהן: אולי תעביר את זה לרשות השידור.
אבי בניהו: עוד מעט יסגרו אותנו, ואז נעביר הכל לרשות השידור, ונהיה רשת ח'.
אבי בניהו: ביקשתי מהממונה על ארכיון צה"ל להכין דו"ח, אולי זה יזיז מישהו.
אבי בניהו: היא הכינה – וזה לא הזיז.
אבי בניהו: אם אינני טועה, עוזי ודליה, התשובה של צה"ל שניתנה לדו"ח המבקר היא שאנחנו נידרש לענין, אבל אין תקציב.
אבי בניהו: מדובר ב-13 מיליון שקלים כדי להסדיר את הענין.
עוזי ברלינסקי: אתם נזקקים לזה מדי פעם בפעם?
אבי בניהו: בוודאי.
עוזי ברלינסקי: כלומר, זהו חומר פעיל.
אבי בניהו: כשנפטר האלוף מוטי הוד – יש שידור.
אבי בניהו: כשיש 10 שנים לרבי מלובביץ' – יש הקלטות.
אבי בניהו: כשיש 20 שנה למלחמה מסויימת – יש הקלטות.
קריאה: זה נקרא הליך דיגיטציה.
קריאה: ברשות השידור אנחנו מצאנו פיתרון לדבר הזה.
עוזי ברלינסקי: שאלתי את השאלה כי אם אתה מזדקק לכך – אפשר לזרוק כל סרט מן הסוג הזה אחרי פרק זמן מסויים אם אתה לא משמר אותו.
עוזי ברלינסקי: לכן ייתכן מאוד שמתוך המספר העצום הזה של כ-80 אלף שעות, כמעט הכל כבר לא עובד.
עוזי ברלינסקי: אז צריך לדעת האם הם בדקו, האם יש להם נוהל לענין הזה, או שזה סתם--
אבי בניהו: קיבלנו 30 אלף דולר מאוניברסיטת הרווארד – הצלנו 800 שעות.
אבי בניהו: הם פנו אלינו עכשיו שוב, והם רוצים לתת סכום גדול יותר.
אבי בניהו: היינו בקשר עם גנזך המדינה, עם בית הספרים הלאומי, עם ארכיון צה"ל – הפיתרון גדול על מערכת הביטחון; הוא צריך להיות ברמת המדינה.
אבי בניהו: אני מקווה שבעקבות הדו"ח, הצבא ומשרד הביטחון ימצאו אזישהו פרטנר טוב.
אבי בניהו: שר המשפטים הציע לנו את האפוטרופוס הכללי, אבל לא העלה דבר.
אמנון כהן: אבקש לשמוע את רשות השידור.
אמנון כהן: יוני:
אלי בן-מנחם: בנוגע לארכיון הזה – מדובר בחומר שלא יסולא בפז; זה חשוב מאוד להיסטוריה ולחינוך.
אלי בן-מנחם: ברשות השידור יש לנו פרוייקט דיגיטציה.
אלי בן-מנחם: לאחר שאוספים את כל החומר, אפשר להיפטר מהסרטים.
אלי בן-מנחם: אם הם יהיו בקשר עם גנז המדינה הם יכולים גם לקבל כסף.
עוזי ברלינסקי: אין לו כסף לענין.
עוזי ברלינסקי: אני מעודכן להיום.
אלי בן-מנחם: נפגשתי אתו כמה פגישות, ובכל מקרה הוא לעזור בגיוס כספים.
אלי בן-מנחם: זה יכול להיות פתרון.
עוזי ברלינסקי: הוא פרש, להזכירך.
אלי בן-מנחם: בכל מקרה, אסור לזלזל בנושא הארכיון.
אלי בן-מנחם: אנחנו התבקשנו לבוא לכאן.
אלי בן-מנחם: מדובר בתחנה מתחרה, ואנחנו מכבדים אותה ולא רוצים למתוח כאן שום ביקורת.
אלי בן-מנחם: היות וביקשתם מאיתנו תשובות מסויימות, הבאנו לכאן את שני האנשים--
אמנון כהן: אם גלי צה"ל הוקם כדי לתת מידע לצה"ל ולכלל הציבור – לגייס אנשים, חיילים פוטנציאלים, להגיש תוכניות, לגוון את זה – האם תוכלו לציין כמה אחוזים אתם נותנים לציבור הרחב בנושא הביטחון וצה"ל?
אלי בן-מנחם: אנחנו שידור ציבורי.
אלי בן-מנחם: יש לנו 9 תחנות ברדיו.
אלי בן-מנחם: בשתי התחנות העיקריות – רשת א' ורשת ב' – אנחנו מתייחסים לנושא הזה של הביטחון.
אלי בן-מנחם: העברנו לכם את התשובות בכתב.
אלי בן-מנחם: אם תרצה, מיקי - - - ואיתן אלמוג, שאחראי על רשת א'--
אמנון כהן: יש לכם גם תוכניות עם תכנים, כמו הרצאות?
אלי בן-מנחם: כן, בהחלט.
אלי בן-מנחם: אני אתן למיקי ולאיתן לפרט.
אבי בניהו: אם אפשר להעיר: אתמול אירחתי בתחנה את איש המוסד בן 80, שהלך לדוד בן גוריון ביום פתיחת שידורי התחנה כדי להקליט אותו.
אבי בניהו: דוד בן גוריון אף פעם לא אמר שהתחנה משדרת לחיילים.
אבי בניהו: היא צריכה לדווח לחיילי צה"ל ולאזרחי היישוב על המתרחש בארץ – וזו אקטואליה, על המתרחש בעולם – תרבות--
אבי בניהו: ספטמבר 1950.
כוכי מרדכי: כמה זה רלוונטי להיום.
אבי בניהו: זה רלוונטי מאוד.
אבי בניהו: זה לא רק חיילים.
מיכאל מירו: רק אגיב לדבריו של אבי:
מיכאל מירו: אנחנו במדינה דמוקרטית; אין מדינה דמוקרטית בעולם שבה צבא משדר לאזרחים.
מיכאל מירו: צריך למצוא לדבר הזה הסדר.
מיכאל מירו: לגופה של הערה: כפי שאמר יוני, אנחנו תחנה ציבורית ואנחנו מנסים לשקף את סדר היום הציבורי שעולה.
מיכאל מירו: בין אם אני שמח על כך ובין אם לאו, במדינה שלנו סדר היום הביטחוני עומד בראש, וכמעט שאין יומן שלא נפתח עם איזשהו ענין מדיני-בטחוני – vice versa; זה לא משנה – שבו הנושאים עולים.
מיכאל מירו: עכשיו זה נושא ההתנתקות, ובפעמים אחרות אלו הם פיגועים או פעולות של הצבא – התקפות של חיל האוויר בעזה ובמקומות אחרים.
מיכאל מירו: כל הדברים האלה תופסים נפח גדול מאוד של השידורים, בין אם אני אתכנן זאת ובין אם לא, מפני שאנחנו תחנה שהיא תחנת אקטואליה, שמגיבה על האירועים.
מיכאל מירו: מבחינת יוזמות, יש לנו תוכניות עומק, כמו הערכת מצב, יש לנו תוכניות על נשים, תוכניות פריפריה--
אמנון כהן: האם אתה יכול לציין אחוזים?
אמנון כהן: זה בוודאי תלוי במצב ובאקטואליה.
מיכאל מירו: אתן לך דוגמה מיומן בוקר לפני יומיים: ביום ראשון תכננו יומן שייפתח בנושא תאונות הדרכים – סדר יום אזרחי.
מיכאל מירו: התכוונו לעשות את זה, ולומר: הנה, ניתן את נושא תאונות הדרכים.
מיכאל מירו: בשעה 13:00 היה הדו"צ, וסדר היום של היומן הזה התהפך.
מיכאל מירו: אם כן, מייד נושא החייל שנהרג בדו-צדדי הפך למרכזי.
מיכאל מירו: זה כבר תפס את הנפח, ואז תאונת הדרכים הפכה - - - זאת גם הדוגמה שנתתי למשה ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת – זה בעצם דבר נזיל.
מיכאל מירו: אתה יכול לתכנן משהו אחד, ופתאום--
אמנון כהן: אבל אין לך משהו מובנה מוגדר, לנושאי ביטחון או צה"ל?
מיכאל מירו: זה נכנס במסגרת האקטואליה היומית, ובתוכניות העומק.
מיכאל מירו: אין מה לעשות – זהו דבר מהותי מאוד.
מיכאל מירו: זו מדינה עם סדר יום ביטחוני.
אלי בן-מנחם: היתה גם תוכנית שבועית ספציפית – "ליתר ביטחון" – של כרמלה מנשה, שעסקה בנושאים הבטחוניים.
איתן אלמוג: אמרתי לתחקירן משה - - - שלמעשה, הדבר העיקרי הוא שאי אפשר להפריד היום בין התחום האזרחי לתחום הצבא והביטחון בארץ – היום ובעבר.
איתן אלמוג: אין לי הרבה להרחיב מעבר לדברים שאמרו יוני בן מנחם ומיקי מירו.