GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אמנון כהן: ולכן, את הדברים האלה אנחנו צריכים ללמוד, להפיק לקחים, ולמנוע את זה אחד לאחד חד וחלק.
אמנון כהן: יכול להיות אדוני המנכ"ל אתה מאד רוצה, אבל אין לך את הכוחות, כי אתה גם לא רוצה להתעמת עם כל העולם.
אמנון כהן: ופה באמת המצב הוא מאד קשה איך מצד שני לרצות את הפוליטיקאים, ומצד שני להישאר אובייקטיביים כלפי הציבור.
אמנון כהן: כי זה ערוץ ממלכתי צריך להיות אובייקטיבי, צריך לתת לציבור לדעת מה קורה.
אמנון כהן: אם יש תחקיר אמיתי, שפוגע בשכבות החלשות, ומישהו עושה תחקיר רוצה להעלות את זה על סדר יום, הרי איך נתקן, איך לתקן אם יש עוול.
אמנון כהן: איך נדע, איך הציבור ידע.
אמנון כהן: הציבור בבית חושב שאנחנו לא עושים שום דבר.
אמנון כהן: הוא רואה גזרות קשות, וחברי הכנסת לא עושים שום דבר, כי אנחנו לא יכולים ללכת לחקור דברים מסוימים.
אמנון כהן: אבל יש כתב, כתבת, שעושים את עבודתם נאמנה, רוצים להביא את זה לידיעת הציבור על מנת להפעיל איזה שהוא לחץ, יש מצוקה אמיתית, לא בגלל שרוצים לקבל איזה שהיא כותרת, אבל עשו עבודה.
אמנון כהן: לכן, פה המצב מבחינתי פגיעה בדמוקרטיה, פגיעה בחופש הביטוי, חופש העיתונות.
אמנון כהן: ופה הייתי רוצה באמת לדעת מה קורה.
אמנון כהן: אבל לפני שתתייחסו, אני זימנתי לכאן ואני רוצה להודות, לא קל לבוא לדיון כזה של ביקורת ולעמוד מול הממסד, ותודה שהגעתם מי שהזמנו.
אמנון כהן: זימנת, היו כתבות וכמה חברי כנסת פנו, הגב' אורלי וילנאי-פדרבוש שהיתה כתבת ועשתה איזה שהוא תחקיר בנושא חברתי, ופה היה איזה שהוא עניין שרציתם למנוע או לעדן את הכתבה.
יוסף בראל: רצינו זכות תגובה.
יוסף בראל: זה מה שרצה המנהל שלה.
אמנון כהן: אנחנו נשמע את זה פה.
אמנון כהן: ומי שבקשתי גם, איפה שהיא עשתה את התחקיר הזה, המוסד הזה של קשישים, הוסטל לקשישים, יו"ר ההוסטל פלוגות, הוא גם שמע שיש דיון וביקש לבוא ולהצטרף, כשבאמת הוא מיצג את האוכלוסיות הקשישות האלה שם עשו את התחקיר הזה, הוא רצה להביע מעמקי נשמתו את כאבם או מצוקתם של אותם הקשישים, קודם כל אולי אתן לך, אחר כך נעבור לכתבת.
רן כהן: רציתי להגיד, התשובה להחלטה היא בידך.
רן כהן: מאחר ואנחנו עוברים בעצם מסוג מסוים של דיון שהוא על דו"ח מבקר המדינה ורשות השידור, לחוות דעת שנכון שגם היא עוסקת ברשות השידור, אבל זו בקשה לחוות דעת ממבקר המדינה.
רן כהן: אני מציע לפחות לסכם בכמה משפטים את הנושא הקודם, אני אומר גם למה, נדמה לי שפה התגלתה תמונה של אנרכיה ברמה כזאת שאי אפשר להשלים איתה.
רן כהן: לא יכול להיות שלא נזמין לכאן את השר ונציג בפניו את השאלה הכי מרכזית, מדוע לא ימונו כל אותם המינויים שצריכים להיות של הנהלת רשות השידור, של הועד המנהל של כל הגורמים שהם צריכים להיות אחראים על העניין הזה.
רן כהן: והדבר השני, זה מדוע לא לאפשר מידית, את הפעלת המכרזים כדת וכדין, ועל פי החוק.
רן כהן: בלי שני הדברים הללו אין שום סיכוי לצאת מהאנרכיה הזאת.
אמנון כהן: יש סיכוי, אם נסגור את רשות השידור.
אופיר פינס-פז: עם כל הכבוד, אני חולק עליך, הבעיה עם השר היא לא איזה מכרז יצא, זה לא עניינו של השר, זה לא בתחום סמכותו.
איתן כבל: אבל זה מעכב את זה.
אופיר פינס-פז: השר, זה אנשים בליכוד מחליטים פוליטיזציה ברשות השידור.
אופיר פינס-פז: זה המצב, לא לטפל באיזה מישהו שמינו את מישהו.
אופיר פינס-פז: בשביל זה יש ועד מנהל, ומליאה.
אופיר פינס-פז: השר זה רק מסיבה אחת, משום שהוא לא מינה ועד מנהל, אין ועד מנהל, אז אין מכרזים, ואז אפשר לעשות כל פוליטיזציה שהוא רוצה.
אמנון כהן: אני אסכם את זה בסוף, רשמתי לי את זה.
אמנון כהן: שתי פניות לשר יהיו.
איתן כבל: ברשותך, זה נכון, הפוליטיזציה קיימת ובצורה בוטה וגסה.
איתן כבל: יש מי שיאמר שלא היתה כדוגמתה.
איתן כבל: אבל לרגע, אני אומר את זה גם לאופיר ולחברים האחרים, יש לנו לרגע נטיה בגלל הצבעוניות של העניין, לסטות מהנקודה ומהמוקד המרכזי של רשות השידור בקריסה.
איתן כבל: זאת אומרת, אם יש שר כזה או שר אחר, השאלה היא מה קורה עם רשות השידור.
איתן כבל: יכול המנכ"ל המכובד לבוא, להציג תמונה שהמצב הולך ומשתפר, אבל אנחנו כצופים, מעבר לשאלה אם מכירים אותך הוא יראיין יותר, ההוא יתראיין פחות, יש כאן שאלה האם יש זכות קיום אחרי 13 דוחות והדו"ח ה-14 בפתח, אחרי 8 דוחות של מבקר המדינה, ובשנה הבאה נתכנס שוב, ונשמע כנראה את אותם דברים, עם תיקונים כאלה ואחרים, ורשות השידור בקריסה.
איתן כבל: אנחנו משלמים אגרה, בשונה ממקומות אחרים אני לא רוצה להתחבר לערוץ כזה או אחר בלווין או בכבלים, אני מתנתק.
איתן כבל: פה אני מחויב בחוק.
איתן כבל: ואם אני לא משלם לא לוקחים לי את הטלויזיה, מעקלים לי כל מיני דברים בבית מסיבות כאלה ואחרות, כמו שהיה בחוק המסים.
איתן כבל: וכאן הנקודות המרכזיות.
איתן כבל: זאת אומרת, זה בסדר.
איתן כבל: אנחנו מתכנסים, אני לא חבר בועדה, אני בגלל שהנושא חשוב לי וכאוב לי בקשתי לבוא לכאן.
איתן כבל: אבל שוב, אנחנו עושים, סליחה שאני אומר לי ולחברים כולנו, כל אחד בתורו, מצוות אנשים מלומדה, יש דו"ח אנחנו באים מגיבים נקודתית לגבי כל סעיף וסעיף בחוק, אבל בסופו של עניין שום דבר לא קורה.
איתן כבל: אני אומר לך אדוני היושב ראש, אפשר לבוא ולמרוח את הדברים ולהגיד כמה הכל בסדר, והמנכ"ל קשה לו, ויש עליו לחצים ואכן יש עליו לחצים פוליטיים, מפה ועד להודעה חדשה, בצורה בוטה.
איתן כבל: בצורה בוטה וגסה.
איתן כבל: אבל זה לא נותן לנו את הפתרון.
רן כהן: אבל הפתרון בידך, באמת באופן - -
איתן כבל: זאת באמת השאלה, צריך לדבר על הדברים האלה.
איתן כבל: פעם זה הולך ופעם זה הולך.
אמנון כהן: על זה הרי דיברתי.
אופיר פינס-פז: אני רוצה להמשיך את הדברים של חבר הכנסת כבל, התחושה שלנו, אדוני מנכ"ל רשות השידור, אני אומר גם ליושב ראש הועד המנהל, אני לא יודע בינתיים איך זה יהיה, התחושה שלנו היא שהשידור הציבורי הופך להיות שידור ממשלתי.
אופיר פינס-פז: אתם הופכים להיות דוברים של הממשלה.
אופיר פינס-פז: מה איתן אמר, איתן אמר רגע, יש עניין מינהלי, בר-אל יכול להגיד שהוא משפר את הדברים, או לא, את הדברים שאפשר לפתוח ולשקול ולראות נקודתי, השאלה מה קורה לרשות השידור, מה קורה לרייטינג של ערוץ 1, מה קורה לרדיו שאף אחד כבר לא שומע אותו, אתה יודע בדיוק את המצב.
אופיר פינס-פז: הרדיו של קול ישראל היה אחד הדברים הכי משפיעים בעולם, בהשוואה למערכות רדיו אחרות.
אופיר פינס-פז: מיומן הבוקר, דרך כל הרצועות עד הצהרים, ברדיו היה עם רייטינג מדהים, חברים בואו, אנחנו רוצים עכשיו לדבר על המהות, לא על הארגון, הארגון הוא ארגון.
אופיר פינס-פז: עכשיו המהות של הרדיו והטלויזיה.
אופיר פינס-פז: אני לא בא אומר זה התראיין יותר וזה התראיין פחות, אני לא אומר שאין פתחון פה לאופוזיציה.
אופיר פינס-פז: נגיד שיש פתחון פה, רק אני לא רוצה להכנס לזה, אני אומר שרשות השידור לצערי, נותנת לציבור את הקו הממשלתי.
אופיר פינס-פז: גם בחדשות בטלויזיה, וגם בחדשות ברדיו, צריך להבין את זה.
קריאה: זה מה שאומרים בממשלה.
אופיר פינס-פז: לא יודע מה אומרים בממשלה, הם עושים מה שהם רוצים.
אופיר פינס-פז: הם משתמשים בכל הכלים שעומדים ברשותם.
אופיר פינס-פז: בצורה צינית, עם כל סוללת השרים, והעוזרים שלהם והדוברים שלהם, והלחצים הכספיים שלהם, למי שיש יכולת ללחוץ.
אופיר פינס-פז: והשרים הממונים תמיד יש להם אותה שיטה.
אופיר פינס-פז: שמור על האינטרסים שלי, תעשה מה שאתה מבין.
אמנון כהן: הוא מתכוון לכל השרים.
אמנון כהן: גם שרים שהיו.
אופיר פינס-פז: אלה לא השיטות שהמציא אהוד אולמרט.
אופיר פינס-פז: אני קורא פה אצל אחד שאני לא מכיר אותו, דורון צבר, ביום העצמאות האחרון בתוך 48 שעות שידר ערוץ 1 הצדעה לראש הממשלה, לנשיא המדינה, לשר הבטחון, בשיאו של המופע הביאו את שריד חדד בכדי שתשיר לאריק שרון אתה תותח.
אופיר פינס-פז: תגיד איפה אנחנו?
איתן כבל: זה 155 או 120.
אופיר פינס-פז: סלח לי, אנחנו ברוסיה.
יוסף בר-אל: אני מתפלא שאתה קורא את כתבתו של האיש הזה.
אופיר פינס-פז: אני לא מכיר אותו, באמת, ראיתי ידיעות אחרונות.
איתן כבל: זו עובדה, היה או לא היה.
אופיר פינס-פז: לא רק שרית חדד אלא שהיא מאוהבת.
יוסף בר-אל: אני אצנזר את שרית חדד.
אופיר פינס-פז: אני אקח את העניין של אבא של ביבי נתניהו.
אופיר פינס-פז: אבא שלו הוציא ספר, גם אבא שלו הוציא ספר, גם אבא שלו, זה היה, אני ראיתי, זה לא כתב צבר.
אופיר פינס-פז: עשו לו תכנית מיוחדת בערוץ הראשון, כולל פריצות למבט, אני הייתי שם אני ראיתי, לא ידעתי שנתניהו שר אוצר.
אופיר פינס-פז: מה הדבר.
אופיר פינס-פז: יש גבול לטרוף הדעת.
אופיר פינס-פז: אורי דן, הוא לא מספיק עם השערוריה הזאת, חכיתי חכיתי, אבל כמה אפשר לאכול את, כמה אפשר.
אופיר פינס-פז: מה הדבר הזה זה לא רשות השידור של הממשלה, זה רשות שידור ציבורית של כולם.
אופיר פינס-פז: אורי דן, זה אדם שהוא דוברו של ראש הממשלה, הוא אומר את זה, בוא בא בסטיטמנט הזה, הוא בא ככזה, הוא לא מתבייש בזה.
אופיר פינס-פז: בלשון בוטה, ומשתלחת, והוא עושה כאילו זה שלו, כאילו כל רשות השידור בכלל שלו.
אופיר פינס-פז: זה כאילו עסקת חבילה, תהיה רשות שידור אם יהיה אורי דן, לא יהיה אורי דן לא יהיה רשות שידור, מה זה.
אופיר פינס-פז: לא צריך את זה.
אופיר פינס-פז: אני אביא לך דוגמאות אחרות, בר-אל.
אופיר פינס-פז: יש בעלי תפקידים ב-13 ועדים.
אופיר פינס-פז: אני רק רואה אז יש יושב ראש ועד אגודת העיתונאים מאמצת את עצמו מורידים לו את התכנית ברדיו, מה הדבר הזה.
אופיר פינס-פז: מוקי אדר, יושב ראש ועד בטלויזיה יש עליו שימוע.
אמנון כהן: ביום שישי קבלתי את כל המכתבים.
יוסף בר-אל: רשות השידור המליאה החליטה להקפיא ספורט, מה זה הוראת מחשב, מה הקשר זה כבר שנתיים וחצי למה לא הורידו לו.
אמנון כהן: קבלתי מכתבים.
אופיר פינס-פז: אני נולדתי לתנועה שמאמינה בנציגיה היא.
קריאה: בדיוק כמו שהיה עם ירון אנוש.
יוסף בר-אל: הוא חבר ועד כבר שלוש שנים, למה לא הורידו לו אז.
ירון אנוש: בר-אל, זה היה שרשרת השמינית, שהורדתם לי.
ירון אנוש: לפחות כשאתה לא אומר אמת.
יוסף בר-אל: אני לא עקבתי אחרי התכנית שלך, אבל קבלתי מכתבים.
אופיר פינס-פז: אני נולדתי לתנועה שלא מאמינה שיש לפגוע בנציגי עובדים.
אופיר פינס-פז: נציג עובדים הוא נבחר עובדים ואין מה לעשות, צריך לכבד את זה.
אופיר פינס-פז: אורלי וילנאי תדבר בזכות עצמה, היא פה.
אופיר פינס-פז: אבל אני אומר לעצמי, מה השיטה, כשבא עיתונאי עושה מלאכה שכל העולם משבח אותה, חושף את ענייני הרווחה, אז מה הפרס שהוא מקבל, שמעיפים אותו מהעבודה.
אופיר פינס-פז: באה כתבת, בתחום שלה, אגב אני לא בתחום הזה, אני לא מכיר את התחום הזה.
יוסף בר-אל: אופיר, בוא אגיד לך, התחלת בזה שמעיפים, אף אחד לא העיף, ובדסק הזה בכל הארץ בראשו עומד אדם שהרגישות החברתית שלו אין לה מתחרה באף ערוץ אחר שקורים לו עודד שחר, הוא בראש הדסק הזה, שערה מראשו לא נפלה כי הוא בן אדם ויודע איך לטפל בעניין, תשמע את מנהל החדשות.
אופיר פינס-פז: דבר אחרון, אולי ראית את זה במליאה, מסתבר שכבר הרבה מאד זמן לא שולחים רכבים ממוגנים עם כתבים לשטחים.
יוסף בר-אל: קבלת תשובה, העלנו את זה, יוצאים לשטחים, יש לנו צלמים.
אופיר פינס-פז: אני אומר לך כתב בשטחים לא יצא לשטח כבר שבעה חודשים בגלל רכב ממוגן.
אופיר פינס-פז: הוא גם כתב הרדיו בשטחים, גיא קוטב תשעה חודשים לא עזב את ירושלים כי אין רכב ממוגן.
אופיר פינס-פז: חמשה חודשים לא יצא פעם אחת.
אופיר פינס-פז: כרמלה מנשה אתמול יצאה פעם ראשונה אחרי המבצע ולא על חשבון הרשות.
אופיר פינס-פז: הרשות לא רצתה לתת לה רכב.
ישראל אייכלר: אני מוצא את עצמי באמצע, אני לא חושב שרשות השידור החלה בפוליטיזציה מאז שאהוד אולמרט נהיה שר, אני חושב שהפוליטיזציה היתה תמיד, נכון שהפוליטיקה התחלפה כי השלטון התחלף קצת, אבל אני לא מצדיק את זה.
ישראל אייכלר: אני טוען טענה כזאת, אם צריך שידור ציבורי, אדוני היושב ראש ישמע אותי, אם צריך שידור ציבורי ויש ויכוח אם צריך, זה בשביל להביא את קולו של המיעוט, כי המיינסטריט התל אביב יש לו מספיק כלים, גם בערוץ 2, גם בערוצים אחרים, אם צריך רשות שידור, זה בשביל להביא את זעקת העם, אם זה העניים אם זה הערבים, אם זה החרדים, תסלחו לי.
ישראל אייכלר: ואני כבר יודע שנים שיש מילון ברשות השידור מתי הפגנה היא משמרת מחאה, עם גיטרה, מתי הפגנה ומתי התפרעות.
ישראל אייכלר: אם זאת הפגנת שמאל, אז זאת משמרת מחאה עם גיטרה, אם זו הפגנת ימין זו הפגנה, ואם חרדים צועקים זה כבר התפרעות, עוד לפני שהתחילה.
ישראל אייכלר: זאת אומרת, יש מילון קבוע ועל זה אני מתלונן כל הזמן, שאנשים שבאופן אישי הם אנשים טובים אבל הם כבר יודעים מה מצפים מהם לומר, שלשלול כמה שאפשר את הצד החרדי.
ישראל אייכלר: אתן לכם דוגמה אחת, אדם שנוי במחלוקת בשם תומרקין קיבל פרס ישראל, נכון, היו לפני זה אנשים שהיו בחילוקי דעות כמו ליבוביץ ושניצר ואחרים ורשות השידור ליוותה את המאבק מכל הצדדים.
ישראל אייכלר: בעניין תומרקין כמה שניסינו לעלות ולומר ולהביע גם את האנשים שחושבים שלא מגיע לו, - אני אומר לך שלא, לא רק זה אלא שאמרו שישדרו את הפל, ולא שידרו את הפל.
ישראל אייכלר: אני אומר לך אם היה הרב כהנא מקבל היו נותנים לך עשר פעמים ביום לעלות ולגנות את זה.
רן כהן: אולי תתן לי דוגמה, אני עשרים שנה בכנסת, תן לי דוגמה של שמונה פעמים נתנו לי.
רן כהן: שש, פעמים, ארבעה פעמים, פעמיים.
ישראל אייכלר: אני לא צריך לשמוע אתך פעמיים בשבוע ואין לי שום בעיה עם זה.
קריאה: שהתקשורת הישראלית מוליכה מאבק חברתי.
קריאה: את יודע מה זה.
ישראל אייכלר: מאבק חברתי לא, אבל אם תעלה את עניין ההתנחלויות יתנו לך עשר פעמים ביום.
ישראל אייכלר: אבל אם תדבר על עניינים חברתיים שאתה עוסק בהם באמת לא יתנו לך, ולכן אני אומר שצריך לשנות, צריך להחדיר לכל עובדי רשות השידור, ובעיני אין הבדל אם, תמיד תגידו משמרת מחאה עם גיטרה, שרה ניגוני שבת.
ישראל אייכלר: רק דבר כזה, או להגיד הפגנה בכל מקרה, אבל בעיקר אם חבר כנסת ערבי או חרדי או בן מיעוטים או מש"ס, מתי שמעת פעם אחרונה חברי כנסת מש"ס.
ישראל אייכלר: אני זוכר כשהיתה אופוזיציה אחרת האופוזיציה היתה עולה עשרים פעם ובצדק.
ישראל אייכלר: והיום האופוזיציה משותקת חוץ מאולי השמאל כאשר הוא מדבר עניינים מדיניים.
ישראל אייכלר: כשהשמאל מדבר עניינים חברתיים לא שומעים אותו.
ישראל אייכלר: המהפכה הזו צריכה להיות ברשות השידור, המהפכה שצריך ברשות השידור ושהם יבינו שהם שידור ציבורי ששייך קודם כל לבטא את דעת העם והמיעוטים בראשם.
אברהם-בייגה שוחט: אני בכל תפקידי חשבתי שלשידור הציבורי והויכוחים שהתנהלו האם צריך שידור ציבורי, אני מאד הייתי בעד כי קיומו ושמירתו של השידור הציבורי כחלק מהתרבות שלנו, וחלק מהיכולת לשדר גם ברדיו וגם בטלויזיה בכל האמצעים דברים שרשתות אחרות וגורמים אחרים לא יעשו.
אברהם-בייגה שוחט: אבל יש לנו בעיה שהשידור הציבורי נהרס כתוצאה משני דברים, הוא נהרס כתוצאה מברוטליות של הממשלה, של ממשלות אבל בעיקר של הממשלה, והוא נהרס ממודל התנהגות של הנהלת רשות השידור, גם כלפי פוליטיקאים וגם אחרים.
אברהם-בייגה שוחט: אני אבהיר את דברי, החוק הקיים הוא חוק שהוא לא מתאים לנורמות של מדינת ישראל, חייב להיות מסך מוחלט בין הדרג הפוליטי ובין השידור הציבורי, מוחלט אבל, אפילו לא המודל הלאומי שהממשלה שמה ממנה את המנהלים של הבי.
אברהם-בייגה שוחט: בי.סי.
אברהם-בייגה שוחט: אצלנו צריך להיות גוף, אפשר לבנות גוף כזה, שימנע את הנהלת רשות השידור, את השידור הציבורי ללא מגע יד של ממשלה, כך שהטלפונים לא ילכו והמערכות לא ילחצו על המערכת שמשדרת.
אברהם-בייגה שוחט: אני רוצה להגיד שבמרווח הזה יש גם עניין של נורמות, אני יכול להעיד על עצמי, הייתי שר בכיר, במשך 6 שנים, ועל כף היד אפשר יהיה למצוא טביעות אצבעות שלי בשידורים למנהלים שהיו בשעתו, על כף היד כשר אוצר, שבא ואומר תעשה את זה ותעשה את זה, לא תעשה את זה, תקחו את עיקר הפעילות.
קריאה: אבל לא תיקנת את החוק.
אברהם-בייגה שוחט: צריך בשביל זה רוב, יש לי אליך בקשה, היום הדברים מתנהלים בכללי החוק בברוטליות, ובדרך בלתי סבירה לחלוטין.
אברהם-בייגה שוחט: ומצד שני לצערי הרב יש גם הנהלה שחלקה לא עומד בענין וחלקה האחר עושה בזה שימוש.
אברהם-בייגה שוחט: מכיוון שהלחץ הפוליטי הוא גדול, אז מערכת הניהול היא נראית כמערכת שמוכרת זמן מסך, משחדת פוליטיקאים, בקטעים א' ב' ו-ג', מורידה דברים.
אברהם-בייגה שוחט: אני לא רוצה לתת דוגמאות כרגע, מנחיתה הנחיות, גם יש לי סיפור אישי אבל אני לא לתת לצנזור, הוא התפרסם ישר בלי שידעתי בכלל.
אברהם-בייגה שוחט: על הורדה שלי בתכנית כדי שביבי ושטרית ישארו בזמן מסך ושאותי לא ישימו כי קיבלו הוראה למפיק שעשה את התכנית, והודעתי את הדבר לפני שאני אומר את זה כאן, אבל נכון ככה זה היה, קבלתי טלפון.
קריאה: זו דוגמה חמורה.
אברהם-בייגה שוחט: אבל זו עובדה, והנהלת רשות השידור ידעה אני דברתי איתו על זה ואמרתי לו את זה, ואמרתי לך שזה לא נכון.
אברהם-בייגה שוחט: אמרת לי נדבר על זה אחרי הישיבה.
אברהם-בייגה שוחט: אבל אמרתי לך שתבדוק ותחזור אלי, בדקת ולא חזרת.
אברהם-בייגה שוחט: איך ידע אגף כח אדם ידע שהגיע טלפון ממך.
יוסף בר-אל: ממני, באמת בייגה.
אברהם-בייגה שוחט: עכשיו, מה המסקנה, המסקנה היא שאתה מקיים חוב במצב כזה אתה גם יכולת, מנהל רשות שידור, גם ראיתי, הרי כשהייתי שר אז היה מוטי קירשנבאום ובהתחלה זה היה אחראי מישהו אחר, גם הוא היה נתון ללחצים, אין ספק.
אברהם-בייגה שוחט: הבעיה היא שבמערכת החקיקה הקיימת היא בנוי על כך שהממשלה תתנהג באופן סביר, והרשות תתנהג באופן סביר.
אברהם-בייגה שוחט: אבל במסגרת של חוק כזה, שהממשלה מתנהגת באופן בלתי סביר, והנהלת הרשות מתנהגת באופן בלתי סביר, אנחנו מגיעים למה שאנחנו מגיעים על כל מה שמשתמע מזה וההתדרדרות בשידור הציבורי ברייטינג וכל זה, הוא לא כתוצאה מכשרון א' ב' או ג' של אדם כזה או אחר, אם התחושה שהעסק הזה הוא עסק מכור מראש, בלתי רציני, ואם אתה רוצה לראות דבר רציני אתה תזפזפ ותצא לאילת להסתכל עליהם.
אילן ליבוביץ: לראש הממשלה יש דובר, ולכן הטלויזיה הממלכתית לא צריכה להיות הדובר של ממשלת ישראל, עם כל הכבוד.
אילן ליבוביץ: ובעניין הזה ככל, אני אומר ככל, שאני מסתכל ואני ממעיט להסתכל, הדבר היחיד שעוד נשאר שהייתי צופה בטלויזיה, זה היה היומן ביום שישי.
אילן ליבוביץ: אני אומר לכם, מאז שאורי דן נמצא שם, זו מלחמה בשביל לשבת להמשיך לצפות ביומן ביום שישי.
אילן ליבוביץ: זה מלחמה להמשיך לצפות.
אילן ליבוביץ: הדובר של ראש הממשלה יושב בשידור חי, ומנהל את היומן בהתנגחויות שלו עם המנחה וההתבטאויות שלו.
אילן ליבוביץ: ביום שישי האחרון או לפני שבועיים, זה היה פשוט מתחת לכל ביקורת.
אילן ליבוביץ: אבל לא נתייחס לזה.
אילן ליבוביץ: נתייחס לאופן שבו הדברים צריכים להתנהל בסיכומו של דבר.
אילן ליבוביץ: אם כולנו משלמים את האגרה, כולם צריכים לקבל את אותו התפריט ואת אותם התנאים, לא יכול להיות שהערוץ ממלכתי הפך להיות, כולם פה מסביב לשולחן מסכימים, הדובר של ראש הממשלה או של הממשלה.
אילן ליבוביץ: ואיך שאנחנו שומעים את הדברים, כמו ששמענו תמיד בישיבה פה, אני אומר לכם, לפעמים בא החשק להגיד, רבותי בואו נסגור את הכל וננעל ונזרוק את המפתח לים.
אילן ליבוביץ: נקים משהו חדש, כי כמו שזה נראה מפה, זה נראה כאילו מנהלים פה איזו חצר ביזאנטית של שמור לי ואשמור לך, במקורבים שלי ככה, ובמקורבים שלו אחרת.
אילן ליבוביץ: ככה זה נשמע.
אמנון כהן: מכאן אני רוצה לעבור כפי שציינתי.
אמנון כהן: כיושב ראש ועדה בקשת להגיע כמה משפטים.
מוטי אלמקייס: בהיותי יושב ראש ועד דיור מוגן לקשיש בשכונת התקוה, פשוט הקיצוצים שנעשו לאחרונה בין שר האוצר הממונה ובין העוזר, אני רק רוצה להגיד שמאיר שטרית הוא שכח פשוט מאיפה שהוא בא.
מוטי אלמקייס: כאשר הקיצוצים האלה מקצרים חייהם של קשישים רבים, וישנם חלק מהם שנפטרו שלושה וארבעה ימים, והסריחו בתוך הבתים שלהם, באה בחורה שעשתה עבודת קודש, סקירה לגבי המצב בדיור לקשיש בפלוגות 2, האם רבותי היא סיקרה את הדבר ונתנה לקשישים האלה לחייך בחג, האם על כך היא צריכה לשלם במקום פרנסתה?
מוטי אלמקייס: זה הפיצוי למרות שכל הקשישים שם חייכו, בכל הלב, אנחנו מוכנים ללכת איתך לאן שאתה רוצה.
מוטי אלמקייס: העוול שנעשה לבחורה הזו בלתי נסבל, להילחם עליו במלא ההיקף ובמלוא המרץ.
מוטי אלמקייס: אי אפשר לעבור על זה.
מוטי אלמקייס: אני פשוט מבקש שיעשה סדר בעוול שנגרם לבחורה הזו.
אורלי וילנאי-פדרבוש: טוב, האמת שאני מעדיפה את הבמה המכובדת הזאת לא לנצל לצורך המאבק האישי שלי, כי זה יתברר בבית המשפט, אני חושבת שאני נמצאת כאן הרבה מעבר למאבק של עצמי אלא בשביל עשרות חברי העיתונאים המוכשרים המובילים במדינת ישראל שהיום נאלצים לסתום את הפה ברשות השידור.
אורלי וילנאי-פדרבוש: תחילה אדוני יושב ראש הועדה, כמעט שנכנס המנכ"ל הנוכחי לתפקידו יש פשוט משטר טרור ברשות השידור.
אורלי וילנאי-פדרבוש: רבותי, אני חושבת שפספסתם את הנקודה העיקרית, זה לא הממשלה שבאה לידי ביטוי, זה כל מי שהמנכ"ל חפץ ביקרו.
אורלי וילנאי-פדרבוש: זה חוצה מפלגות.
אורלי וילנאי-פדרבוש: זה משטר של חברים של המנכ"ל וזה מה שהיום מנחה את עיתונאי רשות השידור.
אורלי וילנאי-פדרבוש: אני היחידה, אדוני, שיש לה אומץ לקום ולומר את הדברים, אבל מאחורי עומדים כל הכתבים וקיבלו, ואני אומרת את זה באחריות, כל הכתבים הבכירים קיבלו הוראה לפחות פעם אחת במהלך תפקידם, לשנות כתבה, לערוך אותה מחדש, להוסיף לה חברי כנסת כאלה ואחרים, שרים, מקורבים, רופאים מה שאתה לא רוצה שקשורים אל המנכ"ל עצמו.
אורלי וילנאי-פדרבוש: זו הוראה שכבר הפכה להיות התנהלות של עובדי רשות השידור גם בלי שיצטרכו לתת אותה בכל פעם מחדש.
אורלי וילנאי-פדרבוש: היום יש מנהלים שלא מסוגלים לתת את הדעת לעבודה עיתונאית, לחופש עיתונאי שהוא הבסיס, החופש העיתונאי הוא הבסיס לעבודתנו, כך חשבתי לפחות, היום אין מנהלים שמסוגלים לתת את הדעת על זה, אנשים כבר מורידים בעצמם את הראש ויודעים בדיוק, ואתם יודעים מה, המנכ"ל קודם לא רצה לנקוב בשמות, אני ארשה לעצמי לנקוב בשמות, ברשותכם, כי זה חוצה מפלגות.
אורלי וילנאי-פדרבוש: דיברתם על שטרית ונתניהו, אני חוויתי את זה על בשרי.
אורלי וילנאי-פדרבוש: אבל מעבר לשטרית ונתניהו.
אורלי וילנאי-פדרבוש: נשיא המדינה, חבר הכנסת כחלון, חברת הכנסת גלאון, משה בדש רופא של שר כזה ואחר, לינדה עפרוני,
אורלי וילנאי-פדרבוש: או שצריכים להופיע, זה מן רשימה שחורה או ורודה, אתה תקרא לה איך שאתה רוצה, של אנשים המנכ"ל חפץ ביקרם, והם מוכרחים להופיע מספר מסוים של פעמים או אנשים שאסור להם להופיע.
אורלי וילנאי-פדרבוש: נושא הנשיא קצב, עורך מבט אמר לי לא פעם ולא פעמיים, צריך להכניס אותו כי המנכ"ל אוהב אותו.
אורלי וילנאי-פדרבוש: וזה כך.
אורלי וילנאי-פדרבוש: אנשים מפנימים כבר את העקרון הזה שזה מה שהמנכ"ל אוהב.
אורלי וילנאי-פדרבוש: יושב אדם כמו אורי דן, באולפן יומן ואני ככתבת יושבת מולו אני ואחרים רעי וחברי העיתונאים, אתה כבר מצנזר את עצמך, וברמה כזו שאתה לא יכול לומר את מה שאתה רוצה.
אורלי וילנאי-פדרבוש: עכשיו הכתבות שלי הובאו מהשטח.
אורלי וילנאי-פדרבוש: לא שיניתי שום דבר מהעובדות.
אורלי וילנאי-פדרבוש: אני הבאתי את המציאות עצמה, את הכתבות שלי ראו עורכי משנה, ראו עורכי מהדורה שזפו בה את עיניהם, לפחות שמונה עיניים עברו את הכתבות שלי, ובאופן יחודי היה צריך איך שהוא לנזוף בי, לכאורה, על כך שלא הבאתי תגובה בכל הכתבות היה נסיון לחפש ולמצוא איך להוציא אותי מהפינה הזאת כדי שאני לא אמשיך במציאות שלא מוצאת חן בעיני האנשים המסוימים שהמנכ"ל חפץ ביקרם.
אורלי וילנאי-פדרבוש: הזכרתם קודם את עודד שחר, שזה בעצם הדגל הקטן שאיתו מנפנפת עכשיו רשות השידור, אני אגב היית הדגל הגדול שלהם תקופה ארוכה, עד שהגיע הקרב על התקציב, אני הייתי יקירתם וגאוותם, אני לא יודעת אם זה עלה תאנה או לא, אבל זה מה שהיה.
אורלי וילנאי-פדרבוש: עודד שחר, תספרו את מספר הפעמים שהופיע לאחרונה במהדורת מבט, אני רואה אותה עכשיו כצופה, אין לנו כתב שטחים כדי שלא יראו את הצד השני, יש היום כתב רווחה חדש ומבוהל ממה שקרה לי שלא יכול להביא את השטח.
אורלי וילנאי-פדרבוש: עודד שחר קיבל את תוכנית פוליטיקה, מה שנקרא נבעט למעלה, זה מה שניסו לעשות לי בהתחלה, לא יכול היום לבוא למיצוי העבודה העיתונאית הכל כך חשובה ומצוינת שהוא יכול היה לעשות עד היום.
אורלי וילנאי-פדרבוש: לא מגיע לידי ביטוי כי הוא נבעט למעלה.
אורלי וילנאי-פדרבוש: הכל מגמתי ונעשה כך לפי הרשימה השחורה ורודה הזו, שמקורבים של המנכ"ל, ואתם יודעים מה, לפוליטיקאים יש לגיטימציה לבוא ולנסות לעמוד על מקומם.
אורלי וילנאי-פדרבוש: זה היה גם אצל המנהלים הקודמים.
אורלי וילנאי-פדרבוש: באו וניסו, אני חושבת שיודע שר אוצר לשעבר, שאני ביקרתי אני וחברי האחרים גם בממשלות אחרות, ושרי אוצר ממפלגות אחרות.
אורלי וילנאי-פדרבוש: לגיטימי שפוליטיקאים יבוא ויתלוננו, תמיד היה גב, גב לעיתונאים שעושים את העבודה שלהם.
אורלי וילנאי-פדרבוש: מאז שנכנס המנכ"ל החדש לתפקידו ושרשרת המינויים שעליהם דיברתם קודם לכן, אין גב, אין חופש עיתונאי, יש אווירת אלימות.
אורלי וילנאי: למען לא תהיה פה הכחשה גורפת של הדברים, כי כשבייגה דיבר קודם נאמר לו שהדברים לא נכונים.
אורלי וילנאי: אז אני רוצה לומר, אנחנו לא ננהל את המשפט בזירת הכנסת, אבל כשתוכן שיחות הבירור שניהלו מנהלי רשות השידור עם אורלי וילנאי, ובעיקר המנהל הכללי, יחשפו וישזפו את העין הציבורית לא יהיה בן אדם אחד בישראל, כולל המנכ"ל, שיכחיש את הדברים.
אורלי וילנאי: אורלי וילנאי בשיחת הברור פוטרה כי בלשון המנכ"ל פגעה בגדולי האומה שטרית ונתניהו, ומשסדקה את הפורצלן אותה עמימות שלדבריו חייבת להיות קיימת בין המנכ"ל לפוליטיקאים לא ניתן יהיה לאחות אותם מחדש.
אורלי וילנאי: ואני אומר עוד פעם באחריות, שהדברים לפחות פה מוקלטים, לא יהיה איש בישראל כולל המנכ"ל.
אורלי וילנאי: אני אומר לך אורי, לא יהיה איש בישראל כולל המנכ"ל שיעז לסתור את הדברים.
אורלי וילנאי: אני לא רוצה לומר כי זה ענין משפטי, אבל המנכ"ל יאשר בקולו בבית המשפט את הדברים.
ירון אנוש: רבותי אני רוצה לספר לכם ארבעה סיפורים מאד קצרים.
ירון אנוש: אני מספר סיפורים גם ברדיו.
ירון אנוש: בחודש האחרון עזבו את מערכת החדשות של קול ישראל שלושה אנשים בכירים, אני מניח שחלק מהשמות אתם מכירים, חיים זיסוביץ שכנראה עוזב בסוף החודש, מיכאל טוכפלד שאתם רואים אותו הרבה כאן, ואריאלה קליין עורכת יומן הבוקר.
ירון אנוש: בחודשים האחרונים עזבו את מערכת החדשות של קול ישראל ורשת ב' הרבה מאד אנשים.
ירון אנוש: נקלט אדם אחד בלבד, שעיתונאי ברשת ב', נסיון עיתונאי כמעט אפס, קשר משפחתי יוצא מן הכלל, מה שעוד יותר מרתק הנסיון העיתונאי היחיד שהיה לו זה לכתוב בעתון מאד מסוים כתבות משמיצות על עיתונאי הרדיו שעכשיו שהם עמיתיו לעבודה.
ירון אנוש: זה האיש היחיד שהתקבל לעבודה ברשת ב' בחודשים האחרונים.
ירון אנוש: ריג'ין קוראים לו, הוא הבן במקרה של נציג ההסתדרות שמיצג את הטכנאים במשא ומתן מול ההנהלה, והוא היה האיש של מקור ראשון העתון שהיה כותב כתבות משמיצות על רשת החדשות של קול ישראל.
ירון אנוש: עוד דבר, שמסקנות ועדת אור מתפרסמות, רשת ב' של קול ישראל עושה שידור חי בן כמה שעות, המומחה המשפטי שמוזמן לאולפן, ואני שומע את זה הפעם לא כיושב ראש האגודה, סתם כעיתונאי, זו אישה, עורכת דין בישראל שאני מאד מכיר אותה טוב כיוון שאני קורא את גלובס ומתעניין בכלכלה, היא מומחית לסחר בינלאומי, ואני הולך להנהלה של הרדיו ואומר, תגידו, הגב' לא מבינה הרבה בתחום הזה היא כותבת מאמרים על סחר בינלאומי, אבל מתברר לי שהיא מקושרת לטפלר, זה גוף בעל זהות פוליטית מאד ברורה, אני לא אגיד בימין או בשמאל, אבל מאד מאד ברורה.
ירון אנוש: אני פונה למנהל הרדיו והוא ינזוף בראש מערכת החדשות של רשת ב' שהביא אותה, כמובן שהוא לא נוזף ולא כלום שניהם נשארים על משרתם.
ירון אנוש: אני רואה יומן לפני שבוע, אני מקבל איזה טלפון מסוים ממישהו בכיר מאד אצלנו, שממליץ לי מאד להביא אדם מסוים תוך כדי שידור שמומחה, אני מכיר את האדם, בינו לבין מה ששידרנו לא היה שום קשר, ושמעתי על ההודעה ואז התברר שהאיש הזה מה שנקרא מומלץ ההנהלה של השבועיים האחרונים.
ירון אנוש: להנהלה שי מומלצי הנהלה, זה יכול להיות במדור עיתונאי לא רע.
ירון אנוש: מנגד, מהצד השני למה שתיארה פה אורלי.
ירון אנוש: לפני שבועיים לאחר שנתיים ויותר של נסיונות חודש האיגוד הארצי של עיתונאי ישראל שלא היה קיים כבר חמש שנים.
ירון אנוש: עבודה מאד מאומצת ליישב איתם.