GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
ירון אנוש: ליושב ראש האירגון הזה נבחר אדם שיושב כאן, שמו אריה שקד, מזכיר מערכת החדשות ברשת ב', האם פלא הוא שביום הבחירה שלו, או יום לפני כן בלבד, הוא מקבל מכתב ממנהל קול ישראל שהקדנציה שלו כמזכיר מערכת עומדת להסתיים לא תתחדש ובצד זה כתב אישום עם חמישה ושישה פרקים שבעקבותיו הוא מוזמן, יום לאחר בחירתו, יומיים לאחר בחירתו, להצלבה בלשכתו של מנהל הרדיו עם כתב אישום מפה עד לשם, ונשלח מכתב על ידי רשות השידור שמזמן חוקר של נציבות שרות המדינה לחקור אותו.
ירון אנוש: אגב, מר בר-אל, אל תתמם כאן, אתם שנתיים מציקים לי, אני באמת גם נמצא עכשיו תחת חוקר של נציבות שרות המדינה, בעניין שבית המשפט אפילו קבע בענייני שאני צודק, אבל מינו לי.
ירון אנוש: את התכנית של יום שישי, אגב, אני מצטער שאני עוזב בעניין אישי, אם לא היית מגיב לא הייתי עוסק, הורידו אחרי שהורידו אותי מתכנית אחרת למדור חיפוש קרובים, אחרי שהורידו אותי ממשדרים כמגיש יומנים והפכו אותי למגיש לילה, השיטה היא מאד פשוטה.
ירון אנוש: אגב זה לא משנה ירון איקס.
ירון אנוש: אתה עושה משדר, אין לך קשר עם ההנהלה או אם אין לך קשר טוב עם ההנהלה אתה לא מוכן להיות בנו של.
ירון אנוש: .
ירון אנוש: אתה פתאום נעלם, ואז מציגים עלי, והם גם הציגו על זה בבית משפט, ואומרים למה שלא תעשה בלילה ביום ירושלים משדר מ-12:30 עד 5 בבוקר.
ירון אנוש: משלוש סיבות אגב, כל אחד מהם זה שם של ילד שבגללו אני מתעורר בשש בבוקר, לקחת לבית הספר.
ירון אנוש: אבל מה שקורה, אתה לאט לאט מועלם, עובר לשעות נידחות, מורידים לך תכניות.
ירון אנוש: שכרי בשנתיים האחרונות פחת בסביבות 30-40%, אגב, מעבר לקיצוצים הרגילים שנעשו במערכות החדשות.
ירון אנוש: עשו קיצוץ של 30% לי הורידו 80%, כשבאתי ושאלתי למה, אמרו אנחנו, אלו היו כמה תמונות ממה שמרחש בחיי היום יום במערכת החדשות ברשת ב'.
יוסי מדמוני: יושב ראש אגוד התסריטאים.
יוסי מדמוני: אם זאת התמונה בקרב עובדים של רשות השידור, אז אתם יכולים לנחש כמה וכמה בקשרים שלה עם יוצרים מבחוץ.
יוסי מדמוני: תמונה מאד עגומה, אני יכול לתת מקרה, שרק לפני שלושה ימים קבלתי תלונה של חבר איגוד, של אורי ברבש, הוא גם מג"ד במיל' הוא גם מועמד לפרס האוסקר על הסרט הטוב ביותר, ואורי ברבש מבכירי אמנים ישראל הוזמן אצלו סרט.
יוסי מדמוני: בנושא פוליטי.
יוסי מדמוני: הוא עשה את הסרט לשביעות רצון הרשות, והרשות פרומואים הוציאו הודעה לעתונות ובשיחה במקרה שהוא התקשר לאחד הפונקציונרים ברשות ההוא מודיע לו, תשמע, החלטנו לא לשדר את הסרט.
יוסי מדמוני: אחרי חודשים של עבודה, של אחד מבכירי אמני ישראל הוא מקבל הודעה שהסרט שלו לא מוקרן, בשיחה מקרית, כשהוא שאל בעצם אם הסרט ידחה, התשובה היתה אנחנו לא יודעים, וזה לא עניינך.
יוסי מדמוני: אני חושב שהתמונה מאד ברורה.
יוסי מדמוני: אי אפשר להתעלם ממנה.
יוסף בר-אל: אני רוצה להגיד כמה משפטים, ולאחר מכן לעניינים של פדרבוש ישיב מנהל החדשות, מנהל הטלויזיה.
יוסף בר-אל: אני רק רוצה להגיד לכם דבר אחד, רבותי, ובייגה תשמע לי טוב.
יוסף בר-אל: אם אני הייתי נותן הוראה כזאת הייתי עומד כאן ואומר לך למה.
יוסף בר-אל: לא הייתי משנה אותה ואמרתי לך את זאת אז, כשדיברנו.
יוסף בר-אל: מלפני שנתיים משהו הוגשה נגדו תלונה על הצגה מינית ברשות השידור.
יוסף בר-אל: התלונה נתקבלה בבית הדין למשמעת לא דרכנו, התקבלה והוחלט לפתוח נגדו בהליכים.
יוסף בר-אל: באותו ערב אדם מאד ידוע החליט שהוא מתבטא בו, אולי בצדק מבחינתו, למחרת בבוקר הכותרת היתה אני לא יכול לסבול את המעורבות של ראש הממשלה בעניינים שלי, באמצעות המנכ"ל.
יוסף בר-אל: זה אותו אדם ששלח לי לפחות עשרה שליחים.
יוסף בר-אל: שאם אתמוך בו כמנהל טלויזיה הוא יעשה כל דבר שאבקש, אמרתי לו, לא, אין לי בקשה.
יוסף בר-אל: אני רוצה להגיד לכם משהו, זאת עובדה כל דבר שמישהו נכשל, בא ואומר לך פוליטי.
יוסף בר-אל: זה הפך לאופנה.
יוסף בר-אל: אבל כאן בכנסת שקצב עומד ליד חבר כנסת ומתקשרים אלי למה אתה לא נותן לו ביפר, למה אתה לא נותן לו פלאפון, זה לא פוליטיזציה, אין אחד שלא מכובד לפחות לשלושה ארבעה חברי כנסת ממפלגות שונות.
יוסף בר-אל: עכשיו בואו אגיד לכם משהו, אי אפשר לבוא ולהגיד, פה נהיו מחיצות ועניינים.
יוסף בר-אל: מנכ"ל אחד שאני מכיר, ואני ברשות 45 שנה, בדיוק, שמעולם, מעולם, מיום שנכנסתי לתפקיד לא בא לטלויזיה לצפות בכתבות לפני שידור, אף פעם.
יוסף בר-אל: לא צינזר כתבות, אף כתבה.
יוסף בר-אל: לא פסל כתבות, אף כתבה.
יוסף בר-אל: אף כתבה אני אומר בכלל.
יוסף בר-אל: ואם מי שבא ואומר לך זה הוא, תדע לך זה חלק ממדיניות.
יוסף בר-אל: כל מי ששבר את הרגל, מעד, שבר את הרגל, התנהג לא טוב יש לו בעיות עם נעליו, מה הוא יגיד, איך אמר אותו מנחה קריין, בסך הכל מגיש של תכנית, שבא ורב עם הצוות של היומן והצטרך לעזוב ואמרו לו תעזוב, מה אמר, שרון נגד פלוני.
יוסף בר-אל: אמר כדין, תבינו זה דבר אחד, המשחק הזה נדמה לי שהוא הפך לכל כך ילדותי שהוא מבחיל, ואם אני יש לי, לדוגמה, סדרה של תמונות על כתבת מסוימת שבמקרה יושבת כאן כצדיקת הדור, ואומרים לי שהיא שאלה את הרב לאו, היה אז רב ראשי, והדבר מדובר ב-8.11.
יוסף בר-אל: ויש את התאריך כאן, ותוכלו לראות, היא שאלה אותו שאלה, קבלה ממנו את התשובה תפרה לה שאלה אחרת ושידרה אותו.
יוסף בר-אל: אמרה לו שזה מיועד לשידור ביום חמישי וזה שודר ביום שישי בלילה, וזה בא כתלונה רשמית.
יוסף בר-אל: לא רק את זה רבותי, ומתברר שבר-אל מקבל את התלונות הוא לא מגיב בעיתון, זה הדבר שמטעה אתכם.
יוסף בר-אל: אני תפיסתי היא אני לא אתקוף את עובדי בעיתון.
יוסף בר-אל: אבל יש כאן, לא נשאר רק את זה.
יוסף בר-אל: דוברת בתי המשפט טענה נגדנו וזה התפרסם בעין השביעית, שלא קבלה את התגובה שלה לדבר מסוים.
יוסף בר-אל: דובר משרד העבודה לא מקבל תגובות.
יוסף בר-אל: על מה כל הריב הזה, לא מתיישבים עליו סך הכל מה, הרי אין כתבה אחת שנפסלה, אין כתבה אחת שבוטלה, ביקש ממנה תני לו זכות תגובה.
יוסף בר-אל: יש אצלנו קוד אתי, ברשות השידור, שהוא לתפארת שמו מסמך נגדי.
יוסף בר-אל: למשל לדוגמה, דבר מאד מקובל, הבעת דעה על מישהו תן לו להגיב.
יוסף בר-אל: נתת למישהו להגיד משהו נגד מישהו, תן לו להגיב.
יוסף בר-אל: יש מישהו כאן, תגידו לי באיזה.
קריאה: זו גם התשובה שדווקא לי מדוע היתה, אבל למה מסלקים את התשתית.
יוסף בר-אל: לא סילפנו, רגע, הוא יעמוד ויסביר לך מה שקרה אף אחד לא סולק, יש חוזה מאד שמן, בשכר שהולידה הרבה אלכוהול יתר הכתבים, אף אחד לא נגע בה כלום, היא יכלה ללכת לדיאלוג, היה סבב של כתבים של כולם, הוא יסביר לך, אני לא רוצה להכנס לזה, זה לא ענייני.
יוסף בר-אל: מחר יגידו לי גם כתב זוטר במודיעין עשה משהו, יבוא בייגה ויגיד לי, הכתב הזה אמר שאתה אמרת.
יוסף בר-אל: אותו איש שטען בעיתון עד היום מעולם לא דיברתי איתו בטלפון.
יוסף בר-אל: יגיד לך את זה.
יוסף בר-אל: מעולם לא דיברתי איתו בטלפון.
יוסף בר-אל: לידיעתך, ולכן זה מקומם איך אתם נגררים אחרי השטויות.
קריאה: אני יכול להודיע בעיתון על העניין שלי.
יוסף בר-אל: אומרים לך מתנכלים לראשי האיגודים.
יוסף בר-אל: ראשי האיגודים הלכו לבחירות כשהם יודעים שיש חקירות.
יוסף בר-אל: אני רוצה להגיד לך, אני אמרתי בהתחלה שרשות השידור היו ששה ספרים, אני אמרתי לגינזבורג מזל שלך שלא המשכת, היו עוד ששה ספרים.
יוסף בר-אל: ואני רוצה להגיד לכם, אם אתה יושב ושומע שאדם חותם על שעות נוספות, מ-8 בבוקר עד 8 בערב ששה ימים בשבוע, מיום א' עד ו' אבל יש לו מסעדה או שהוא מנכ"ל של אולפנים, בג.ג.
קריאה: אין אתה נעשה קטן מזה.
יוסף בר-אל: לא קטעתי את דבריך, לכן שב ושמע, אני רוצה להגיד לכם אחריות מלאה מאחורינו.
יוסף בר-אל: מה שאני אומר זה בא לי ממי, ממחלקת החקירות של בית הדין של נציבות שרות המדינה.
יוסף בר-אל: הם הודיעו לנו, לא אנחנו.
יוסף בר-אל: קבלו ממישהו, אני לא יודע מה, בדקו, חקרו, והודיעו לצימרמן מנהל משאבי אנוש, יש חקירה שמתנהלת על א', יש אחד, מקרה אחד, אנחנו לא התערבנו.
יוסף בר-אל: בא באמצע מכתב אנחנו מודיעים למשטרה שזה לעניין שלהם ולא לעניין שלנו.
יוסף בר-אל: יש גם כאלה.
יוסף בר-אל: יש ששה שבעה מקרים, היום, שנבדקים גם במשטרה.
יוסף בר-אל: אז מה יגידו לך, אנחנו לא בסדר, המנכ"ל הוא פוליטי, הוא שרון.
יוסף בר-אל: אני שרון לא ישבתי איתו פעם אחת.
יוסף בר-אל: לפרוטוקול, פעם אחת מאז שהתמנה.
יוסף בר-אל: לא שוחח איתי פעם אחת בטלפון.
יוסף בר-אל: אני לא אשפוט את ראש הממשלה.
יוסף בר-אל: אבל הם יום יום מחוברים לכל מיני.
יוסף בר-אל: עכשיו אני מבקש תשמעו אותו על אורלי וילנאי.
יורם כהן: נתחיל מזה שלאורלי וילנאי, היתה אמורה לעשות כתבה, אני כמנהל חדשות ותפקידים אחרים כעורך, אני דחפתי את אורלי וילנאי אם היא דוברת אמת אז שתאמר את זה, לעשות מה שיותר כתבות חברתיות, אני אומר שכתבה חברתית לא פחות חשובה, מה שאני בקשתי מאורלי וילנאי וגם בהוראות הממונים עלי להקפיד ולעבוד על פי כללי המסך, לבקש תגובה, להשיג תגובה על כתבות שהיא עושה.
יורם כהן: אם היא מותחת ביקורת הרבה על אמוציות, הרבה ביקורת של פרשנות, שהיא חורגת מתפקידה ככתבת, זה מה שאני אמרתי, היא לא עשת את זה.
יורם כהן: ביקשתי ממנה, אורלי תגידי בבקשה, ואמרתי לה במשפט אני דואג לך, הבעתי בכנות ולא איימתי עליה, אמרתי לה, אורלי אני דואג לעתידך כי בסופו של דבר את חורגת מהנהלים לא תהיה לנו בררה, אני לא רוצה לפגעו בה.
יורם כהן: כי היא חורגת מתפקידה.
יורם כהן: אנחנו דחפנו את אורלי וילנאי, עדות, ותבדקו את זה, לעשות כמה שיותר כתבות חברתיות, לטפל בכמה שיותר נושאים חברתיים, להביא למסך, להביא תגובות, אורלי לא עשתה את זה.
יורם כהן: היא חשבה שהיא הפרשנית שלנו לענייני עבודה ורווחה, הובהר לה אלף פעם שהיא לא פרשנית, אלא היא כתבת.
יורם כהן: יש לנו פרשן בכיר שמתח ביקורת על ימין ועל שמאל, ולא מפסיק למתוח ביקורת על ימין ועל שמאל, על האוצר אם צריך.
יורם כהן: ועל מדיניות הרווחה של הממשלה.
יורם כהן: הוא עושה את זה.
יורם כהן: כשאורלי וילנאי חרגה מתפקידה הוער לה שיש בעיה, יש בעיה מקצועית איתה.
יורם כהן: זו הסיבה שההנהלה התנגדה לאורלי וילנאי, ותסלחו לי, אתם מדברים על פוליטיזציה ברשות השידור, אני אומר לכם שאם המנכ"ל אומר לי כל פעם דבר אחד, יורם תהיו אוביקטיביים, תביא מכל המחנות.
יורם כהן: תביא מכל הצדדים, אני רוצה איזון בכתבות, ואני רוצה איזון גם בדיונים באולפן.
יורם כהן: אמר לנו יוסי שריד, בציטוט אמר את זה, אמר אז לעדים במחלקה, אמר טוב שיש ערוץ 1 שאנשי השמאל יכולים לדבר בערוץ 1.
יורם כהן: טוב לציטוט הוא אמר את זה.
אמנון כהן: האחרים יכולים לדבר.
יורם כהן: אתה לא יכול לומר את זה.
יורם כהן: צבי אומר כל הזמן לא נשיג תגובות מהאופוזיציה.
ישראל אייכלר: אני לא זוכר את עצמי מופיע במבט מאז שאני בכנסת.
יורם כהן: בדרך כלל זה בדקת כתבות.
יורם כהן: אבל אני אומר לך שיש נושאים שקשור בנושאים שאתם מטפלים בהם, שהוא על סדר היום מובאים גם מהמגזר החרדי, יש לנו כתב היום ששמנו אותו במיוחד למגזר החרדי.
ישראל אייכלר: דוגמה כמה חרדים הבאת בפרשת תומרקין.
יורם כהן: פרשת תומרקין חצתה את כל המחנות.
ישראל אייכלר: אבל ברשות השידור לא נתנו.
יורם כהן: לעניין פדרבוש.
יורם כהן: לא היתה שום הנחיה ואני אומר גם בשיחה שכביכול, אני חושב שהיא הקליטה אותי אומר דברים לא נאמר לה לא לעשות כתבות על נתניהו, ונאמר לה לשאול לפי מסמך נגדי לתת תגובה ולהיות אוביקטיבית ככתבת.
יורם כהן: ולא כפרשנית.
יורם כהן: האם זה לא לגיטימי שמנהל מכוון עובד שלו?
קריאה: מה זה אוביקטיבי.
קריאה: האם זה שזורקים אותם מהבית שאין להם קורת גג, אתה אוביקטיבי.
יורם כהן: זה ועדת כנסת, ובועדת כנסת צריך לומר אמת לא פחות מבית משפט.
קריאה: אתה אמרת לאורלי וילנאי שהיא מפוטרת בקרית ירושלים ככתבת רווחה.
קריאה: אתה אמרת את זה.
קריאה: ככתבת לענייני רווחה.
קריאה: אתה אמרת לה שהיא לא תסקר את ענייני הרווחה בעיריית ירושלים העיר הכי ענייה בישראל.
קריאה: צריך להזהר כשמעידים לפני ועדה בכנסת.
יורם כהן: אני מדבר על אורלי וילנאי, על תקופה של שבוע שבועיים, אי אפשר לשפוט את זה, אורלי וילנאי לא צינזרה בערוץ 1, היא רצתה לעבוד איתי לפי כללי האתיקה של ערוץ 1, כשחרגה מנושא זה הוברר את תפקידה בין השאר מצוות כתבים שלם של חטיבת החדשות.
קריאה: היא מדווחת על עיריית ירושלים כעיר הכי ענייה בישראל אתה אמרת את הדברים לא אף אחד אחר.
קריאה: אתה מפיך אמרת את הדברים.
קריאה: חבל את מעיד בכנסת יש פרוטוקול.
קריאה: היא כנועה, אישית, ותכנית, אתה מוציא אותו אני יודע שזה שקר הכל.
רן כהן: אדוני היושב ראש, אני הרבה מאד שנים בועדה הזאת יצא לי פעמיים לעמוד בראשה, אבל דברים כל כך קשים וכל כך מחרידים כמו הדיון הזה, אני רוצה לציין באמת שלוש נקודות.
רן כהן: האחת אני לדעתי, האוירה שקלטה לגבי עדויות מכל הכיוונים זה קומץ.
רן כהן: האוירה כאן אם כך נראית שרות השידור נראית מחרידה.
רן כהן: ואם זה מה שקורה היום בשידור הציבורי אז אני אומר לכם, השידור הציבורי בישראל בסכנה נוראה,
קריאה: אין לו זכות קיום בסיטואציה הזאת.
רן כהן: אני לא יודע, אדוני היושב ראש, אני דעתי זה מסוכן מאד אם האווירה, עם כללים הללו והנהלים הללו ימשכו.
רן כהן: הערה שניה שאני רוצה לומר, אני באמת אומר את זה להנהלת רשות השידור, אני מכיר את רובם הרבה מאד זמן.
רן כהן: רבותי, אין דבר כזה, שבטיעון של ביקורת תהיה אשר תהיה מבטלים צעד או מיצרים צעדיו של כתב, תפקידה של רשות השידור, במידה מסוימת, אגב יש תדפיס שאומר לועדה זה נתמיד מתייחס אל הדברים בעין בוחנת וביקורתית וחודרנית, ולא להיות אוביקטיבית מהדין ומהשמים, אגב, ביקורתית הנה וביקורתית הנה, על כל שלטון היא צריכה לבקר אותו בכיוון הזה.
רן כהן: ואני בהערה הזאת ברשות
רן כהן: כם לומר עוד דבר, ואתם מכירים אותי קצת, חברים יקרים, תשימו לב דבר אחד, הארץ הזאת נמצאת בהתרסקות מבחינה חברתית והפערים החברתיים הם קטסטרופה של אכזריות מה שקורא פרופסור אלי רובינשטיין אנחנו חיים בתוך כלכלה של יונגה, אם אתם לא תהיו אלה שתעלו את הביקורת באופן הכי נוקב, הכי קשה, הכי פחות מאוזן, מאוזן לטובת הצדק החברתי, מאוזן לטובת האדם, מאוזן לטובת האזרח, ותתנו בענין הזה את כל הכח ואת כל היכולת אז תדעו לכם המדינה תמשיך להתדרדר, מה שאתם לא רוצים.
רן כהן: ולכן בעניין הזה אני חושב, שמה שנעשה אתם חייבים למצוא את הדרך שבה הדבר הזה יעשה מרשות השידור.
רן כהן: אין לנו משהו אחר, אין לנו הגנה אחרת למדינה ולחברה מלבד השידור הציבורי הזה, שאתם עומדים בראשו.
רן כהן: אין מה לעשות אבל כלל אחד נשבר בשידור הציבורי, אני מכיר אותו הרבה מאד שנים, ולא יעזור כלום, חברים יקרים, מה שנעשה בכל, זה לא סדין אדום מר בר-אל, באמת, תאמין לי.
רן כהן: אני יכול לסבול את התופעה של אורי דן, מבחינה אישית ולהתמודד איתה, כבר התמודדתי, אתה יודע, בעשר האצבעות חשופות מול מעצמות הרבה יותר גדולות.
רן כהן: אבל מה שבאמת קרה עם אורי דן, והענקת היכולת הזאת של השידור ברדיו ובטלויזיה כל יום שישי, זה דבר שאין לו אח ודוגמה שבא אדם הוא השדר של ראש הממשלה, מה שלא ראש הממשלה, מה שלא יעשה ראש הממשלה, זה לא יכול להיות הדבר הזה.
רן כהן: אתם רוצים פרשנים תביאו איזה פרשנים שאתם רוצים.
רן כהן: אז תביאו את ראש הממשלה, זכותו לדבר.
רן כהן: אבל לעשות את השידור הציבורי זה פגיעה, אני אומר לכם זה פגיעה בשידור.
ישראל אייכלר: למה לא הזכרת את מעמד העניים יותר מאשר אורי דן במעמד ראש הממשלה.
אבי: אני מבקש לא להכנס לעניינים פרסונליים.
אבי: אני פונה למחוקקים שיושבים סביב השולחן הזה.
אבי: שהכח בידם, ולמעשה מחזיקים את החוק מול עיניהם.
אבי: רבותי, לפני מספר דקות שמעתם מהיועצת המשפטית שאומרת לכם, התקן, השכר, הגימלאות, תנאי העבודה וכמעט כל דבר שזז ברשות השידור, הוא באחריות או שר האוצר או שר הממונה, או שרת החינוך, עודף ריגולציה שיש ברשות השידור.
אבי: תטפלו בנקודה הזאת.
אבי: תטפלו בעיקר.
אבי: אם במקום לבוא ולהתעטף בדבר ולחזור כל שנה, אני מתאר לעצמי, אני שנה ראשונה יושב איתכם פה, ושומע את זה, אז מכל מקום שאני מתאר לעצמי שזה כל שנה חוזר על עצמו.
אבי: תטפלו בחוק.
אבי: החוק מונח מול עיניכם תסתכלו על עודף הריגולציה שקיימת היום, תסתכלו על זה שאתם, מה אתם אומרים, אתם אומרים אנחנו רוצים רשות שידור עצמאית, זה מה שאתם רוצים, מנותקת, נכון, תטפלו בזה.
קריאה: אבי, עודף הרגולציה נמצאת עכשיו בידיים של המנכ"ל.
קריאה: לא, הכל דחוי.
אמנון כהן: אני רוצה ברשותכם, אנחנו יכולים פה באמת, לשבת ולדון הרבה מאד שעות בנושא מאד מאד חשוב, זה לכולנו חשוב הנושא, ואני פשוט רוצה לסכם את שני הדיונים, אחד דו"ח המבקר, והשני הבקשה לחוות דעת.
אמנון כהן: אין ספק שכולנו כאן מסכימים שיש בעיה קשה ותחושה קשה, בכל מה שקשור לנושא של רשות השידור ממלכתי.
אמנון כהן: ולא סתם הבקשה לחוות דעת של פוליטיזציה ברשות השידור הממלכתי יש תחושות כאלה בין כל חברי הועדה, יש מצב שאדוני המנכ"ל אתה מאד רוצה לתקן את הליקויים של דו"ח המבקר גם, ואתה הידיים שלך כבולות לנושא הזה.
אמנון כהן: ואני מתכוון קודם כל לאלתר, מיד, להוציא מכתב לשר הממונה, ממלא מקום ראש הממשלה למנות לאלתר, מיד, את הועדה המנהל, כי הבנתי שעדיין לא מונה המוסד הזה לכן גם כל מיני החלטות לא יכולות להתקבל.
אמנון כהן: לא יכול להיות שיש מינוי עובדים בצורה לא חוקית, לכן אני מבקש שבאותו מכתב לשר הממונה, לאשר את הנושא של תוכן של המכרזים שבסופו בהסכמה, לא בהסכמה, לפני בית משפט שיקבל החלטה שיהיה לכם את הכלים לעבוד, ושתקבלו עובדים בצורה מכובדת, ולא מינויים כאלה שצריכים לחודש חודשיים ובסוף עובדים שנתיים שלוש כאשר הידיים שלכם כבולות.
אמנון כהן: ואני מתכוון בכל מקרה, ופה על פי בקשה של חברים, לקיים דיון נוסף בהשתתפותו של השר הממונה, המטרה שלנו צריך רשות שידור ממלכתי, לא צריך רשות שידור ממלכתי, האם כן אז באיזה מתכונת, להסתכל פה על כל ההיבטים, ופעם אחת להחליט, פעם אחת לתמיד איך אנחנו רוצים לראות את ערוץ הממלכתי הזה כאשר יש ביטוי מצד אחד למיעוטים, לאוכלוסיות אחרות שכולם יבואו לידי ביטוי גם התחקירים שרוצים לעשות לטובת עם ישראל, הביקורת הבונה הזאת צריך ללמוד ותקן אותה, כי אם נסתום פיות לא נגיע לשום דבר למעשה, לא נגיע במיוחד במדינה דמוקרטית שאנחנו רוצים לשמור על חוסנה.
אמנון כהן: תודה רבה, לכל אלה שהשתתפו כאן, תודה רבה למוזמנים והמשך שיתוף פעולה.
אמנון כהן: אנחנו נתחיל ברשותכם, הנושא הוא משרד המשפטים, בית המשפט לתביעות קטנות, דו"ח 54 ב' של מבקר המדינה.
אמנון כהן: ראשית נמצא את עיקרי הממצאים של הדו"ח, בבקשה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: המדובר בבית המשפט לתביעות קטנות שהוגדר על פי חוק בתי המשפט, והמטרה שלו בעצם לאפשר מיצוי יותר זול ויותר יעיל ויותר מהיר לנתבעים שתחום התביעה שלו אינו עולה על 18,000 שקל, זה לחסוך הוצאות משפט וזה גם ייצוג עורכי דין.
אמנון כהן: זאת אומרת זה יכול להתנהל ללא התערבות עורכי דין.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יכול להתנהל ללא התערבות עורכי דין, אנחנו בדקנו את ההליכים שמתנהלים בבתי המשפט לתביעות קטנות, עשרים ושישה במספר.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: תקופת הבדיקה הייתה מינואר 2000 עד דצמבר 2002, שבהן הוגשו 161,000 תביעות.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אפשר לומר שאמת מידה לגבי משך דיון שנחשב לסביר היא לא זהה לאמת מידה לגבי משך דיון בבתי המשפט השונים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: כאן למרות שלא נמצאה נורמה כזאת הייתה הסכמה בינינו לבין הנהלת בתי המפשט, שחצי זה נחשב למועד סביר עד חצי שנה, אם דינו של מתדיין מתברר בתוך חצי שנה ממועד הגשת התביעה.
אמנון כהן: בתביעות קטנות חצי שנה?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מראש ופה צריך לומר שבבדיקה שלנו אנחנו לקחנו במבחן את התיקים שהתמשכו מעבר לחצי שנה, כי יצאנו מנקודת הנחה, שוב, לפי אותה נורמה, ונמצא לפי נתוני המערכת, ש72% מהתיקים הם עד חצי שנה, לעומת 28% שהם מעל לחצי שנה.
אמנון כהן: כמה מעל?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: עשרים ושמונה אחוז,
אמנון כהן: כמה, לאיזה תקופה?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: תקופה זה יכול להימשך עד שנתיים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מי האוכלוסייה הזאת של התיקים, סדר גודל של חמישים אלף, אנחנו לקחנו את התיקים מבתי המשפט בתל אביב ובפתח תקווה, 12,000 תיקים, דגמנו מאה תיקים מתוך 12,000, על מנת לנסות לעמוד על מקור התמשכות הדיונים, האם הם קשורים בתפקוד נכון יותר או נכון פחות של מזכירות בית המשפט, או שמא המדובר בדברים שאולי היה קשה למנוע אותם מלכתחילה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לפי הממצאים שלנו בשלושים וחמישה מבין התיקים נמצאו ליקויים, ליקויים שהם נובעים מתפקוד כזה או אחר של המזכירות, שאם הייתה יותר פעילה, יותר שמה לב לתהליכים ועומדת על כך שלא יתפספס משהו באמצע, אז קרוב לוודאי שהדיון היה מתקצר, מסתיים, ואולי מגיע לאותה נורמה, שהיא בעינינו נורמה סבירה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לגבי הסיבות, יש סיבה אחת די שכיחה וזה אי מסירת ההזמנה לנתבע, בלא מעט מקרים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הבעיה הייתה שגם כאשר המזכירות הייתה מודעת לעובדה שההזמנה לא נמסרה לנתבע, היא לא תודיע על כך לשופט, וכמובן שזה נכנס לסדר יום, הדיון נדחה, וגם לכאורה בוזבז זמן שיפוטי.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מקרים נוספים שהם לא קשורים באופן ישיר, מצאנו תיקים מבחינת ההשתתפות שלהם במערכת הממוחשבת לא נסגרו, למרות שהיו צריכים להיסגר.
אמנון כהן: אחרי שהיה פסק דין, היה צריך להיסגר.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: היו חמישה מקרים שבהם לא הודע לצדדים עצם קבלת ההחלטה, גם היה לפחות מקרה אחד שבו אפילו לא הובא התיק לשופט למתן החלטה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: זה אומר ששוב בעיכובים מסוגים כאלה ואחרים –
אמנון כהן: עיכוב טכני כביכול.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: עיכוב טכני, אבל שיש לו גם שורש מהותי.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הסטייה היא בסדר גודל של חמישה אחוז, אבל מדובר באוכלוסייה גדולה יחסית של תיקים, שבהם נמצאו מקרים מהסוג הזה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: אנחנו ציינו גם את העניין של מה שלמעשה המחוקק קבע את האפשרות של אי ייצוג על ידי עורכי דין.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: כמובן שיש אפשרות לשופט אכן לקבוע שיהיה ייצוג של עורך דין מנימוקים שירשמו ועל פי בקשה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מכאן נמצא שלפעמים יש מצב שהצדדים מגיעים לבית המשפט, לפעמים יש עורך דין, יש ייצוג של גופים מסחריים כאלה או אחרים, אם זה בנקים, חברות ביטוח, וזה לא תמיד משתקף בפרוטוקול, וזה לא ברור האם היה עורך דין או לא היה עורך דין.
בועז ענר: מה שאנחנו מציגים שזה בכלל לא משתקף, יש פה תביעות בהיקף מאוד גדול של חברות עסקיות מסחריות, שיש להם את הסגל שלהם, את עורכי הדין, ובא מישהו וטוען בשם החברה הנתבעת.
בועז ענר: ישנה סבירות שיכול להיות שזה עורך דין, אבל זה לא בא לידי ביטוי בפרוטוקול.
בועז ענר: דהיינו אין בקשה פורמאלית ולכאורה יש הסתברות שאכן מופיעים שם –
אמנון כהן: מי אמור לבדוק את זה?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: גם כאשר יש בקשה כזו, הבקשה נמסרת בעל פי והיא תואמת את הדין הקיים, נמסרת בעל פה במועד הדיון, ואנחנו הערנו על כך שלמעשה אז בעצם שלצד הנתבע, אין סיפק בידו בעצמו לקחת עורך דין.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מה שקורה במקרה כזה, כיוון שהבן אדם כבר הגיע לדיון, חבל לו להפסיד את יום העבודה שלו, ובדרך כלל הוא מסכים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: ההצעה שלנו הייתה לשקול האם לא לחייב לבקש אישור כזה בכתב ומראש, על מנת שצד השני יוכל להיערך בהתאם ולהחליט אם הדבר מתאים לו או לא.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: יש גם נקודה נוספת בתקנות שאומרת שלא יגיש אדם מעבר לחמש תלונות בשנה על מנת לא להכביד על בית המשפט, אם זה מעל חמש תביעות, כמובן שהדרך פתוחה בפניו לגשת לבתי משפט אחרים.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הדבר הזה לא הוקפד ואנחנו מצאנו בנתוני המערכת הממוחשבת לפחות שלוש מאות ארבעים וארבעה תובעים שהגישו עד שלושים תביעות בשנה.
אבי וינברג: השאלה מאיפה סופרים את השנה, אני שוחחתי על זה עם שופט לתביעות קטנות, ואחד הדברים שהוא אמר שתובעים משחקים עם התאריכים, אומרים או.
אבי וינברג: קי.
אבי וינברג: נכון שבשנה הזאת אני הגשתי חמש תביעות אבל עם אחת כבר סיימתי, אז אני יכול להתחיל עם הבאה בתור אחריו.
אבי וינברג: המערכת היום לא מסוגלת לסמן את זה.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לפי התשובה שקיבלנו המערכת כן מסמנת את זה במערכת הממוחשבת.
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: הנקודה היחידה שאנחנו ציינו אותה שמעבר לזה שזה מסומן במחשב, גם המזכירות חייבת לוודא שהשופט שם לב לעובדה הזאת ולהתייחס לכך.
אמנון כהן: מה החומרה בזה, אם הוגשו שש תביעות או שבע.
אבי וינברג: שאלה מה השיא, האם יש אדם שהגיש חמישים תביעות?
אבי וינברג: בדקתם?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: לפי הבדיקה שלנו זה עד שלושים תביעות לבן אדם אחד.
אופיר פינס-פז: בכמה שנים?
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: מדובר בתקופה שנבדקה במשך שלוש שנים, אבל מדובר פר שנה.
אמנון כהן: בשנה הוא הגיש שלושים תביעות?
אמנון כהן: הערה: יש תובע סדרתי כזה?
אמנון כהן: זה TROUBLE MAKER
מבקר המדינה אליעזר גולדברג: בעיקרו של דבר מה שאנחנו הדגשנו שלמזכירות בית המשפט צריכה להיות תודעת שירות מיוחדת, מכוח העובדה שכאן הצדדים בדרך כלל לא מיוצגים ולכן גם צריך לעזור לידם בליווי כזה או אחר מבחינת כל הפרוצדורה.
אמנון כהן: אני באמת רוצה לשמוע מהנהלת בתי המשפט, שהמחוקק נתן את דעתו שבמקרים שבהם סכומים הם לא גדולים, עד שמונה עשרה אלף שקל, אפשר לתבוע בלי לשכור עורכי דין, תביעות קטנות, ובהליך זול, יעיל ומזורז, לגמור את הסיפור הזה תוך מספר דיונים.
אמנון כהן: כמובן שעות של שופט, בית משפט, הן יקרות מאוד, ופה אנחנו רואים שוב שבעבודת מזכירות, או באי ידיעה או באי אכיפה, כאשר תיקים באים לא מסודרים והדיונים נדחים, אנחנו מגלים שבסופו של דבר זה מייקר וגם לא אפקטיבי, כי יש פה תיקים שלא נסגרו לאחר שקיבלו פסק דין.
אמנון כהן: איך זה יכול להיות שקיבלו פסק דין ועדיין התיק פתוח, אחרי שנתיים.
אמנון כהן: בקיצור אנחנו רוצים לשמוע איך אתם נערכים בעקבות ממצאי דוח מבקר המדינה, והמטרה הסופית היא לייעל את המערכת, שהציבור יקבל את השירות שהוא זקוק לו, בהליך זריז ויעיל.
אמנון כהן: הייתי בשלב הזה רוצה לשמוע את נציג המועצה לצרכנות, הייתי רוצה לשמוע מספר מקרים, בבקשה.
יוסי ברג: אני רוצה להגיד קודם כל שהפנמה של המסקנות חשובה מאוד, אנחנו מברכים את המבקר וגם את הועדה שדנה בכך, כי הנושא של תביעות קטנות הוא נושא מאוד חשוב לתחום הצרכני.
יוסי ברג: אני רוצה רק להבהיר נושא שלא הובהר לפני כן.
יוסי ברג: סעיף 63 לחוק בתי המשפט קובע - ייצוג בעל דין בבית המשפט לתביעות קטנות על ידי עורך דין, יהיה רק ברשות של בית המשפט, ומטעמים מיוחדים שירשמו.
יוסי ברג: כלומר מקימי בית המשפט לתביעות קטנות עמדו על זה שעורכי דין לא רק שלא מוסיפים, אלא יכולים גם להזיק שם.
יוסי ברג: ולכן אמרו – מותר יהיה לשופט על פי שיקול דעתו להחליט מתי כן, מתי לא.
יוסי ברג: אמר גם בית המשפט, כבוד השופט ראובן דן בתיק מסוים: " מי שקרא בשעתו את הצעת החוק, יודע היטב שכוונת המחוקק הייתה למנוע מעורך דין ברוב המקרים לייצג בעלי דין בפני בית המשפט לתביעות קטנות.
יוסי ברג: " זה לא מספיק הודגש כאן, וזה חשוב כדי להבין את השאר, למה.
יוסי ברג: הבעיה הצרכנית היא בעיה של חוסר איזון, בכוח, בידע, בייעוץ משפטי, במקצועיות, בניסיון, בפן הכלכלי.
יוסי ברג: מה הבעיה המובנית בפן הצרכני?
יוסי ברג: עסק בא, מסדר צרכן בחמישים שקלים, בעשרה שקלים, במאה שקלים, אדם צרכן שנפגע בחמישים שקלים, מאה שקלים, לא כדאי לו לתבוע, ללכת להיגרר, לשלם אגרה שמונים ושבעה שקלים, לכתוב כתב תביעה, ללכת, ללכת עוד פעם וכו', בשביל מה?
יוסי ברג: רק מעטים מאוד הולכים ותובעים.
יוסי ברג: למערכת מאוד חשוב שאותם בודדים באמת יתבעו, למה?
יוסי ברג: כי הם עושים את העבודה של המדינה, המדינה לא מבצעת את עבודת האכיפה הממלכתית תמיד באופן כל כך מוסדר, קשה לה, יש כמויות מאוד גדולות.
יוסי ברג: ולכן אם צרכן אחד מעשרת אלפים שסודרו על ידי בית עסק תובע ומקבל פסק דין, אלף מתרגזים, מאה מחליטים לתבוע, עשרה תובעים, מתוכם תשעה מפסידים, כי העסק הרבה יותר חזק.
יוסי ברג: מספיק שתובע אחד מצליח, מקבל פסק דין וזה מתפרסם, וכבר מאות אחרים ואלפים אחרים יכולים להיעזר.
יוסי ברג: למשל אני אתן סתם בתור דוגמא, אנשים שנפגעו על ידי הפרשה של מקררי אמנה.
יוסי ברג: נמכרו מקררים של אמנה שהם היו בגיל של שנתיים, שלוש, ארבע, חמש, כמקררים חדשים.
יוסי ברג: אנשים תבעו, אחד, אחד, הלכו למוכרים, ביקשו פיצוי, ביקשו לבטל את העסקה, אמרו להם לא.
יוסי ברג: כיוון שמקרר בן מספר שנים, הוא לא כמקרר חדש.
יוסי ברג: אני כשאני קונה חדש, אני רוצה לקבל חדש, לא משהו בן כמה שנים.