GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אילנה תמיר: העמלה משקפת עלות שכרוכה בשירות.
אילנה תמיר: אם לא תתמחר נכון את השירותים, מה שיקרה לך זה שזה פשוט לא המס על ריביות.
אילנה תמיר: ואם יעשו עלויות גם על מי שלא נזקק לשירות כזה שבגינו גובים עמלה - אז ברור שיש לך סבסוד צולב.
אילנה תמיר: ודאי לא מערכת שאתה יכול למדוד אותה ככדאית מבחינה כלכלית.
אילנה תמיר: השירותים לא נוצרים מעצמם וצריך להשקיע משאבים במתן השירות.
אילנה תמיר: הבנקאות הישראלית במובן הזה היא יחסית מאוד מתקדמת לעולם.
אילנה תמיר: נותנת הרבה מאוד שירותים, לא בהיקפים ולא בגיוון שניתן בעולם כולו.
אילנה תמיר: אתה תיגש לבנק בארה"ב הוא יודע מה זה דולר.
אילנה תמיר: מה הוא בכלל יודע אפילונדרי או יורו, מי שמע בכלל ללקוחות שהם דומסטיק.
אילנה תמיר: מה הוא יודע על אפיק הצמדה למדד או אפיק לא צמוד בכלל.
אילנה תמיר: כל מגוון המוצרים מבחינת הפיקדונות והאשראיים שניתן במדינה וגם בצד העמלות.
אילנה תמיר: זה לא עמלות, אני אתחיל מהשירותים, מגוון השירותים הגבוה, שמצריך עמלות ספציפיות לכל שירות.
אילנה תמיר: יש בבל"ל, אני יודעת גם שבפועלים, אין לי מושג לגבי בנקים אחרים.
אילנה תמיר: אני אדבר בשמנו.
אילנה תמיר: יש לנו היום מערכת תמחור לגבי עלויות מאוד מאוד משוכללת.
אילנה תמיר: כמה עלה לנו כל פעולה ומה עלות להפעלה.
אילנה תמיר: כל חברה ציבורית, יש לה בפנים את הכוס בניפטאליס שלה.
אילנה תמיר: כל חברה ציבורית או פרטית שיודעת כמה עולה לה לייצר מוצר וכמה הכנסה שהיא יכולה להפיק בגינו.
אילנה תמיר: שהיום כל סניף וכל חטיבה עסקית וכל לקוח, הוא מעין יחידת רווח.
אילנה תמיר: אתה אפילו תמצא מצבים לפעמים שיכול להגיד לך הפקיד שמטפל בלקוח, אני לא עושה את השירות הזה, בסופו של דבר אני ניזוק.
אילנה תמיר: כי מצד אחד, אני גובה הכנסה מעמלה כזאת וכזאת.
אילנה תמיר: והתוצאה היא והשירותים כמחייבים, במערכת הפנימית של הבנק, יש גם חיוב בגין עלויות.
אילנה תמיר: והחיוב שלי בגין עלויות הוא כזה שלא מכסה לי את השירות.
אילנה תמיר: גם זה קיים.
אילנה תמיר: זה במאמר מוסגר על התמחור הפנימי שקיים בבנקים.
אילנה תמיר: העלויות.
רן כהן: תוספת.
רן כהן: מה התוספת על התמחור?
רן כהן: לתמחור, כדי שהבנק ירוויח?
אילנה תמיר: לתשובות לשאלות שנאמרו פה.
אילנה תמיר: ושם יש לך, כמה סה"כ ההכנסות מעמלות, איזה היקף הוא מכסה מעלויות התפעול.
אילנה תמיר: זה נתון שאנחנו עוברים עליו כל הזמן.
אילנה תמיר: זה לא עובר את החצי.
אילנה תמיר: עמלות לא מכסות את כל עלויות התפעול שלך.
אילנה תמיר: הם גם לא מכסות (וזה נתון מפורסם לגבי כל בנק) את עלויות הפיתוח.
רן כהן: העמלות לא מכסות את הפעולות.
אילן ליבוביץ: יש פעולה שצריך 10 פקידים שיעשו אותה.
אילן ליבוביץ: ויש פעולה שאפשר לעשות אותה באמצעות מחשב.
אילן ליבוביץ: למה אנחנו צריכים כזה מגוון רחב של פעולות, כשבכל העולם מסתדרים באפיק אחד או שניים של השקעות.
אילן ליבוביץ: למה במדינת ישראל של 6 מיליון, צריך אפיקי הצמדה ליורו, לין ועוד כל מיני דברים .
אילן ליבוביץ: כי זה גם דרך להרוויח כספים בסיכומו של דבר.
אילנה תמיר: שנקרא, מדד עמלות שזה העמלות העיקריות של הבנקים.
אילנה תמיר: אני מדברת על ה16- עמלות שזה בסל העמלות.
אילנה תמיר: ומדד סל העמלות הזה מתפרסם וכשיוצא בנק, שיוצא בראש רשימה שהוא היקר ביותר, הוא חוטף.
אילנה תמיר: הוא חוטף כותרות בעיתונות.
אילנה תמיר: זה לא משנה שהמדד יהיה נניח בבנק אחד, 102.5, ובנק שני 102.4, מספיק שיצא 102.5 - זה 0,1 מתוך כל זה - וכבר הוא הבנק ה-X הזה, הוא הבנק הכי יקר במערכת.
אילנה תמיר: והכותרות גדולות ופוגע בתדמית.
אילנה תמיר: יש איזה שוט או לפחות אימפקט פנימי בבנק מעל ומעבר למה שבכלל עלה כאן בשולחן.
אילנה תמיר: דבר שני, אנחנו מחויבים במסגרת גילוי נאות, במסגרת החוק, על פרסום העמלות העיקריות של הבנקים.
אילנה תמיר: וכל בנק מפרסם.
אילנה תמיר: זה לא רק באינטרנט שלקוחות עולים חדשים לא יכולים להסתכל, אלא בכל לוח.
אילנה תמיר: יש כזה לוח בכל סניף, בכניסה לסניף, שמפרסם את כל העמלות העיקריות של כל בנק.
אילנה תמיר: כך שאם אתה רוצה לדעת מה העמלות.
אילנה תמיר: נניח בל"ל רוצה לדעת מה העמלות של בנק הפועלים גובה על מוצר זה או אחר, כל מה שצריך, גלוי לגמרי, ללכת לסניף next door, להסתכל בלוח המודעות ולראות מה העמלה.
אילנה תמיר: או להרים אפילו טלפון לבנק והבנק יגיד לו גם.
אילנה תמיר: משום שהמידע הזה גלוי.
אילנה תמיר: המידע גלוי לחלוטין.
אילנה תמיר: לא רק המדד של הסל הקטן, אלא מלוא חוברת עמלות.
אילנה תמיר: לפי חוק גילוי נאות היום, אנחנו מחויבים למסור לכל לקוח את כל העמלות שהוא שילם עבורן ברבעון האחרון.
אילנה תמיר: בסיכום רבעוני, את מקבל כמה סה"כ עמלות אתה שילמת לבנק באותו רבעון וגם פיצוי לפי כל אחת מהעמלות ששילמת.
אילנה תמיר: יתירה מזו, חוק גילוי נאות השלב השני שלו היום, אומר, שאתה היום לפני כל פעולה שלקוח מבצע אתך, אתה צריך להגיד לו , אתה רוצה להעביר נייר ערך לבנק אחר; אתה רוצה לפתוח פיקדון ניירות ערך; אתה רוצה להתחיל הוראת קבע; עמלה שתושת עליך; תהיה כזו וכזו.
אילנה תמיר: אם אתה לא רוצה - אל תיקח.
אילנה תמיר: אתה רוצה לברר שאילתות על מידע - העמלה תעלה כך וכך.
אילנה תמיר: אתה לא רוצה - אל תבצע.
אילנה תמיר: אתה אומר, אתה מתבלבל מעודף גודש העמלות.
אילנה תמיר: אתה נכנס לסופר, אתה גם רואה אלפי מוצרים וכל מוצר יש לו מחיר אחר.
אילנה תמיר: אתה גם בסופר, לא אומר לו, תשמע על כל מאות אלפי המוצרים שלך, אני רוצה שיהיה לך רק 5,6 סוגים.
אילנה תמיר: קשיש, או מגזר עסקי כזה או אחר, שזכאי להמתנה, יגידו לך, אתה חייל - אתה פטור.
אילנה תמיר: ואת העמלה הכללית לכל עם ישראל, נניח כחצי אחוז, בהיותך חייל אתה פטור.
אילנה תמיר: וכח-אדם בנושא התפעול בהיקפים אדירים.
אילנה תמיר: וגם פונה וקונה בחוץ שירותים כאלה.
אילנה תמיר: אתה בא לשר האוצר, הוא אומר לך, אין לי.
אילנה תמיר: אני רוצה למשל בתחום שלי להפיק דוח נוסף שיעזור לי לנהל יותר יעיל את מה שאני אחראית על ניהולו.
אילנה תמיר: יש עכשיו מילת קסם.
אילנה תמיר: "אי אפשר", יש דרישת רשויות, עד שלא מסיימים את הרפורמה במס הכנסה, לא מדברים אתך; עד שאנחנו לא מסיימים עכשיו את חוק גילוי נאות לא מדברים אתך".
אילנה תמיר: חלק אדיר מהמשאבים התפעוליים של הבנק מופנה, (אצלנו זה נקרא דרישת רשויות) וכרגע הדבר הכי גדול והכי מהותי, הוא הנושא של הגילוי הנאות ללקוחות לגבי התחשיבים.
אילנה תמיר: אני חושבת בניגוד למה שאמרו פה.
אילנה תמיר: אתה אמרת פה כל העמלות מתיישרות.
אילנה תמיר: עבירה פלילית.
אילנה תמיר: ואני רואה.
אילנה תמיר: ההרגשה פה היתה שיש תחרות רק על הלקוחות העסקיים ואין תחרות על הצרכן הפשוט.
אמנון כהן: אבודים, שבגלל קירבה כזו או אחרת לחברים או בעלי מניות בתוך הבנק, אז יש קשרים כאלה או אחרים, ואז למעשה גורם שיכול להיות עסק מאוד רציני, שיכול באמת להביא הרבה מקומות עבודה, לא נותנים לו את ההלוואה.
אמנון כהן: והאחד, שהוא מקורב קצת להוא או לאחר, מקבל טלפון, ואז למעשה קורה מצב שהם לא בודקים את הדברים לעומקם בגלל שהוא חבר ואז זה מה שיש, חובות אבודים.
אמנון כהן: אולי זה ספקולציה, אבל אני ככה שמעתי.
אילנה תמיר: רואה גידול.
אילנה תמיר: אני אוריד את זה מ4,5- ל4,4- - אני אעלה קיטון.
אילנה תמיר: הדברים, אתה יושב במטה, יש לך דרגים שמטפלים בסמכויות שאתה מאציל על השדה.
אילנה תמיר: המעבר, בפועל, של לקוחות בתכניות חסכון חדשות או בפיקדונות חדשים.
אילנה תמיר: העקרון הוא שבפסיקים של אחוזים מאיימים עלינו ומעבירים לקוחות ופיקדונות.
אילנה תמיר: לקוח בינוני, הוא במפורש יודע לנהל.
אילנה תמיר: יש הרבה מאוד לקוחות היום שיש להם חשבונות בשני בנקים, ואתה לא תיתן לו - הוא ילך לבנק המתחרה.
אילנה תמיר: וזה לא רק תחרות של המגזר העסקי הגבוה.
אילנה תמיר: אנחנו רואים את זה על בשרנו כל הזמן.
אמנון כהן: מקורב לאף אחד.
אילנה תמיר: שיש מחיקות.
אילנה תמיר: זה נכון שאת המחיקות הגדולות אתה רואה.
אילנה תמיר: הבנק נותן מגוון שירותים.
אילנה תמיר: ואמרו פה מקודם, בסופו של דבר הרווח הנקי, השורה התחתונה משפיעה, יש שנים שהרווח הוא ממשקי הבית.
אילנה תמיר: יש שנים שהרווח מהלקוחות הגדולים.
אילנה תמיר: כל הנושא של התמחור היום לפי מגזרים עסקיים או נושא שכל הנדידה הזאת, גם עולה המון כסף ליצר אותה, המון.
אילנה תמיר: אבל הנושאים האלה של הנדידות הפנימיות בכל הבנקים, הולכים ומתפתחים.
אילנה תמיר: במפורש יש שנים ככה ושנים אחרת.
אילנה תמיר: לגבי נתינת אשראי גם קטן וגם גדול.
אילנה תמיר: יש ועדות אשראים בבנק ואתה בוחן אותו ואתה מסתכל עליו, מה הוא עושה.
אילנה תמיר: יחזיר חובות, מה הרקע שלו.
אילנה תמיר: ואומר, אני אביא לך את החבר שלי ואני אתן לו המלצה אישית - הוא טוב, הוא לא מהרחוב - זה גם חלק מהפרמטרים כמו המלצה.
אילנה תמיר: אבל זה לא השיקול העיקרי.
אליעזר גולדברג: ההסבר להעלאה?
אילנה תמיר: משקף את התשומות שלנו.
אילנה תמיר: והתשומות הבנקאיות התייקרו להערכתנו בשיעור גבוה יותר.
אילנה תמיר: וכתבנו מכתב לבנק ישראל, והוא דווקא "נפנף" אותנו הצידה, לא התייחס.
אילנה תמיר: בתקופה הנדונה, התייקרו עלויות תשומות של אחזקת מבנים, חשמל וארנונה.
אילנה תמיר: בשנה האחרונה, מ- 1.7.03 העלאת התעריפים הגורפת האחרונה, המדד באמת לא עלה.
אילנה תמיר: עלויות תשומות אחזקת המבנים התייקרו ב6.1%-.
אילנה תמיר: שירותי תקשורת 3%, חלק מתשומות.
אילנה תמיר: מחירי התחבורה עלו בתקופה הנדונה 5.6%, מחירי הדלקים עלו ב5.8%-.
אילנה תמיר: התשומות שהם רלוונטיות לנו ונכנסות בכל התחשיבים של עלויות שלנו.
משה סופר: שאנחנו נותנים אותם ללא עמלה.
משה סופר: לדוגמא, ברגע שמופקד שיק, יש מערכת שלמה של טיפול שמלווה את השיק הלאה.
משה סופר: כל הנושא של המסלקה, סליקת השקים וכדומה.
משה סופר: זה 1.21 מתוך פעולה.
משה סופר: כל פעולה, יש לה עלות רישום פעולה, מעבר לעמלה.
משה סופר: דוגמא פשוטה, של פעולה שעם עלות מאוד מאוד גבוהה, כל הפעילות של הסליקה בין הבנקים, בממוצע, במחיר אפס.
משה סופר: כנ"ל משיכה מהחשבון.
משה סופר: גם משיכה מחשבון, אם זה בשיק, היא פטורה מעמלה.
משה סופר: חוץ מ1.21- שהוא רישום.
משה סופר: צריך לבדוק, אפשר לשלם - אי אפשר לשלם.
משה סופר: כך שיש פעולות שהם במפורש, הם ללא עמלה.
משה סופר: גם משיכה מהקיר - היא בעצם ללא עמלה.
רן כהן: מעט נצטרך לדעתי, לגייס להם איזה גמילות חסדים.
משה סופר: זולה מפעילות מול פקיד בדלפק.
משה סופר: גם בשירות העצמי, העמלות יותר זולות בהרבה ממה שבדלפק.
אילן ליבוביץ: אתה רוצה שאנחנו נאמין.
רן כהן: ארבעה מיליארד שבע מאות תשעים.
רן כהן: בשנת 2000, שישה מיליארד שבע מאות שמונים.
רן כהן: על מה אתם מדברים.
רן כהן: מה אתם בוכים?
רן כהן: זה בא מהכסף של האזרחים בישראל.
רן כהן: על מה הבכי.
רן כהן: זה נתונים של בנק ישראל.
רן כהן: מערכת שבאה קודם כל לאזן את המגזר העסקי לטובת המגזר המשפחתי.
רן כהן: המגזר המשפחתי לא חייב לסבסד את המגזר העסקי.
רן כהן: דבר שני, שעובדים באיזה שהיא רמה של צניעות.
רן כהן: אמנם הבנקים מגלגלים המון מיליארדים.
רן כהן: אבל הגיע הזמן שעם הבונוסים שמחולקים למנהלים, לא יהיו מנקרי עיניים ולא ימשכו את כל מערכת השכר במשק לשמים.
רן כהן: ושתעבדו באיזה שהיא צניעות שבה צריך משק במצב קשה, שאתם כל הזמן גם אומרים, מצב קשה, לעבוד.
רן כהן: יש גם איזה נורמות מוסריות.
רן כהן: למרות שמתעסקים בכסף.
רן כהן: זה לא בצע כסף - זה כסף של האנשים.
רן כהן: אתם עוסקים בבצע כסף.
יעקב דנון: ישראל.
יעקב דנון: אני חושב שנגעו בו בקצה, אבל כל מה שקורה בשנים האחרונות, זה בנקאות בנושא הבנקאות הישירה.
יעקב דנון: יש הרבה יותר תחרות, הרבה יותר דיפרנציאליות בין הבנקים, כאשר פוטנציאל החסכון פה ללקוחות, הוא הרבה יותר גבוה מאשר בבנקאות.
יעקב דנון: ויציאת לקוחות.
יעקב דנון: למשל שירות זה מאוד דומיננטי, אמינות של בנק זה מאוד מיללנטי.
יעקב דנון: התפרסמו לאחרונה די הרבה בעיתונים, שהרבה אנשים שהוציאו כספים בחו"ל, חוזרים לארץ.
יעקב דנון: משני טעמים.
יעקב דנון: טעם אחד זה לטעם של ידיעות וטעם שני, שפתאום הרגישו שעמלות בחו"ל, הם באמת עמלות.
יעקב דנון: אם יאחדו עמלות - מי שינזק מזה - זה הציבור בסופו של דבר.
יעקב דנון: ברגע שהציבור ידע מה הוא משלם על כל דבר - הוא צריך לדעת.
אילנה תמיר: שדיון בעמלה ספציפית הוא הדבר המרכזי.
אילנה תמיר: אבל אני כן אגיד לך בכל זאת באופן כללי.
אילנה תמיר: פעם לא מזמן, היו שני סוגים.
אילנה תמיר: היה ויזה אחד, כרטיס אשראי ויזה שחילק בל"ל ודיסקונט היה "חבר" שלנו אז.
אילנה תמיר: והיתה עמלה והיה הכרטיס אשראי של בנק הפועלים.
אילנה תמיר: מאז, יש ויזה בל"ל, ויש ויזה דיסקונט, ויש לבינלאומי.
אילנה תמיר: והתוצאה היא שגם בתחום הזה, התחרות מאוד גדלה.
אילנה תמיר: דרך אגב, בתחום כרטיסי האשראי התחרות בארץ מאוד עזרה.
אילנה תמיר: ועלויות התפעול של הפלטפורמות של כרטיסי האשראי, הם סופר-יקרות.
אילנה תמיר: אני לא מדברת על זה שיקר מאוד להכניס כרטיס אשראי חדש, כמו שאנחנו עשינו.
אילנה תמיר: אתה דיברת על העמלות הצולבות וכל הדברים האלה.
אילנה תמיר: אני אגיד באופן כללי.
אילנה תמיר: כל בית עסק, הוא סולק את הויזה נניח באחד הסולקים.
אילנה תמיר: אתה מביא את הכרטיס שלך והוא מגהץ לך ואח"כ הולך בפנים בכל העורקים וצריך לנסוע, אם הוא סולק דרך דיסקונט, הוא צריך לנסוע לבל"ל ולראות אם יש כיסוי וכדומה.
אילנה תמיר: ויש עמלות צולבות.
אילנה תמיר: התחרות של העמלות הצולבות, אחד הדברים הכי תחרותיים שיש כרגע במשק.
אילנה תמיר: להפך הממונה על ההגבלים העסקיים, הוא קבע איזה שהוא רף שאי אפשר לעמוד בו.
אילנה תמיר: הוא כל-כך נמוך מבחינת עלויות הייצור.
אילנה תמיר: אתה לא הולך לעסק וקונה נעליים, והוא אומר לך, בוא הנה, אם אתה קונה דרכי, עולה לך 100 ש"ח - אבל לא אומר לך אם תביא לי כרטיס ויזה משוך על בל"ל - תקבל 99 ש"ח.
אמנון כהן: לי כרטיס אחר.
אמנון כהן: אני צרכן, אני לא מבין.
אמנון כהן: אז אני אומר לו, לא אני עובד עם זה - אז הוא אומר לי, אם יש לך מזומן, אני אתן לך הנחה.
מוטי פיין: אני רוצה להגיד משהו יותר כללי.
מוטי פיין: ההכנסות התפעוליות, דהיינו הכנסות מעמלות בניגוד להכנסות פיננסיות.
מוטי פיין: מקובל במדינות בסדר גודל כמו שלנו, כמו בלגיה, פורטוגל, יוון, שזה מכסה משהו בסדר גודל של 60% מההוצאות התפעוליות.
מוטי פיין: ואנחנו אכן נמצאים שם ברמה.
מוטי פיין: כך שהם לא מסכנים.
מוטי פיין: המצב הוא לא חריג אצלנו, לא כלפי מטה ולא כלפי מעלה.
מוטי פיין: בתחילת הדיון העלתם את העניין שבנקים יפשטו רגל, של מעילות.
מוטי פיין: אני רציתי להזכיר את הפעילות שלנו בנושא.
מוטי פיין: קודם כל, בשנתיים האחרונות אנחנו הורנו לבנקים למנות בכל בנק, פונקציה שנקראת, קצין ציות לצורכי הוראות בענייני היחסים עם הלקוח.
מוטי פיין: אם זה ענייני הלבנת הון בלבד בשני הנושאים האלה, קצין הציות חייב לוודא שכל ההוראות בתחום זה מטעם המפקח על הבנקים והרשויות האחרות, אכן מיושמות בבנק.
מוטי פיין: כמו כן, במהלך השנים האחרונות, אנחנו הוצאנו קודקס מאוד רחב של עניינים שצריכים להיות מכוסים ע"י רואה החשבון והמבקר הפנימי.
מוטי פיין: זה היה גם קודם, אבל בשנים האחרונות זה הורחב במידה ניכרת.
מוטי פיין: כמו כן, כדי לוודא שהעניינים התנהלו מבחינת הבקרה כראוי.
מוטי פיין: אנחנו הורנו שפונקציות מסוימות כמו בקר סיכונים, אסור שימונה לו אדם אחד, צריך להיות אדם נוסף.
מוטי פיין: לגבי בנקים בינוניים וקטנים, זה מעמסה גדולה מאוד בשכר.
מוטי פיין: יש כמה פונקציות כאלה שעפ"י הוראת המפקח על הבנקים, צריכים להתמנות בכל בנק ובנק, בין אם הוא גדול ובין אם הוא קטן.
מוטי פיין: והכל כדי שהבקרה והביקורת יהיו כראוי בכל בנק ובנק.
מוטי פיין: יש גם אחריות.
מוטי פיין: אם המפקח על הבנקים, הורה למנות קצין ציות והתברר בסופו של דבר, בביקורת של המפקח על הבנקים, שהוראות מסוימות לא מולאו - יבוא בחשבו גם שישאל שאלות.
רן כהן: לא עומד לחלק בונוסים בסוף השנה.
רן כהן: ואני פונה אליכם, אנחנו בשנה קשה חברתית וכלכלית.
רן כהן: אל תנקרו עיניים לציבור.
רן כהן: אני אומר לך מר פיין, אין לי, מכל הדיון הזה, שום הרגשה שאתם מפעילים סנקציות.
רן כהן: אתם לא מפעילים סנקציות.
רן כהן: מה שהולך לפלילי - הולך לפלילי.
רן כהן: אבל הסנקציות שאתם צריכים להפעיל כשוט על הבנקים - אתם לא מפעילים אותם - תפעילו אותם.
רן כהן: הדבר השלישי.
רן כהן: אני פונה למבקר המדינה.
רן כהן: אני אומר לך תחושתי היא שהאזרח נתון במצב שבו במערכת הבנקאית אין מי שמגן עליו, על האינטרסים שלו ועל הישות שלו.
רן כהן: ואני ממש מבקש ממך שתשקול לעומק הכנת דוח בנושא הזה.
אליעזר גולדברג: הלקוחות.
אליעזר גולדברג: זה תפקיד סטטוטורי בחוק, להגן על הלקוחות.
אליעזר גולדברג: בנוסף, מחובתו אולי, ברמה קצת יותר גבוהה, לדאוג ולשמור על איתנות הבנקים.
אליעזר גולדברג: אבל מחובתו גם להגן על הלקוחות.
אליעזר גולדברג: ג: השאלה היא איזה תוכן נותנים לחובה הזאת.
אליעזר גולדברג: איזה תוכן.
אליעזר גולדברג: נדמה לי שאין הבהרה אצל המפקח על הבנקים במדויק, מהו התחום שאותו הוא יראה כתחום סמכותו.
אליעזר גולדברג: שמעתי על ההוראות וההנחיות בקשר להגנה על הלקוחות.
אליעזר גולדברג: אבל אני לא שמעתי על תפישה.
אליעזר גולדברג: מהי התפישה שלכם.
אליעזר גולדברג: לא כיבוי שריפות כאן ושם.
אליעזר גולדברג: יכולה להיות פרשנות מצמצמת יותר, פרשנות מרחיבה יותר.
אליעזר גולדברג: אבל לדעתי קודם כל, צריך לקבוע את הקווים המנחים לגבי הסמכות הזאת.
אליעזר גולדברג: ד: אני הבעתי את דעתי כבר על כך שיש מקום לתת למפקח על הבנקים, סמכות להטיל קנסות מינהליים על הבנקים.
אליעזר גולדברג: ז"א, היום הסנקציות הן דרסטיות.
אליעזר גולדברג: יש לו סמכויות.
אליעזר גולדברג: אבל הן סמכויות דרסטיות.
אליעזר גולדברג: אני לא מדבר על המקרים הקטסטרופלים.
אליעזר גולדברג: אני מדבר על המקרים היותר מתונים, אבל שיש מקום לנקוט בסנקציה.
אליעזר גולדברג: לדעתי, ואני הבעתי את הדעה הזאת.
אליעזר גולדברג: יש לתקן את החוק במובן זה שתינתן למפקח על הבנקים סמכות להטיל קנסות מינהליים במקרים המתאימים.
אליעזר גולדברג: לא בכל מקרה, לא כשיטה, אלא לשקול מהו המקרה המתאים שבו יש להטיל קנס מינהלי.
אמנון כהן: תפנה לממונה על ההגבלים העסקיים.
אמנון כהן: אני לא יודע מה אתם ביקשתם מהמפקח על הבנקים לבדוק - אבל אנחנו כועדה - מבקשים שהם יבדקו את הנושא של תעריפי עמלות המתואמים לכאורה, בין הבנקים.
אמנון כהן: אני מבקש שיבדוק את זה לעומק.
אמנון כהן: וכמובן אנחנו חושבים שמתוך הועדה, יש לנו אולי כשל מובנה כזה, בפיקוח על הבנקים, שהם אולי לא יודעים יותר מדי להשתמש בסמכויותיהם - או שאולי אין להם את הסמכויות - כפי שציין המבקר.
אמנון כהן: אני מבקש שהם יצטרכו איזה שהוא תיקון כזה או אחר.
אמנון כהן: אנחנו בבית מחוקקים.
אמנון כהן: אתם תמיד תוכלו להיעזר בנו.
אילן ליבוביץ: שאולי היה כדאי לבקש, אדוני היו"ר, מהמפקח על הבנקים לקבל איזה שהוא דיווח תוך איזה שהוא פרק זמן, על סנקציות שהוטלו בשנים האחרונות על בנקים.
אילן ליבוביץ: הליכים משפטיים שנפתחו בעקבות ההפניות שלהם לפרקליטות מדינה/מיסוי נגד פקידים או נגד בנקים, כתוצאה מטענות שהם הביאו לפרקליטות.
מוטי פיין: תחום מיוחד שנקרא, תחום יחסי בנק-לקוח.
מוטי פיין: בתוך תחום יחסי בנק-לקוח, יש שלוש פונקציות עיקריות.
מוטי פיין: הפונקציה העיקרית היא פניות הציבור.
מוטי פיין: את רוב הדברים, המפקח על הבנקים עושה מכח חוק הבנקאות שירות ללקוח התשנ"ה1981-.
מוטי פיין: אחד הדברים שהחוק הטיל עליו, זה לברר פניות ציבור.
מוטי פיין: כתוצאה מזה, יש אופרציה שלמה של יחידה לפניות ציבור.
מוטי פיין: מכוונים אליהם, זה הסקת המסקנות מהתלונות היחידניות שממנו אנחנו לומדים על המצב בתחום יחסי בנק-לקוח.
מוטי פיין: רוב ההוראות בחוברת שנקראת יחסי בנק-לקוח, נובעות מהסקת מסקנות ששורר בעניין יחסי בנק עם לקוח.
מוטי פיין: ברגע שאנחנו מגלים שזכויות של לקוחות נפגעות כתוצאה מפעילות כזאת או אחרת.
אליעזר גולדברג: לא לתלונות ולא למישהו שידחף וידרבן אתכם.
אליעזר גולדברג: כל מה שאני אומר, שתפעילו מדיניות מתי לנקוט, באיזה דרך לנקוט.
מוטי פיין: באופן שיטתי סורקים את חוזי הבנקים עם לקוחותיהם.
מוטי פיין: ומנסים לשרש מהם סעיפים מקפחים.
מוטי פיין: אם לבד מול הבנקים ואם ע"י ביה"ד לחוזים אחידים.
מוטי פיין: דבר נוסף.
מוטי פיין: יש לנו תחום עמלות.
מוטי פיין: אנחנו מיוזמתינו עוקבים אחר עמלות.
מוטי פיין: עמלה שאנחנו חושבים שצריך להכניס לפיקוח - יש לנו מדיניות בעניין הזה.
מוטי פיין: אנחנו סבורים שעמלות שקשורות בתחום מערך התשלומים של המשק.
אמנון כהן: תפעילו אותה.
אמנון כהן: אני חושב שהמבקר שמע את הדברים - דברים קשים ביותר.
אליעזר זנדברג: השר פורז לא הוזמן?
אמנון כהן: השר פורז וצוות משרדו הוזמנו לישיבה, והשר לא מצא לנכון להופיע, כנראה משום שלא היה לו נוח להופיע, ולכן אנחנו חייבים לקיים את הדיון בכל מקרה.
רן כהן: אדוני היושב ראש, נדמה לי שזו מציאות בלתי אפשרית, כי על מה בעצם יתקיים עכשיו הדיון?
רן כהן: המבקר או נציב שירות המדינה ייצגו עכשיו את השר פורז?
רן כהן: אדוני היושב ראש, נדמה לי שבמצב הזה מה שצריך לעשות זה לסגור את הישיבה תוך מחאה.
רן כהן: תאמר אתה את דברך, ואולי המבקר יאמר את דברו, ותסגור את הישיבה.
אמנון כהן: אבל איך המבקר יאמר את דברו אם הוא עוד לא שמע את הדברים?
רן כהן: הוא יאמר את דברו לגבי אי-הופעתו של השר פורז.
אמנון כהן: אני מציע שנשמע את מי שביקש לקיים את הדיון הזה, חבר הכנסת יצחק כהן, ואחר כך נחליט מה לעשות.
אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת יצחק כהן.
יצחק כהן: ראיתי את העניין בחומרה.
יצחק כהן: קודם כול יש פה כמה דברים, לא דבר אחד.
אופיר פינס-פז: אדוני היושב ראש, אני בכל זאת מבקש להציע הצעה לסדר בנושא שדיברתי אתך עליו בטלפון.
אמנון כהן: דיברתי עם יושב ראש ועדת החינוך, והוא אמר שבעקבות הדוח החמור הוא הקדים את הדיון בנושא מוסדות חינוך.
אמנון כהן: אמרתי לו: אנחנו מתכוונים לקיים דיון מעמיק בנושא הזה, ואם אתה רוצה שיהיה דיון מעמיק – לא כותרות - ושנטפל בבעיה האמיתית, בהשתתפות המבקר וכל הגופים הנוגעים בדבר, אנחנו נטפל בנושא הזה באופן ענייני, אבל אם אתה תטפל, אנחנו לא נטפל – חד משמעית.
אמנון כהן: הוספתי ואמרתי לו: אני חושב שנהוג – וזה גם חשוב לך - שאתה כיושב ראש ועדה תפנה אליי , ואני אזמן אותך לוועדה.
אופיר פינס-פז: זה על פי התקנון.
אופיר פינס-פז: זה לא עניין של נוהל.
ירדנה מלר-הורוביץ: הנושא הוא אבטחת מוסדות חינוך, כשהמוקד הוא היערכות לקראת פתיחת שנת הלימודים הבאה.
אמנון כהן: ודיון כזה היה אמור להתקיים שם, בלי שום קשר, אבל בגלל חומרת העניין הוא רצה להקדים אותו.
אמנון כהן: אמרתי לו: אמרתי את מה שיש לי להגיד, ואתה תחליט מה שאתה רוצה, אבל תדע שיכול להיות שאני לא אטפל בזה בכלל.
יצחק כהן: קודם כול יש פה תופעה, שלדעתי, היא פסולה מעיקרה: נושא משרה – לא כל שכן נושא משרה בכירה של שר – מראיין עובדים למשרה ממלכתית בכירה בתוך משרדים של מפלגה.
יצחק כהן: זאת אומרת, הוא הזמין אותם למשרדים של מפלגה ושם הוא ערך את הראיונות.
יצחק כהן: אני מניח שלעובדי מדינה יש השקפות עולם שונות, שהן לאו דווקא קשורות לכישורים שלהם לתפקיד זה או אחר.
אמנון כהן: אתה מתכוון לתפיסת עולם מפלגתית.
יצחק כהן: יש לי יסוד סביר להניח שלכל עובד מדינה יש תפיסת עולם משלו, וזה לא קשור בכלל לכישורים שלו למלא תפקיד זה או אחר.
יצחק כהן: ברגע שאתה שר ואתה מזמין עובדים למשרדי מפלגה כדי לראיין אותם לתפקיד מסוים, לעניות דעתי, זה חמור.
יצחק כהן: ולכן, שאלתי את שר הפנים במסגרת שאילתא בעל פה – והשאילתא בפניכם - אם זה נכון שב-22 במאי 2003 הוא זימן עובדי משרד הפנים בירושלים לראיונות במשרדי שינוי ברחוב החשמונאים.
יצחק כהן: קודם הוא אמר שכן.
משה גפני: לא, קודם הוא אמר שלא.
יצחק כהן: הוא אמר שהוא זימן עובדים ממשרד הפנים, ואחרי סדרת שאלות, כפי שהיא מופיעה בסטנוגרמה שבפניכם, הוא אמר שאלה לא משרדי שינוי.
אמנון כהן: קודם כול הוא אמר "לא", ואחר כך הוא אמר "כן"?
יצחק כהן: אני מסביר.
יצחק כהן: הוא אמר, וזה מופיע בעמוד 25 בסטנוגרמה: "לא נותרה בידי ברירה אלא לשכור משרד מיוחד בתל-אביב שאיננו משרד של שינוי כלל ועיקר".
אמנון כהן: זו הגרסה הראשונה.
אמנון כהן: מה היה אחר כך?
יצחק כהן: לאחר מכן, כיוון שאנחנו יודעים שאלה כן משרדי שינוי ויודעים את הכתובת, המשכנו בסדרת שאלות – גם ידידי אופיר פינס וגם חברי כנסת נוספים – ובסופו של דבר, כשלחצנו ושאלנו מי מממן, הוא אמר ששינוי משלמת עבור המשרד.
אמנון כהן: את השכירות של המקום.
יצחק כהן: בהגדרה, אלה משרדים של שינוי.
יצחק כהן: יש פה שני דברים, אדוני היושב ראש, כבוד מבקר המדינה, מר הולנדר, נציב שירות המדינה.
יצחק כהן: יש פה דבר אחד חמור שמראיינים עובדי מדינה למשרה ממלכתית במשרדי מפלגה.
יצחק כהן: אני מניח שעובד מדינה שהשקפת עולמו ניכרת על פניו – לא יגיע להתראיין במקום כזה, גם אם יש לו הכישורים הדרושים למשרה.
יצחק כהן: יש הרבה דברים שכרוכים בזה, והנציב בוודאי ידבר עליהם.
יצחק כהן: דבר חמור שני: כששר בכיר אומר לך שהמשרד בתל-אביב איננו משרד של שינוי כלל ועיקר, ובסופו של עניין מסתבר שמפלגת שינוי משלמת עבור המשרד, זאת אומרת, שהמשרד הוא כן של שינוי – אנא אנו באים?
אמנון כהן: זה לא קשור להצבעה הכפולה שהיתה.
יצחק כהן: אין קשר להצבעה הכפולה.
אמנון כהן: אני מדבר על הצבעה כפולה של אותו שר שאמר שזה בתום לב.
יצחק כהן: אין קשר בין שני העניינים.
רן כהן: חבר הכנסת יצחק כהן, אלה היו ראיונות של אנשים שהם כבר עובדי מדינה או ראיונות של אנשים שרצו להיקלט כעובדי מדינה?
משה גפני: חלק מהם היו כבר עובדי מדינה.
יצחק כהן: אלה היו ראיונות של עובדי מדינה שרצו להתקבל למשרת ממונה מחוז חיפה.
יצחק כהן: זה מכרז.
אופיר פינס-פז: לפי מה שהשר פורז אמר לי, זה היה במהלך של מכרז פנימי.
אופיר פינס-פז: במהלך הדיון שאלתי אותו, ראשית, האם זה מקובל ששר מראיין עובדים במכרז - אני חשבתי ששר עושה דברים אחרים - והוא אמר לי שזה מקובל ושיש לו נציג בוועדה, והנציג צריך לבצע את הוראת השר, והשר שאל וקיבל אישור לראיין את העובדים במקום המנכ"ל או במקום הנציג, והעובדים הם עובדי משרד הפנים, וזה בעצם או מכרז פנימי או התנהלות כמו במכרז פנימי.
אופיר פינס-פז: ואני הבנתי שהעובדים היו מקרב עובדי משרד הפנים.
יצחק כהן: עובדי מדינה.
אופיר פינס-פז: עובדי מדינה.
רן כהן: לאיזה תפקיד נועד הראיון?
יצחק כהן: לתפקיד ממונה מחוז חיפה, תפקיד בכיר מאוד.
אמנון כהן: בבקשה, חבר הכנסת גפני.
משה גפני: אדוני היושב ראש, אני לא רוצה להיכנס לפרטי העניין, אבל אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה לאחר שחבר הכנסת יצחק כהן חשף את העניין במליאת הכנסת והדברים התנהלו כפי שהתנהלו דרך התשובה של שר הפנים.
משה גפני: בהתחלה הוא הכחיש ואמר שלא היו דברים מעולם, ולאחר שהוא נלחץ בשאלה הבאה, הוא אמר: כן, אבל אלה בעצם משרדים שלא היה עליהם שלט של מפלגת שינוי.
משה גפני: זאת אומרת, זה בבניין המשרדים של שינוי, קומה מעליהם או מתחתיהם או באותה קומה, ושינוי משלמת את השכירות.
משה גפני: זה דבר מאוד חמור, וכאמור, אני פניתי ליועץ המשפטי לממשלה ושוחחתי אתו זמן רב בעניין הזה.
משה גפני: כמובן, אני לא יכול לומר כאן את תוכן השיחה ולפרט את מה שהוא אמר על העניין הזה.
אופיר פינס-פז: למה אתה לא יכול לומר את זה, כמובן?
משה גפני: כיוון שהוא ביקש ממני לא לומר.
אופיר פינס-פז: תגיד שהוא ביקש ממך לא לומר.
משה גפני: אני אתן לך תשובה בכתב.
רן כהן: אתה יכול להגיד מה התרשמת.
משה גפני: התרשמתי מאוד לחיוב מהיועץ המשפטי לממשלה, אם זו השאלה.
משה גפני: ביקשתי ממנו תשובה, וביקשתי תשובה דחופה, כיוון שראיתי שהנושא עולה לסדר היום בוועדה ורציתי לבוא עם חוות דעת של היועץ המשפטי לממשלה, כדי לדעת איפה זה עומד מבחינת המערכת המשפטית של הממשלה.
משה גפני: צר לי לומר שאתמול קיבלתי מכתב מעוזרו של היועץ המשפטי לממשלה שבו נאמר שהוא עדיין לא יכול לתת לי תשובה כיוון ששר הפנים לא נותן תשובה, וזה מה שחמור בעיניי.
אמנון כהן: והוא גם לא מגיע לוועדה.
משה גפני: אם אתם רוצים, אני יכול להביא את המכתב.
משה גפני: אם המצב הוא ששר הפנים התכוון להשהות את התשובה שלו בדבר כל כך חמור ולא לבוא לדיון בוועדה, והוא מקווה שאנחנו לא נמשיך בביקורת, כי הכנסת יוצאת לפגרה - לטעמי, זה חמור מאוד.
משה גפני: אני יכול לתאר לעצמי מה היה קורה לו זה היה שר ממפלגה אחרת שראיין עובדים במשרדים של מפלגה אחרת.
משה גפני: המציאות הזאת היא פשוט בלתי נסבלת.
יצחק כהן: גם השקר הוא חמור מאוד.
יצחק כהן: זה ששר בכיר משקר במליאת הכנסת – זה דבר חמור מאוד.
משה גפני: כן, אני אומר שאני מתאר לעצמי מה היה קורה לו כל הסיפור הזה היה קורה אצל מישהו אחר.
משה גפני: המשמעות היא ששר או כל נושא משרה בכיר יכול בעצם ליצור סחבת, וכתוצאה מכך יירד העניין מסדר היום.