GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
יואל לביא: הייתי בכנסיה הפרנציסקנית עם מהנדס העיר לתצפית על כל העיר העתיקה, ואני אומר לך, בוסינה: ראשית, אנחנו הרי מנסים לפתח שם, וראית את רחוב קהילת דטרויט, שם עשינו משהו יפה, ואנחנו רוצים להרחיב את זה על פני כל שפיק אל עדס.
יואל לביא: רצינו לראות מה אנחנו יכולים לעשות בין הכנסיה לבין מבנה בית הספר של העמותה האורטודוקסית היוונית.
יואל לביא: כשמסתכלים על זה מלמעלה, זה נראה רע.
יואל לביא: יש לזה פוטנציאל, אני מסכים עם זה.
יואל לביא: אנחנו מוכנים לשנות תב"ע שם.
יואל לביא: אני אומר את זה בחוסר ביטחון, כי אני לא בטוח שיהיו כל כך הרבה אנשים שיבואו לגור ולקנות שם.
יואל לביא: זה נשמע יפה מאוד – תנו לנו לבנות בתים.
יואל לביא: אבל כל עוד לא נמגר את התופעה שבה אפשר להשתלט על קרקע – אפילו זמנית – לא יהיה שינוי בדפוסי ההתנהגות של חלק מהאוכלוסיה.
יואל לביא: חלק מהאוכלוסיה הערבית מאמצת את הערכים של חברה מערבית, ונוהגת על פיהם.
יואל לביא: חלק – עדיין לא.
יואל לביא: חלק עדיין מאמין בכוחו לקבוע את כללי המשחק.
אמנון כהן: מהנדס העיר, בבקשה.
אהוד זקסנברג: שמי אהוד זקסנברג, ואני מהנדס העיר.
אהוד זקסנברג: אני מבקש מנציגת שתי"ל להפסיק להשתמש במנטרה הזאת – "לא רוצים פתרונות לאוכלוסיה ערבית בעיר".
אהוד זקסנברג: זה לא נכון.
אהוד זקסנברג: אני הסברתי את זה במספר מקרים - - -
בוסינה דביט: כמה יחידות דיור נבנו עד היום, מאז קום המדינה, לאוכלוסיה הערבית?
בוסינה דביט: תנו לי רק את התשובה הזאת.
אהוד זקסנברג: אבקש מהיושב-ראש לזכות אותי בדקות שירדו לי משלוש הדקות שהוקצו לי.
עסאם מח'ול: היא שאלה שאלה.
אהוד זקסנברג: אני לא נמצא בוועדת חקירה.
אהוד זקסנברג: אני יושב מול גב' בוסינה בידידות רבה.
אהוד זקסנברג: היא אדריכלית, ואני אדריכל במקצועי.
אהוד זקסנברג: היא באה אליי מספר פעמים בשנה, ואני מתייחס אליה בכבוד רב.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אדוני נמצא בוועדה לענייני ביקורת המדינה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: גם לי מגיע לדבר ולשאול אותך שאלות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: היא שאלה שאלה פשוטה.
אמנון כהן: אהוד, אל תתייחס לשאלה שלה, עם כל הכבוד.
אמנון כהן: השאלה איננה במקומה.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: השאלה היא תשובה מדויקת למה שאדון זקסנברג התחיל לומר.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הוא התחיל לומר: אל תדברו על כך שאין פתרונות, והיא שאלה אותו כמה דירות בנית לערבים.
אמנון כהן: אני מסביר לך שוב.
אמנון כהן: הוא לא מוסמך להגיד כמה דירות נבנו.
אמנון כהן: אהוד, אני מבקש ממך להשלים את הדברים.
אהוד זקסנברג: אני ביקשתי להציג את הדברים – זאת היתה יוזמה שלי.
אהוד זקסנברג: אז אי אפשר להתחיל לשאול שאלות לא-לעניין אחרי משפט וחצי.
אהוד זקסנברג: אני אומר שוב לנציגי שתי"ל, ולאלה שטוענים שלא מוצאים פתרונות לאוכלוסיה הערבית.
אהוד זקסנברג: המנטרה הזאת מסתובבת איתנו המון זמן, גם בג'ואריש.
אהוד זקסנברג: את יודעת שכל המקום הזה שעל המפה, מדרום-מזרח לג'ואריש ועד כביש 431, הוקצה להרחבת דיור יחד עם נציגים שלכם ועם נציגי מינהל מקרקעי ישראל.
אהוד זקסנברג: כך שהטענה הזאת, לפיה אין לאן להתרחב ושחוסמים, וכבישים – אינה נכונה.
אהוד זקסנברג: ברשותכם, ניעזר בהדמיה.
אהוד זקסנברג: במקום הזה, עליו אני מצביע כרגע, שתלנו בהדמיה את הרחבת הדיור העתידית שמיועדת לגן חקל ב', שנמצא מדרום לכביש 40.
אהוד זקסנברג: הסברתי קודם, ששכונת ג'ואריש נמצאת בדופן המערבית של העיר.
אהוד זקסנברג: מדרום לג'ואריש, יש הדבקה של עשרות יחידות הדיור העתידיות, שאנחנו מתכננים להכניס למקום הזה, עד כביש 431 שנכנס לכאן.
אהוד זקסנברג: חלק מהסידורים וההסדרים שהיה עם כביש 431, שהוא כביש שהולך מראשון לציון עד מודיעין, היה למצוא פתרונות להרחבת השכונה במובלעת שנוצרה כאן.
אמנון כהן: כמה פתרונות דיור יש בג'ואריש?
אהוד זקסנברג: במקום הזה, עליו אני מצביע, מדובר על 88 יחידות דיור בשלב ראשון.
אהוד זקסנברג: בגן חקל – כ-80 יחידות דיור נוספות.
אמנון כהן: אם רוצים לאייש את זה היום, איפה זה עומד?
יואל לביא: הם בתהליכים.
יואל לביא: יש תב"ע אחת – מתחם 1,2 – מול צומת מצליח, מפגש כביש 40, רחוב קלאוזנר עם ביאליק.
יואל לביא: יש כאן 320 יחידות דיור, שאפשר להוציא עכשיו ולקבל על כך היתר בניה.
אמנון כהן: לאיזו אוכלוסיה זה מיועד?
יואל לביא: למגזר הערבי.
יואל לביא: כל ההנהגה הערבית בעיר יודעת על כך.
אהוד זקסנברג: זה בית הקברות הבריטי, שנמצא מצפון מערב לכביש 40.
אהוד זקסנברג: כאן נמצאת גן חקל א'.
אהוד זקסנברג: אפרופו פתרונות לשטחים חומים: במסגרת הכנת תוכנית אחרת, שמיועדת לתעסוקה, לקחנו והורדנו מהתוכנית הזאת שטח חום שמיועד לבית ספר, ואכן קיים פה בית ספר, והוא פעיל.
אהוד זקסנברג: בעקבות הכנת תוכנית תעסוקה נוספת שנמצאת מדרום, לקחנו שטח חום נוסף והכשרנו גם לשטחים חומים לבתי ספר.
אהוד זקסנברג: חצי ממנו כבר כבוש באמצעות בניה לא חוקית.
אהוד זקסנברג: כשבאים ואומרים שחסרים שטחים חומים – שב"צים ובנייני ציבור – לא ניתן ליישם את זה כרגע.
אהוד זקסנברג: בכל פעם אנחנו מוסיפים בעקבות הכנת תוכניות עתידיות, ובכל פעם זה נאכל מחדש.
אהוד זקסנברג: אז צריך להיות שקופים לחלוטין בעסק הזה.
אמנון כהן: תודה, מהנדס העיר.
אמנון כהן: מר אבישי כהן, כנציג משרד ראש הממשלה, הייתי רוצה לדעת עובדות בנוגע לרמלה.
אמנון כהן: בנוסף, חשוב שתחדד מעט את הנקודה לגבי אופק – הטיפול הנקודתי שהיה גם ברמלה.
אמנון כהן: אני יודע מה זה עשה לשני הערים האלה, ואני רוצה לשאול אם יש המלצה להמשיך את זה לשלוש שנים נוספות.
אבישי כהן: אתייחס תחילה לנושא תוכנית אופק.
אבישי כהן: את תוכנית אופק – בכל הקשור לנושא החינוך – אנחנו ממשיכים לשנתיים נוספות.
אבישי כהן: נושא נוסף שיסייע גם לנושא התעסוקה והפיתוח, שנמצא בתוך תוכנית אופק, נקרא "עידוד".
אבישי כהן: זהו פרוייקט שאמור לפתח את נושא התעסוקה ואת איזורי התעשיה ואתרים מחוללי שינוי, כמו שווקים.
אמנון כהן: הם נכללים בעידוד?
אבישי כהן: יש מספר פרוייקטים.
אבישי כהן: אנחנו מנסים לאשר את זה כרגע מול האוצר.
אמנון כהן: מתי הם נכנסים לפרוייקט?
אבישי כהן: הם בתוך הפרוייקט.
אבישי כהן: הם יצאו מהפרוייקט בגלל הקפאה.
אבישי כהן: מנכ"ל המשרד מנהל את זה כרגע.
אבישי כהן: אנחנו מקווים שנושא העידוד יאושר בקבינט הקרוב.
אבישי כהן: זה היה אמור להיות ב-2003.
אבישי כהן: לא יאבדו את זה – יפרסו את זה לשנים 2004, 2005 ו-2006.
אבישי כהן: זה ירד קצת בסכומים, כי האוצר לא אישר את זה.
אבישי כהן: אבל זה יבוצע.
אבישי כהן: לגבי הטיפול ברמלה.
אבישי כהן: בצמוד עם מהנדס העיר, ראש הרשות ועם כל המינהלת שם, אנחנו נותנים מענה לנושא של הזזת הרכבת ופיתרון של בעיות מחלפים שם, כדי שיאפשרו את פיתוח הבניה ברמלה.
אבישי כהן: כפי שאמרתי בתחילת דבריי, יש בעיה ברמלה כרגע, בגלל בעיות של שטחים פרטיים, בגלל הבעיה של המינהל שהוא לא מצליח לממש את זה, ובגלל בעיה עם משרדים אחרים.
אבישי כהן: אנחנו מרכזים עבודת מטה בעניין הזה.
אבישי כהן: יש לוחות זמנים לביצוע, ואני מעריך שתוך 3-4 חודשים הסיפור של האלטרנטיבה, שיהיה לאנשים לאן לצאת, ייצא לשיווק.
אבישי כהן: נושא הזזת הרכבת קצת יותר מסובך.
אבישי כהן: נגענו גם בנושא המחסומים – זה עלה אצלי במשרד לפני כמה ימים, בישיבה האחרונה.
אבישי כהן: אגב, גם בלוד יש את אותה הבעיה.
אבישי כהן: יש שם כמה מסילות, ואנשים לא מצליחים להיכנס.
אבישי כהן: אנחנו ניתן פיתרון ללוד ולרמלה.
אבישי כהן: משרד התחבורה הבטיח לתת את התשובה תוך 10 ימים כדי למצוא את המימון למעבר עילי או למינהור.
אבישי כהן: בכל מקרה, לטווח הקצר, שיהיו איזשהם מחסומים.
אבישי כהן: אני מקווה שזה יתן בסך הכל פיתרון.
אבישי כהן: כל תוכנית שתבוא מרמלה ולוד – שני הערים הללו במיוחד – תקבל מסלול ירוק מבחינתנו לכל דבר ועניין.
אבישי כהן: תודה.
אבישי כהן: נשמע את נציגי העיר תל אביב.
דוד רבינוביץ: אני רוצה להתייחס לנושא שכבר נגעת בו, לגבי ערביי יפו.
דוד רבינוביץ: העירייה הכינה פעמיים שתי תוכניות "בנה ביתך", והן לא הצליחו במקום.
דוד רבינוביץ: אנחנו חושבים שהסיבה לכך נעוצה במחירים, שהיו יחסית יקרים.
אמנון כהן: עדיף להתלבש על שטח בחינם.
דוד רבינוביץ: אין לנו הפרדה בין מפירי חוק ערבים ליהודים, כולם נמצאים באותה קבוצה.
דוד רבינוביץ: את אותם הצווים שאנחנו מגישים נגד ערבים על בניה לא חוקית, אנחנו מגישים נגד יהודים, ואנחנו לא שואלים.
דוד רבינוביץ: דרך אגב, צווי הריסה אינם מזוהים.
אמנון כהן: יש לכם אלטרנטיבות אחרות, חוץ מ"בנה דירתך"?
דוד רבינוביץ: יש עכשיו תוכנית רעיונית, שתביא כנראה להוזלה נוספת של המחירים.
דוד רבינוביץ: התוכנית נקראת "מחיר למשתכן", ואנחנו מקווים שהפרוייקט הזה יצליח.
דוד רבינוביץ: זה יהיה בתיאום עם התושבים.
דוד רבינוביץ: לגבי הפיקוח על הבניה.
דוד רבינוביץ: הנושא הזה עלה לדרגים הכי גבוהים בעירייה – לרמה של ראש העירייה, ומנכ"ל העירייה, שמטפל בכל הישיבות באופן אישי, ומקבל דיווחים.
דוד רבינוביץ: יש שיתוף פעולה עם המשרד לבטחון פנים.
דוד רבינוביץ: אמנם אנחנו לא מקבלים את מה שאנחנו מבקשים בכל מאת האחוזים, אבל כמובן שיש שיתוף פעולה.
דוד רבינוביץ: יש לנו גם כמויות אדירות של צווים שצריך לבצע, לכן גם להם קשה לעמוד במשימות האלה.
דוד רבינוביץ: אני רוצה לציין את המספרים האדירים שאנחנו מצליחים לעשות.
דוד רבינוביץ: בפועל, בתל אביב אנחנו מבצעים בשנה כ-700 צווי הריסה – גם צווים מינהלים וגם צווים שיפוטיים.
דוד רבינוביץ: יש לנו מערכת ממוחשבת ומקיפה, שדואגת לכך שאף צו לא הולך לאיבוד ולא נשאר בלי טיפול.
דוד רבינוביץ: המערכת בודקת את עצמה, ומבצעים את הצווים בפועל.
דוד רבינוביץ: יכול להיות שיש עיכובים פה ושם, אבל בפועל זה מבוצע.
אמנון כהן: יש לך בעיר 1,410 צווים בסך הכל.
אמנון כהן: 250 צווי הריסה מינהליים, וכ-300 צווי הריסה שיפוטיים – כולם בטיפול כזה או אחר.
אמנון כהן: אני רוצה להתייחס לפיתרון.
אמנון כהן: חוץ מ"בנה ביתך", יש לכם עוד הרבה צווים שצריכים לאכוף אותם.
אמנון כהן: האם יש אלטרנטיבות לאותה אוכלוסיה, שיושבת לצורך הדוגמה בכביש עתידי, או בטיפת חלב עתידית או בבית ספר?
אמנון כהן: מצד אחד אתה רוצה להרוס, ומצד שני לא יהיה לו קורת גג.
אמנון כהן: האם יש לו אלטרנטיבה להיכן לעבור?
דוד רבינוביץ: יש אלטרנטיבה אחת – חברת חלמיש שמטפלת בכל הזכאים של משרד השיכון.
דוד רבינוביץ: הם מוצאים את הפיתרון בחברת חלמיש.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע את נציג משרד התחבורה בנוגע ללוד ולרמלה, ביחס לזרוע שדיבר עליה ראש העיר ובנושא כביש 200 החדש.
דב הלוי: שמי דב הלוי, ואני מנהל אגף תכנון ופיתוח מקרקעין ברכבת ישראל.
דב הלוי: אני חייב להתנצל מראש, כי את ההודעה קיבלנו אתמול, והיה קשה לברר באיזה נושאים בדיוק מדובר.
דב הלוי: לכן, נבחרתי לייצג את הנושא, וננסה לתת תשובות לכל אחד מהנושאים.
דב הלוי: בנושא הכניסה לשכונת הרכבת בלוד.
דב הלוי: הגשנו לעיריית לוד תוכנית של כביש חלופי, שמאפשר את הכניסה לשכונת הרכבת מכיוון גני אביב, ומצריך סלילת כביש של כמה עשרות אולי יותר מזה.
דב הלוי: כך אפשר יהיה גם לנתק את הכניסה לשכונה הזאת ולבטל את המפגש הרחב עם 8 המסילות שיש לנו שם.
דב הלוי: לגבי רמלה, אני יודע שיש שם מפגש להולכי רגל, המעבר שבו נדרס הילד לפני כשנה.
דב הלוי: ניסיתי לברר כרגע אינפורמציה נוספת, ולא עלה בידי.
דב הלוי: אז את התשובות אוכל לתת בשלב מאוחר יותר.
יואל לביא: יש עוד מפגש שמטופל – המפגש שבין מסילת הברזל מאחורי אנדרטת העצם.
יואל לביא: היו שם שתי תאונות דרכים עם שני הרוגים.
נציג המשרד לבטחון פנים: בנושא הרכבת רמלה-לוד, יש כ-20 הרוגים ב-3-4 השנים האחרונות.
נציג המשרד לבטחון פנים: המקרה האחרון היה אתמול בלילה, בלוד.
דב הלוי: לגבי מפגש נוסף, צפונית לשכונת הרכבת – ייעשה שם מחסום בחודש מרץ.
אמנון כהן: היועץ המשפטי של עיריית רמלה רצה להוסיף משפט, בבקשה.
דורון דבורי: אני חושב שזה רלוונטי לכל הערים ביחד.
דורון דבורי: אין לנו אפשרות לאכוף צווי הפסקה מינהליים מבחינה חוקית.
אמנון כהן: אני פונה לשר המשפטים בעניין.
דורון דבורי: גם פניות שלנו ליועץ המשפטי לממשלה לא נענו.
דורון דבורי: אני מתייחס גם לחילוץ ציוד המשמש לבנייה בלתי חוקית.
דורון דבורי: בג"ץ הכריע שבנושא גניבת חול אפשר להחרים ציוד, וכך נוהגים היום.
דורון דבורי: אנחנו מבקשים שיהיה אותו דבר בנושא הבנייה הבלתי חוקית.
דורון דבורי: ביום חמישי איתרתי תחילת בנייה.
דורון דבורי: אם המשטרה היתה יכולה לסייע לי במעצר של אנשים שימשיכו את הבניה, הייתי חוסך את כספם של אלו שבונים, ובנוסף הייתי חוסך את האפשרות שהאנשים האלה ימשיכו את הבנייה שלהם.
דורון דבורי: לצערי, במשך כ-5 שנים, היועץ המשפטי לממשלה עדיין לא השיב לנו על הפניות שלנו.
אמנון כהן: אדוני המבקר, בבקשה.
אליעזר גולדברג: אני חושב שלא צריך להשקיע משאבים רבים כדי לדעת מהן הבעיות.
אליעזר גולדברג: הבעיות מצויות על פני השטח – הפתרונות הם קשים.
אליעזר גולדברג: אי אפשר לראות פיתרון אחד, שיפתור את כל הבעיות.
אליעזר גולדברג: צריך לראות כאן שילוב של כל הפתרונות האפשריים – גם משאבים, גם תכנון, גם שיתוף פעולה מצד התושבים, וגם אכיפה.
אליעזר גולדברג: רבותיי, נושא האכיפה לא יכול להיות מונח בקרן זווית.
אליעזר גולדברג: יש להניח, שהגוף שאמור לטפל עכשיו באכיפה, יתן תנופה לכל הנושא הזה, שהיה רדום בהרבה רשויות מכל מיני סיבות.
אליעזר גולדברג: אני לא בא בטענות דווקא לרשות המקומית, אלא מדבר על התמונה הכוללת.
אליעזר גולדברג: אמרתי שלצד האכיפה צריך למצוא גם את הפתרונות האחרים.
אליעזר גולדברג: אבל אי אפשר לראות את חזות הכל בכך, שכל אזרח יעשה כאוות נפשו.
אליעזר גולדברג: זה לא פיתרון.
אליעזר גולדברג: לכן אני חושב שהאיגום של כל האמצעים וכל הפתרונות יכול לקדם את הנושא.
אליעזר גולדברג: אסור לראות את הבעיה בזווית צרה של פיתרון אחד, שיגאל את העולם.
יפרח בוכובני: אדוני היושב-ראש, בקשת נתונים.
יפרח בוכובני: ברמלה ולוד הוגשו השנה 34 בקשות – אני מדבר רק על שנת 2003.
יפרח בוכובני: בוצעו: 57; לא בוצעו: 47.
יפרח בוכובני: יש לנו 30 בתהליכים שונים.
יפרח בוכובני: אני רוצה לפרט לגבי ה-47 שלא בוצעו על ידי הרשויות השונות, כולל הרשות המקומית, ממ"י, הוועדה.
יפרח בוכובני: בוטלו 24 צווים, ואתן דוגמה.
יפרח בוכובני: ראש עיריית רמלה ציין כאן, שברמלה בוטלו 5 צווים, כי הגיעו להסדר עם אותם אנשים, וכך אמר לי גם היועץ המשפטי.
יפרח בוכובני: יש עוד דוגמאות כאלה.
יפרח בוכובני: יש שיקולים שיפוטיים.
יפרח בוכובני: בסך הכל 21 צווים נמצאים בעיכובים אלה ואחרים של בתי משפט.
יפרח בוכובני: אני רוצה לציין, ש-25% מהצווים שביצענו השנה ביצענו בהידברות, בניגוד לשנים קודמות.
יפרח בוכובני: לכאורה, הרתיעה כיום ניכרת בהשוואה לשנים שקדמו.
יפרח בוכובני: 40% מהצווים שביצענו עשינו בהיערכות מקומית, אבל משודרגת – עם כוחות יס"מ וכולי.
יפרח בוכובני: את שאר הצווים – 35% – ביצענו בהיערכות שמשביתה לנו כמעט את כל שוטרי המרחב, קרי מעל 200 שוטרים מבצעיים באותו רגע נתון.
יפרח בוכובני: כך שזה דורש מאיתנו הרבה מאוד כוחות באותם צווים שלהם אנחנו מגישים סיוע.
יפרח בוכובני: אגע רק בשתים-שלוש בעיות מרכזיות שאנחנו נתקלים בהם.
יפרח בוכובני: אחת מהן היא העובדה שאין המשך טיפול באותם עבריינים, וזה הופך את העבירה לעבירה כדאית מאוד גם מהבחינה הכלכלית.
יפרח בוכובני: בתים שאנחנו הורסים נבנים למחרת בבוקר.
יפרח בוכובני: הם עוברים שוב את כל הפרוצדורה.
יפרח בוכובני: ונכון אמר אבישי – עד כדי התשת המערכות כולן.
יפרח בוכובני: בגלל הכדאיות הכלכלית אין ענישה אפקטיבית בנושא הזה.
יפרח בוכובני: אני מצטרף לדורון – אנחנו לא מחלטרים.
יפרח בוכובני: אנחנו ממש חסרי אונים בבתי המשפט בענישה של אותם מקרים.
יפרח בוכובני: אתן דוגמה אחת שהתרחשה בלוד.
יפרח בוכובני: היו ששה בתים שנבנו על דרך, שאמורה לשרת את המגזר הערבי בהלן קלר.
יפרח בוכובני: קראנו לפרוייקט הזה "הפרח השחור".
יפרח בוכובני: הצווים הוצאו כשהבתים האלה היו בתחילת הבנייה.
יפרח בוכובני: הבתים האלה כבר בנויים כולם, מאויישים, ונולדים שם ילדים.
יפרח בוכובני: היום הפינוי וההריסה שלהם יהיו כמעט בגדר הבלתי אפשרי.
יפרח בוכובני: הכל אפשרי – רק הם ידרשו פי 10 ופי 50 כוחות.
יפרח בוכובני: הם נמצאים בבתי המשפט כבר שנה וחצי.
יפרח בוכובני: זה הגיע לבית המשפט העליון, וזה יורד בחזרה לשטח – של דחיות ודחיות.
יפרח בוכובני: זוהי רק דוגמה אחת, ויש לנו עוד רבות כאלה על שולחננו.
אמנון כהן: אליעזר רוזנבאום, אתה דיברת על הרשות לפיקוח ואכיפה לנושא הבנייה הבלתי חוקית.
אליעזר רוזנבאום: כשאנחנו מדברים על הרשות הזאת, אנחנו גם מתגברים את משרד המשפטים בפרקליטים, ואת בתי המשפט.
אמציה תבואה: אם יורשה לי להביע את דעת מינהל מקרקעי ישראל: המשמעות תהיה הפניית כל משאבי הפיקוח לאכיפה בלבד, בעוד שהיום, כ-85% ממשאבי אנשי השטח הם בממשק עם קידום והתפתחות.
אמציה תבואה: המשמעות של העברת האנשים לרשות האכיפה, תשאיר את המינהל סומא, לדעתי.
אמנון כהן: את זה יחליטו הוועדות.
רפי יולזרי: ברשותך, כבוד היושב-ראש, אגע במספר דברים.
רפי יולזרי: אני מייצג את מרחב יפתח, שנמצא באזור יפו – שכונת התקווה.
רפי יולזרי: צדק המבקר בדבריו, בעניין האכיפה.
רפי יולזרי: מעבר לעוברי החוק, מי שבעצם יוצר את הבעיה הן הרשויות למיניהן, שבעצם אמורות להתחיל את התהליך.
רפי יולזרי: הן אמורות לפקח, לעשות את ה-survey, לראות את כל אלה שלא עומדים בחוק, ואחר כך לבצע את רישום התלונה, להתלונן על התקלה ולהתחיל את התהליך, שברבות הימים יגיע למצב של פיתרון כלשהו של הבעיה.
רפי יולזרי: צריך להפריד בין אכיפת החוק לנושא תכנון הבניה, לבין החוק לאכיפת המקרקעין ומקרקעי הציבור.
רפי יולזרי: כאשר אנחנו באים לטפל בנושא של בנייה בלתי חוקית – אדם שמגיע ובונה חדר נוסף באזור שהוא כביכול שלו נחשב פורע חוק ברמה נמוכה.
רפי יולזרי: העניין שכרגע אנחנו נתקלים בו, הוא הבעיה היותר-קשה, ואם תשימו לב לאזור פארק בגין ואיזור כפר שלם – זה פשוט no man's land.
רפי יולזרי: כאשר המפקחים מגיעים כדי לראות מה המצב, הם נתקלים קודם כל בחומה בצורה – ואני לא משתמש בסופרלטיבים.
רפי יולזרי: הם לא יכולים לבדוק מה בכלל נעשה בפנים, כי קודם כל יש חומות.
רפי יולזרי: האזור של כפר שלם – ואני ממליץ לוועדה לעשות סיור במקום – הוא פשוט סלאמס שאתה לא מתאר לעצמך.
רפי יולזרי: אתה לא יכול להיכנס אליהם.
רפי יולזרי: כדי שהם יוכלו לממש את היכולת שלהם לצלם, כדי לעשות השוואה בין מה שהיה בעבר לבין מה שקורה עכשיו – הם פשוט צריכים מבצע.
רפי יולזרי: הם צריכים להיות אמיצים מאוד, הם צריכים לחשוב מה יהיה למחרת.
רפי יולזרי: הם צריכים לחשוב שלמחרת הם צריכים לאכוף גם את הדברים הפשוטים באותה שכונה, וזוהי בעיה קשה מאוד.
רפי יולזרי: בסך הכל התקבלו במרחב יפתח 659 צווים מעיריית תל אביב בלבד.
רפי יולזרי: מתוכם בוצעו 248, 69 מתוכם במגזר הערבי.
רפי יולזרי: עוכבו 411 – וזה מעביר אותנו לבעיה הבאה.
רפי יולזרי: מגיע בן אדם, שלכאורה יש לו איום כלשהו על הבית שלו, הולך לשופט, ובקלות בלתי נסבלת מקבל במעמד צד אחד צו מניעה.
רפי יולזרי: הוא לא רץ כולו אחוז גיל אל העיריה ואל המשטרה כדי להציג את אותו צו – הוא ממתין, כי זה נותן לו עוד זמן.
רפי יולזרי: מגיעה העירייה, מגיע כח משטרה, כי יש כבר צפי לעימות, ואז הוא מציג את הצו ואומר: אדוני, אתה לא יכול לעשות שום דבר.
רפי יולזרי: והוא צודק.
רפי יולזרי: יש כאן בזבוז של משאבי אנוש.
רפי יולזרי: לגבי נושא האכיפה והסיוע לאכיפה.
רפי יולזרי: מידי שבוע – ואני חושב שזה ללא תקדים במדינה הזאת – אנחנו נותנים סיוע לרשויות אחרות, ובמקרה זה לעיריית תל אביב בנושא הצווים המינהליים – בין 15 ל-19 צוים בשבוע.
רפי יולזרי: לא כולם מבוצעים, אבל זה בהתאם לסדר העדיפות של העירייה.
רפי יולזרי: כלומר, מה שיותר חשוב להם ומה שיותר בוער להם.
אמנון כהן: אני מוכרח לסיים, כי עומד להתקיים דיון נוסף.
רפי יולזרי: אבל יצאה כאן ביקורת מרומזת על הסיוע - - -
רפי יולזרי: סליחה, אדוני, אבל בלי שום צדק.
רפי יולזרי: מכיוון שאם אני אומר לך שבמרחב יפתח אנחנו נותנים סיוע ל-19 צווים בשבוע, הרי שבשבועיים אנחנו גומרים את כל הצווים של עיריית רמלה.
רפי יולזרי: אז על מה הביקורת?
רפי יולזרי: בנושא הפלישות לדירות הבעייה כפולה ומכופלת, מכיון שאם מגיעים לשם, אין אישור להרוס את המקום.
רפי יולזרי: היינו בישיבה עם היועץ המשפטי של עיריית תל אביב, והוא הבטיח לשלוח מכתב.
רפי יולזרי: גם הצווים שלא מבוצעים בגלל ריבוי צווים מבוצעים בסופו של דבר.
רפי יולזרי: אנחנו מודיעים לעירייה מראש ללכת לבית משפט כדי לדחות אותו.
רפי יולזרי: כך שכולם מבוצעים, אז אני לא מבין על מה מלינה עיריית תל אביב.
דוד רבינוביץ: לגבי הדברים שאמר רפי.
דוד רבינוביץ: נכון שיש לנו קשיים.
דוד רבינוביץ: אני לא יודע אם אתם יודעים, אבל כבר מחודש ספטמבר התחלנו לצלם שליש מהעיר כל שבועיים.
דוד רבינוביץ: צווים מוגשים על כל השינויים בקרקע – על כל מה שצץ תוך שבועיים.
אמנון כהן: בנימה זו, אני רוצה לסכם את הדיון הזה.
אמנון כהן: אדוני המבקר, כבודו יחשוב מה הוא יעשה עם כל מה שעלה כאן.
אמנון כהן: אנחנו כוועדה, נפנה תחילה קריאה אל ראש הממשלה לאמץ גם את רמלה ואזורים אחרים בארץ כאשר הוא נותן את הדגש לערים עכו ולוד, ואף לשקול את המשך פרוייקט אופק ואת הטיפול הנקודתי ב-11 היישובים.
אמנון כהן: ייתכן שביישובים מסויימים צריך להוריד תקציב ממשרדי ממשלה שונים, אבל אנו קוראים שלא להפסיק את הפרוייקט כפרוייקט, אלא לתגבר את הנושאים שעדיין טעונים טיפוח – ומדובר בפרוייקטים העתידיים של הערים האלה.
אמנון כהן: שנית, נפנה כוועדה לשר המשפטים וליועץ המשפטי לממשלה, במטרה לשנות דפוסי התנהגות של אזרחים בכל הקשור להשתלטות על קרקעות.
אמנון כהן: יש להמציא מתכונת אחרת להפסקה מיידית של בניה בלתי חוקית – כדי שכשמזהים בנייה בלתי חוקית, הם יוכלו לעצור את זה מיד.
אמנון כהן: הדבר גם יחסוך עוול מאותם אנשים שבונים, כי אחר כך צריך להרוס ולשלם את ההוצאות.
אמנון כהן: בנוסף, פתרון כזה ימנע את כל נושא האכיפה, בתי המשפט והצווים.
אמנון כהן: אם כבר נותנים צו מניעה לאחר שהבונה פונה, יש לדאוג לכך שצו המניעה יגיע לאותן רשויות שהוציאו את הצו נגד אותו אדם שבונה, דהיינו: המשטרה ורשות העיר.
אמנון כהן: כמו כן, יש לחשוב באותה הזדמנות על עונשים לאותם עבריינים שעברו על החוק.
אמנון כהן: צריך לחשוב על פתרון גם לנושא הזה – היום אותו אדם יכול להמשיך במעשיו שוב ושוב, ואין לו איזושהי ענישה ואלמנט הרתעתי.
אמנון כהן: עם זאת, אני פונה אל ראשי הערים למצוא פתרונות לפני שבאים להרוס בית.
אמנון כהן: צריך שיהיה פיתרון דיור.
אמנון כהן: אנחנו נפנה בנפרד לכל משרדי הממשלה השותפים לדיון כאן – משרד ראש הממשלה, משרד השיכון, משרד התשתיות הלאומיות ומינהל מקרקעי ישראל – ונקרא להם לתת את הדעת לנושא בניית דיור ציבורי כאשר מתכנסת ועדת ההיגוי העליונה, קודם כל לאוכלוסיה הערבית, וגם לאוכלוסיה החלשה במדינת ישראל.
אמנון כהן: בסופו של דבר, אחרי שמכרו את הדירות, גם הנושא הזה נופל בין הכיסאות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: הסיפא של דבריך חייבת להיות גם בנוגע לפנייה הקודמת של תוכנית אופק – שהתוכנית תהיה מול עיניה, למצוא פיתרון דיור לציבור הערבי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: לא יכול להיות שימשיכו בתוכנית האכיפה במשרדים, כאילו מדובר רק בעבירות.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: צריך קודם כל את הפיתרון החלופי, ואחר כך את כל הדברים האחרים.
אמנון כהן: את זה ישקלו בתוכנית הזאת.
אמנון כהן: אני לא יכול להכתיב להם.
אמנון כהן: אני ביקשתי.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו מסכמים את ההצעה שלנו.
עבד-אלמאלכ דהאמשה: אנחנו יכולים להמליץ מה שאנחנו מוצאים לנכון.
אמנון כהן: אני לא יכול להמליץ, כי אני לא יכול לתת יד לדברים בלתי חוקיים.
אמנון כהן: לכן אני ממליץ שימצאו פתרונות דיור לאוכלוסיה הזאת.
אמנון כהן: שנית, אני מבקש מאותם ראשי הרשויות, שבכל תהליך של פתרונות דיור ובניית מוסדות ציבור, ישתפו מראש את האוכלוסיה הערבית בעיר.
אמנון כהן: כך לא יווצר מצב, כמו בתל אביב, שם יזמו פרוייקט יפה של "בנה דירתך", והפרוייקט לא יוצא לביצוע כי הוא לא תואם מראש עם האוכלוסיה שגרה במקום.
אמנון כהן: לא בדקו את היכולת הכלכלית שלהם, למשל.
אמנון כהן: לכן אני קורא מראש לקחת בחשבון את האוכלוסיה המקומית, ולשלב את ראשי הקהילה ואת הנציגים שלה בקבלת ההחלטות לפתרון כל הדברים הללו.
אמנון כהן: אני מודה לכולכם על ההשתתפות.
אמנון כהן: ברשות אדוני מבקר המדינה והצוות, רבותיי חברי הכנסת.
אמנון כהן: אני רוצה לפתוח את הדיון בנושא בקשה לחוות דעת מבקר המדינה על התנהלות שר הפנים בעמותה לפלורליזם ופיטורי רשם העמותות.
ירדנה מלר-הורוביץ: לא התקבל מכתב משר הפנים.
אמנון כהן: שר הפנים התקשר אליי ביום שזימנו אותו, ואמר שהוא שלא יוכל להגיע, אלא יעלה בכתב את נימוקיו.
אמנון כהן: הבנתי שלא קיבלנו מכתב.
אהוד רצאבי: כהערה, שר הפנים יושב כרגע בוועדת הכספים, בדיון בנושא הארנונות ברשויות המקומיות.
אמנון כהן: זימנתי אותו לפני עשרה ימים.
אמנון כהן: באותו יום שבו הוא קיבל את הזימון הוא התקשר אליי, ואמר לי שהוא לא מתכוון לבוא, אלא ירשום את דבריו ויעביר אותם לוועדה.
אמנון כהן: הוא אמר שבעקבות הדיון היום, אם מבקר המדינה יחליט לחקור ולבדוק את הנושא, אז אין בעיה מצידו.
אמנון כהן: הוא אמר שהוא פתוח, ושאם צריך לבדוק משהו, שיבדקו.
אמנון כהן: כך הוא אמר לי בטלפון.
אמנון כהן: הבנתי שהוא לא שלח מכתב.
אמנון כהן: אם נקבל מאוחר יותר את תגובתו או התייחסותו של שר הפנים, אעביר אותה כמובן למבקר המדינה.
אמנון כהן: האנשים שנתקלו בנושא הם חברי הכנסת משה גפני ומאיר פרוש – היו להם שאילתות והידברויות בתוך המליאה.
אמנון כהן: מכאן אני מעביר את רשות הדיבור ליוזם הדיון, חבר הכנסת גפני, ולאחר מכן לחבר הכנסת הרב פרוש.
משה גפני: אדוני מבקר המדינה, חברי הכנסת, רבותיי.
משה גפני: אני ביקשתי את הדיון הזה לאחר מספר דברים שאירעו, ואני סבור שמבקר המדינה הוא המתאים ביותר לתת חוות דעת בעניין הזה.
משה גפני: על פניו נראים פה דברים שאינם תקינים, בלשון המעטה.
משה גפני: מדובר על עמותה בשם "המכון הליברלי למחקר וחינוך".
משה גפני: נמצא פה רשם העמותות לשעבר ורשמת העמותות בפועל, ואם אני טועה בנתון כזה או אחר, אני מבקש שיתקנו אותי.
משה גפני: העמותה הזאת הוקמה בשנת 1987.
משה גפני: זוהי עמותה שלא הגישה דו"חות כפי שמתחייב בחוק.
משה גפני: העמותה הזאת התעוררה לחיים לאחר הרבה שנים, בשנת 1998.
משה גפני: מי שהיה האיש הפעיל בה, שגם פנה על לוגו של מפלגת שינוי, היה שר הפנים אברהם פורז, שהיה אז חבר כנסת במרצ.
משה גפני: זה היה בשנת 1998, במקביל לתקופה שבה הוקמה מפלגת שינוי ורצה ברשימה עצמאית – די במקביל לזמן שבו ביקשו לחדש את הנושא של העמותה.
משה גפני: חברי חבר הכנסת הרב פרוש העלה את הנושא בשאילתה לשר הפנים, וקיבל תשובות מאוד לא ברורות.
משה גפני: אנחנו ישבנו במליאת הכנסת ודי השתוממנו, כיצד שר בממשלת ישראל – במיוחד שר הפנים שמופקד גם על רשם העמותות – נותן תשובות, שבפרוטוקול נראות כסותרות אחת את השניה.
משה גפני: מה גם שמתברר שהן ככל הנראה לא נכונות.
משה גפני: מכיוון שהיתה כתבת תחקיר בעיתון ידיעות אחרונות, יש כאן כמה קטעים שמצוטטים, ואבקש לקרוא ברשותכם חלק מהדברים: "הצטרפו חברי עמותה חדשים, ביניהם אילן שלגי, שהיום הוא חבר כנסת מטעם שינוי ויושב ראש ועדת החינוך של הכנסת.
משה גפני: עם הצטרפותם של החברים החדשים – ואגב, כולם חברי מועצת שינוי – הוגברה פעילות העמותה.
משה גפני: הוצאותיה, בעיקר תחת הסעיף 'עלויות כנסים', הסתכמו ביותר מ-300 אלף ש"ח בשנה בממוצע.
משה גפני: כמו חברי העמותה והוועד המנהל, גם התכנים הפכו דומים יותר ויותר למצע שינוי.
משה גפני: כמה מהכנסים אף נערכו בשיתוף עם המפלגה.
משה גפני: איש מהמעורבים לא טרח להסתיר את הקשר הפוליטי.
משה גפני: לדוגמה, נערכו כמה ישיבות של ועד העמותה במשרדי שינוי.
משה גפני: " אדוני המבקר, אני מבקש להעיר כאן הערה.
משה גפני: זה לא המקרה היחיד שבו נעשו דברים במשרדי שינוי.
משה גפני: היה מקרה נוסף, שלדעתי הוא חמור.
משה גפני: אומנם הוא לא נושא הדיון שלנו, אבל המקרה הוא מקרה דומה: שר הפנים ראיין מועמדים לתפקיד בכיר במשרד הפנים במשרדי שינוי בתל אביב.
משה גפני: זהו דבר חמור לפי כל קנה מידה.
משה גפני: "בפרוטוקול של אחת הישיבות צויין במפורש שבהתחשב בכך שבשנה הבאה ייערכו בחירות לראשות העיר בחיפה ובירושלים – יוקדשו חלק מהסמינרים לנושאים הקשורים בבחירות העירוניות.
משה גפני: באחת הישיבות – חודשיים לפני הבחירות האחרונות לכנסת – נרשם בפרוטוקול: 'חבר הכנסת פורז לא מאמין כי הנושאים הרעיוניים עשויים לעניין את התקשורת, ולכן חבל להקצות לכך משאבים.
משה גפני: רצוי לפרסם סמינרים העוסקים בנושאים שממילא מועלים על ידי הגופים הליברלים, כגון הפרדת הדת מהמדינה, חוקה לישראל וכולי.