GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
טלב אלסאנע: מדוע אתם לא מעכבים את האכיפה, עד שיש תוכניות מפורטות והיתרי בנייה – ואז אנשים יוכלו לעבור ליישובים המתוכננים.
יעקב אפרתי: אני אומר שוב, שהתוכנית היא תוכנית כוללת.
יעקב אפרתי: לא התחלנו לעבוד באכיפה.
יעקב אפרתי: האכיפה הייתה ונמשכת.
יעקב אפרתי: דווקא בתחום האכיפה, ההתארגנות החדשה מתעכבת ומשתהה.
יעקב אפרתי: אבל אנחנו בהחלט פועלים בכל התחומים.
יעקב אפרתי: אני מאמין שכל אחד מהמשרדים הנוכחים בוועדה יציג את מה שהוא עושה.
יעקב אפרתי: אני רוצה להמשיך להציג את התוכנית הכוללת, ואחר כך נעבור לאחריות המינהל ולדברים שאנחנו עושים בינתיים.
יעקב אפרתי: המרכיב הרביעי בתוכנית הוא אכיפת זכויות המדינה ואכיפת חוקי התכנון והבנייה – וזהו מרכיב מאוד דומיננטי.
יעקב אפרתי: גם כאן הממשלה הטילה עלינו להקים איגום של כל כוחות הפיקוח – משרד הפנים, הסיירת הירוקה, משטרת ישראל ומינהל מקרקעי ישראל.
יעקב אפרתי: יש ויכוח איך הוא מתארגן – ברשות או במינהלת תיאום.
יעקב אפרתי: התהליך הזה נמצא בעיצומו, ועדיין לא אורגן.
יעקב אפרתי: בינתיים כל אחד ממשיך לפעול בתחומי אחריותו על פי החוק.
יעקב אפרתי: לצורך העניין, כל משרד קיבל את המטלות שלו ואת התיקצוב שלו.
יעקב אפרתי: יש תוכנית מפורטת מאוד לגבי הדברים שכל אחד צריך לעשות – אם תרצו אני אפרט אותן, או לחלופין אפקיד אותן אצלך.
יעקב אפרתי: היא גם מסוכמת בטבלה, שמרכזת את כל המספרים ואת כל התקציבים, ומפרטת מה בא ממקורות המשרדים, ומה בא ממקורות האוצר.
יעקב אפרתי: קיימנו כמה ישיבות מעקב אצל ממלא מקום ראש הממשלה.
יעקב אפרתי: קיימנו כמה ישיבות אצל ראש הממשלה.
יעקב אפרתי: אנחנו מקיימים ישיבות באינטנסיביות רבה מאוד, פעם בחודשיים או פעם בחודש וחצי.
יעקב אפרתי: קשה מאוד להראות ביצועים בפרקי זמן כל כך קצרים.
יעקב אפרתי: למרות זאת, אני מאיץ את כולם לבצע.
יעקב אפרתי: לגבי השלמת התשתיות, כפי שציינתי, הוטלה על המינהל משימה להשלים את התשתיות.
יעקב אפרתי: לצורך העניין, התוכנית הכוללת של השלמת התשתיות לכל 7 היישובים הקיימים, מסתכמת בסדרי גודל של 191,508,000 שקלים.
יעקב אפרתי: בנינו תוכנית רב שנתית לכל יישוב, כאשר ההקצאה לכל יישוב מפורטת, ברמה של כל השנים וברמה השנתית.
אמנון כהן: יש פה גם "מאצ'ינג" שצריך לתת לרשות המקומית.
יעקב אפרתי: אין "מאצ'ינג".
יעקב אפרתי: הביצוע הוא באמצעות המינהלת ובאמצעות חברות מינהליות.
יעקב אפרתי: התקציב זמין.
טלב אלסאנע: ראשי הרשויות מעודכנים בכך?
יעקב אפרתי: כל התקציב הזה מתואם עם ראשי הרשויות המקומיות.
יעקב אפרתי: אני לא רוצה להגיד שכל סכום הוא על דעת הרשויות המקומיות – בכל זאת יש לנו חילוקי דיעות בהרבה מובנים, לגבי מה עושים ראשון ומה עושים שני.
יעקב אפרתי: המוטיב המרכזי בהשלמת התשתיות הוא האופן שבו אנחנו מביאים תשתיות כדי שיבואו תושבים חדשים.
יעקב אפרתי: לכן, בחלק מהמקרים יש לנו ויכוחים עם ראשי הרשיות, אבל בוודאי שזה בדיונים עם הרשויות המקומיות.
אברהים אבו-מחארב: אבל בלקייה לא יודעים מזה בכלל.
קריאה: בלקייה עובדים עכשיו בשכונה 8 להשלמת תשתיות.
טלב אלסאנע: ראש הרשות אומר לך שהוא לא יודע בקשר לתקציב של פיתוח התשתית ביישוב.
קריאה: בכל הרשויות נעשו סקרים של המינהל לקראת הגיבוש של המספר 191 מיליון שקלים.
טלב אלסאנע: מול מי עבדתם?
קריאה: מול מהנדסי הרשויות.
לאוניד גלפנד: אני המהנדס של לקייה.
לאוניד גלפנד: אנחנו באמת העברנו את הדרישות שלנו, אבל אנחנו לא יודעים כמה מתוכן לקחתם בחשבון, ואיך אתם עובדים.
יעקב אפרתי: בלקייה מתוכננים אצלנו 16 מיליון שקלים בתוכנית הרב-שנתית.
טלב אלסאנע: המהנדס לא צריך לדעת על כך?
יעקב אפרתי: הוא צריך לדעת, ואם הוא לא יודע – יתאמו איתו.
אמנון כהן: אתה בטח ביקשת שמונים מיליון.
לאוניד גלפנד: לא שמונים מיליון, אבל יותר.
קריאה: זה רק השלמת תשתיות, זה לא למבני ציבור ולא למבני חינוך.
יעקב אפרתי: אני אתרגם את המונח "השלמת תשתיות", למען הסר ספק.
יעקב אפרתי: השלמת תשתיות זה כבישים, מדרכות, מערכות תאורה.
יעקב אפרתי: הביוב מתוקצב בנפרד, הוא לא חלק מהתשתיות האלה.
יעקב אפרתי: אלה הם התשתיות.
יעקב אפרתי: מעבר לזה, יש מוסדות ציבור של משרד השיכון ומוטי קלרמן יפרט אותן מן הסתם בהמשך.
יעקב אפרתי: ולזה יש 30 מיליון של משרד הפנים, ודודו כהן יפרט אותן בוודאי בהמשך.
יעקב אפרתי: מעבר לזה יש מוסדות חינוך, ומשרד החינוך יצטרך בוודאי לפרט את זה.
יעקב אפרתי: אני עובר עכשיו לדווח על הביצוע של מינהל מקרקעי ישראל.
יעקב אפרתי: תחום האחריות שלנו הוא השלמת התשתיות.
יעקב אפרתי: בתקציב הרב-שנתי שיועד לעניין של השלמת התשתיות של מליארד שקלים, הוקצו 191 מיליון שקלים.
יעקב אפרתי: יש לנו תוכנית מפורטת, איך אנחנו מקצים את זה בין הרשויות המקומיות.
יעקב אפרתי: אנחנו יודעים איך אנחנו מבצעים את זה בכל שכונה, בכל שנה.
יעקב אפרתי: אם זה לא מתואם עם לקייה, יתאמו את זה.
יעקב אפרתי: לדעתי, חובה לתאם את זה.
יעקב אפרתי: אם קרתה טעות – יתקנו אותה.
קריאה: סליחה, איך אתם מסייעים לפזורה שמוגדרת באיזור של לקייה?
יעקב אפרתי: הרצון הגדול שלנו הוא לחלץ את המגרשים שנמצאים היום בלקייה בתביעות בעלות, ולשחרר אותם לשיווק, ואנחנו מקווים שנוכל לקבל ללקייה יותר ויותר אנשים מהפזורה – בוודאי מהפזורות הקרובות.
טלב אלסאנע: האנשים האלה שחיים בינתיים מחוץ ליישוב, מקבלים שירות מהיישוב, והשירות לא מתוקצב ולא מתוגמל עבורם.
יעקב אפרתי: כשאני הייתי מנכ"ל משרד הפנים, הם היו מתוקצבים.
יעקב אפרתי: אך היום לא עליי החובה להשיב על כך.
יעקב אפרתי: התחום השני, שאנחנו אחראים עליו כמינהל מקרקעי ישראל, הוא הקמת היישובים החדשים והרחבה של היישובים הקיימים.
יעקב אפרתי: בענין הזה אנחנו מתקדמים מהר מאוד.
יעקב אפרתי: עשינו פה תקדימים יוצאים מן הכלל, בעיקר בעזרת הסיוע האישי של דודו כהן, כיושב ראש הוועדה המחוזית.
יעקב אפרתי: יש לנו הישגים יוצאים מן הכלל.
יעקב אפרתי: ברהט אנחנו מסיימים את ההפקדה, וב-15 לדצמבר יתקיים דיון להפקדת תוכניות לחצי מהמתחם.
יעקב אפרתי: ברהט אנחנו עוסקים היום בהכפלת היישוב, ואנחנו מכינים לו תוכניות לשיווק של כמות אדירה – סדרי גודל של הכפלת היישוב ל-66 אלף נפש, עם 10,000 יחידות דיור.
יעקב אפרתי: מבחינתנו, זהו הצע אדיר, שיכול לעזור לנו לשחרר את הלחץ של הבנים ברהט, כי ברהט אין לנו פיתרונות להכל, והם יקבלו חלק מהפיתרונות של ההצע הזה.
יעקב אפרתי: מעבר לזה הכוונה היא לקלוט פזורות מסביב לרהט וממקומות אחרים.
יעקב אפרתי: בטרבין גמרנו תב"ע במהירות שיא מדהימה.
יעקב אפרתי: התחילו את העבודות באוגוסט.
יעקב אפרתי: יש לנו הסדר עם שבט הטרבין, ואנחנו מקווים שבפרק זמן קצר מאוד נצליח להביא אותם אל היישוב החדש שלהם.
יעקב אפרתי: אני רוצה להזכיר את מה שאמר שמחה שניאור – באופן חריג, כחלק מתהליך הפיתוח ועל מנת לקדם במקביל לתשתיות, אנחנו גם מרימים בית ספר במימון משרד החינוך.
יעקב אפרתי: זה תקדימי.
יעקב אפרתי: אני מקווה שזה חד פעמי, אבל אם זו תהיה חובה אנחנו נעשה את זה, כי בסך הכל יש פיתרון מוסדי של הקמת מועצה אזורית, שתטפל בכל היישובים החדשים.
יעקב אפרתי: אני מאמין שהממונה על המחוז יפרט את זה.
יעקב אפרתי: מתן תוקף לתב"ע ביישוב החדש באר-חיל הייתה בדצמבר 2003.
יעקב אפרתי: אנחנו צופים את תחילת העבודות בשנת 2004.
יעקב אפרתי: את תחילת שיווק המגרשים אנחנו צופים באפריל 2004.
יעקב אפרתי: קיבולת היישוב הזה היא 12 אלף נפש.
טלב אלסאנע: הבעייה היא, שאנחנו שמענו על הרבה מועדים ועל הרבה דברים טובים.
אמנון כהן: אנחנו נקיים עוד דיון בחודש מאי.
יעקב אפרתי: אני בטוח שראש הממשלה יקיים דיון בעוד שבועיים, ואני צריך לבוא אליו.
יעקב אפרתי: אמרתי לו 2004, הוא מודד אותי בסנטימטרים.
יעקב אפרתי: אתם תמדדו אותי במטרים, והוא מודד אותי בסנטימטרים.
יעקב אפרתי: במובן הזה אנחנו לחוצים מאוד.
אמנון כהן: אז אם טלב אלסאנע מבסוט, אני מבסוט כלשכן.
אמנון כהן: אם זה תעריך היעד, אני גם מבסוט.
אמנון כהן: אם לא, נקיים עוד דיון בחודש מאי.
יעקב אפרתי: בבית פלט, תוכנית המיתאר בתוקף מיולי 2003.
יעקב אפרתי: היום אנחנו משלימים תכנון מפורט ותחילת עבודות, ואנחנו צופים לסיים אותן בשנת 2004.
יעקב אפרתי: אנחנו רוצים גם להתחיל בשיווק באפריל-יוני 2004.
יעקב אפרתי: גם כאן, הקיבולת היא 12 אלף נפש.
יעקב אפרתי: במרעית: תוכנית המיתאר הופקדה.
יעקב אפרתי: תוכנית מפורטת של 3 מיתחמים נמצאת בהכנה.
יעקב אפרתי: הקיבולת: 12 אלף נפש.
אמנון כהן: לכמה אלפי נפש יש כרגע פיתרון הולם, בסופו של כל התהליך הזה.
אמנון כהן: כי מדובר ב-130 אלף.
יעקב אפרתי: יש היום 135 אלף בתוך היישובים.
יעקב אפרתי: הייתרה בפזורות.
יעקב אפרתי: אנחנו מניחים שכל הרחבות שאנחנו עושים יתנו פיתרון כדי לקלוט פזורה.
יעקב אפרתי: אלא אם כן, לאותה פזורות שלא ירצו לכנוס.
יעקב אפרתי: היישובים הבלתי מוכרים לא רוצים לכנוס.
יעקב אפרתי: הם רוצים פתרון.
יעקב אפרתי: זאת בעייה.
טלב אלסאנע: אני רוצה להבהיר את הדברים.
טלב אלסאנע: אותן פזורות שלא רוצות לעבור – אלו הם יישובים שלמים, ורוצים לנצל את התכנון כדי להעביר אותם ממקומם למקום אחר.
טלב אלסאנע: התכנון צריך להתאים את עצמו לאנשים, ולא להתאים יישובים שלמים לתכנון.
טלב אלסאנע: ניקח את היישוב כוחלן כדוגמה.
טלב אלסאנע: זהו איזור שמיועד ל-12 אלף נפשות.
טלב אלסאנע: נמצאים שם אולי 3 אלף איש.
טלב אלסאנע: מאיפה הוא יביא 9 אלף נוספים?
טלב אלסאנע: זאת אחת הבעיות עם התכנון.
יעקב אפרתי: אתה לא מתכנן להיום.
יעקב אפרתי: אתה בונה תוכנית אב ליישוב, ובונה אותה במונחים של התפתחות יישוב.
יעקב אפרתי: מן הסתם, יישוב לא מתחיל ב-12 אלף איש, אלא הקיבולת המלאה שלו היא 12 אלף.
אמנון כהן: כפי שציין חבר הכנסת טלב אלסאנע, יש עדיין בתי ספר באזבסטונים, וזה מסוכן מאוד.
אמנון כהן: אני רוצה גם התייחסות של משרד החינוך לילדים בפזורה.
אמנון כהן: ציין פה ראש המועצה שהוא נותן את השירותים לאותם התושבים שלא גרים באיזור שלו, אבל הוא לא מתוגמל.
אמנון כהן: הוא נותן הרבה מאוד דברים – לא רק חינוך – לתושבים הקרובים אליו, אבל הוא לא מקבל את התקצוב הזה.
אמנון כהן: אבל לי חשוב הילד, הילד שחי בפזורה, רחוק מכל יישוב אחר.
אמנון כהן: מה קורה עם הילד הזה.
אמנון כהן: לנו חשוב שהוא יקבל את החינוך, שיהיה משולב בחברה.
שמחה שניאור: כבוד אדוני היושב ראש, כבוד המבקר.
שמחה שניאור: בנושא אחריות משרד החינוך, אני שותף מלא למה שאמר ראש המינהל.
שמחה שניאור: כי אני ותיק בעבודת החינוך הציבורית, ואני לא מכיר תופעה כזאת של ועדה כזאת ומעורבות אישית של ראש הממשלה אחת לחודש.
שמחה שניאור: ראינו פתרונות, ועם כל ישיבה אנחנו מרגישים שאנחנו מתקדמים.
שמחה שניאור: אבל עדיין, זה לא מספיק.
שמחה שניאור: ברשותך, אני רוצה להתמקד בשני מישורים.
שמחה שניאור: מנהלת המחוז תרחיב בנושא הפזורה.
שמחה שניאור: אני רוצה להתייחס למה שעשתה מדינת ישראל באמצעות משרד החינוך עד שנת 2002, ומשנת 2002.
שמחה שניאור: אני מדגיש במתכוון את השנה הזאת, כי השוני הזה משמעותי מאוד, ולצערנו הוא מאוד מאכזב.
שמחה שניאור: עד שנת 2002 הכנו פרוגרמות בתאום מלא עם הרשויות המקומיות, ובנינו.
שמחה שניאור: יושב פה נציג בכיר של לשכת ראש הממשלה – קיבלנו ציון לשבח.
שמחה שניאור: בכל המגזר הערבי עברנו הרבה מעבר לשתי תוכניות החומש שהוקמו.
שמחה שניאור: גם במגזר הערבי בדרום ובצפון וגם במגזר הדרוזי הצ'רקסי, ועל כך גאוותנו, וזאת גם חובתנו: קיום חוק חינוך חובה.
שמחה שניאור: כבוד היושב-ראש.
שמחה שניאור: משנת 2002, ממשלת ישראל החליטה – בניגוד למה שהיה בעבר – על ערוצים אחרים, שלא דרך התיקצוב שאנחנו והשלטון המקומי היינו רגילים אליו.
שמחה שניאור: זה סיפור של הקצאה באמת יפה של 4,350 כיתות, שממשלת ישראל החליטה עליה בשנת 2002.
אמנון כהן: ישירות דרך משרד האוצר.
שמחה שניאור: אבל משום מה, את כובד הביצוע היא העבירה לשני גופים, שתיכף אפרט אותם, שבכלל לא קשורים למשרד החינוך.
שמחה שניאור: היא לא מנצלת את הניסיון הטוב – וחבר הכנסת טלב אלסאנע יודע אלו בתי ספר יפים קיימים במערכת, לצד המבנים הלא תקינים.
שמחה שניאור: לדוגמה, כפי שהזכיר חבר הכנסת אלסאנע, ביום שני שעבר נפגשנו בישיבת ועדת החינוך בתל-שבע.
שמחה שניאור: יש מבנה חדש ויפהפה של חטיבת ביניים, ובגלל בעיות וסכסוכים שלא קשורים – ההורים מעדיפים להעביר את ילדיהם לקראוונים שבאמת לא ראויים ללימודים.
אמנון כהן: טלב אלסאנע, אתה חייב להתערב פה.
שמחה שניאור: הוא חלק מוועדת משנה שקמה.
אמנון כהן: עזוב את הוועדות, קח את ההורים, ותגיד להם - - -
טלב אלסאנע: משרד החינוך עושה עבודה טובה.
טלב אלסאנע: אבל יש בעיות רציניות שאני אתייחס אליהן.
טלב אלסאנע: הם עוזבים את כל הבעיות הכלליות, והם מחפשים בעיה קטנה – לגביה הם צודקים במאת האחוזים – והם מתלבשים על הבעיה הזאת.
שמחה שניאור: עם כל הכבוד, אני לא מתחרה בפוליטקאים, אבל אני רוצה לומר לכם, שחבר הכנסת טלב אלסאנע משתתף בכל הדיונים, ואנחנו מתריעים כל הזמן – גם השרה וגם המנכ"לית.
שמחה שניאור: בשנת 2002 היתה צריכה להיות לכאורה בשורה טובה.
שמחה שניאור: אבל בפועל, וראש הממשלה יודע את זה באופן אישי, את כובד הביצוע של כל התוכניות הגרנדיוזיות האלה לא העבירו לגורם שהיה מוסמך, ועשה את זה הרבה שנים בשיתוף פעולה.
אמנון כהן: זה שולם כבר?
שמחה שניאור: זה לא שולם.
שמחה שניאור: אין אף תקציב.
שמחה שניאור: קודם כל, החליטו על 2,350 כיתות בביצוע של מפעל הפיס.
שמחה שניאור: זהו גוף שתכליתו אחרת לגמרי – אולי לפתח, אבל לא בכל הקשור למסגרות עם מורים, מסגרת של רווחה על פי הצרכים שלנו, וכן האלה.
שמחה שניאור: למעשה, הוא אולץ על ידי משרד האוצר להוציא מכרז חדש, שמבטל את כל שיטת הבנייה שהייתה לנו – עם מפתחות, עלויות וכן הלאה.
שמחה שניאור: למעשה, היה עיכוב של קרוב לשנה וחצי.
שמחה שניאור: בשנת 2002 – הממשלה החליטה לבנות 2,350 כיתות דרך מפעל הפיס במשך שלוש שנים – קיבלנו בסך הכל ממפעל הפיס, בכל המערכת, 467 כיתות בלבד.
שמחה שניאור: בזמן שאנחנו, עם הרשויות המקומיות, ועם כל הגורמים האחרים – כל שנה, בלי טובות של אף אחד – היינו מקבלים 1,400 כיתות, ועוד 600 כיתות בפיס.
שמחה שניאור: היינו מספקים לפחות 1,400 כיתות שהסתיימו.
שמחה שניאור: לגבי תוכנית ה-PFI.
שמחה שניאור: שר האוצר הקודם יצא הלל על התוכנית, וראש הממשלה ראה בזה בצדק רעיון טוב, בגלל היעדר מזומנים.
שמחה שניאור: אני לא יכול להשתמש במילה "מריחה", אבל אני חושב שמשרד האוצר, שהיה שותף לכל הדיונים האלה, לא רצה אותו מראש.
שמחה שניאור: ולראייה, יומיים-שלושה לפני פתיחת המעטפות, החשב הקודם ומנהל אגף התקציב הנוכחי, הקפיאו באופן חד-צדדי את הפרוייקט.
שמחה שניאור: אומר לכם מה עושה ה-PFI למגזר המיעוטים בכלל, ולמגזר הבדואי בדרום: אם מתוך אלף ה-PFI, שתלינו פה הרבה כיתות – קרוב ל-660 כיתות למגזר הערבי במדינה – קרוב ל-300 רק במגזר הבדואי בדרום, כולל 150 כיתות גן במכה אחת.
שמחה שניאור: אנחנו היום עם אפס התחלות בנייה של האוצר.
טלב אלסאנע: אני רוצה להפנות את תשומת לבך לסוגיה חשובה.
טלב אלסאנע: יש 4,350 כיתות, ואלו הן כל הכיתות.
טלב אלסאנע: הוא נתן את הסקירה, איך עשו את החלוקה – חלק דרך משרד החינוך, וחלק בשיטת ה-PFI.
טלב אלסאנע: בשיטה הזו, משרד האוצר צריך להוציא מכרז לחברות חיצוניות.
טלב אלסאנע: בשיטת ה-PFI מדובר על אלף כיתות.
טלב אלסאנע: המקסימום שהאוכלוסיה הערבית צריכה לקבל בשיטה הזאת הוא 20%.
טלב אלסאנע: הלכו ונתנו 66% מהבנייה בשיטה הזאת למגזר הערבי, והשיטה הזאת בוטלה ולא יצאה אל הפועל.
טלב אלסאנע: לכן, מי שסובל הכי הרבה עקב הביטול, זה האוכלוסייה הערבית.
אמנון כהן: אבל לפי התכנון של שר האוצר דאז, סילבן שלום, זה היה אמור להיות מהר יותר.
אמנון כהן: לכן הוא העדיף לפעול בצורה זאת.
יעקב אפרתי: הכוונה היתה טובה.
אבישי כהן: כעיקרון, היה סיכום שמשרד האוצר יעביר 50% במזומן מיד, להרשאות למשרד החינוך, לבצע מייד.
אבישי כהן: היה מרכיב שנקרא מענק הקמה, לקבלנים היה אמור להיות 50%, וזה היה אמור לצאת ממילא ממקורות האוצר.
אבישי כהן: את זה האוצר לא מבצע.
אמנון כהן: ראש הממשלה יודע שהמצב הוא כזה?
יעקב אפרתי: נקבעה פגישה במשרד ראש הממשלה עם השרים הנוגעים בענין – שר האוצר, שר החינוך, ממלא מקום ראש הממשלה – על מנת להוציא את ה-PFI בבדואים-דרום אל הפועל.
אבישי כהן: הנושא הזה נמצא בטיפול של מנכ"ל משרד ראש הממשלה.
אבישי כהן: מרכיב המזומן שבהחלטה של האוצר אמור להיסגר באותה ישיבה.
אבישי כהן: כרגע ירדו מה-PFI – לא יהיה PFI.
אבישי כהן: במקום זה, מרכיב המזומן יועבר להרשאות מיידיות לביצוע באמצעות משרד החינוך בנוהל הרגיל שהיה בזמנו.
אבישי כהן: זוהי הדרך הכי טובה והכי קלה – כולם מבינים את זה.
אבישי כהן: צריך רק לסגור את העניין באופן סופי עם האוצר.
אבישי כהן: ההרכב של מה שישתמשו, אלו כיתות ואלו בתי ספר כן יבנו במסגרת אותו מזומן שיעבור להרשאות, נמצא באחריות אנשי המקצוע של משרד החינוך.
אבישי כהן: הם יודעים את סדרי העדיפיות.
אמנון כהן: מתי הפגישה עם המנכ"ל?
אבישי כהן: אני מניח שזה ייגמר החודש.
אבישי כהן: אם תרצה, אני אעביר לך דיווח.
אמנון כהן: אנחנו מבקשים דיווח.
שמחה שניאור: אם אתה פותח את ספר התקציב הכחול, אין זכר לשום הרשאה חדשה.
שמחה שניאור: הלוואי שנתבדה בספר הירוק.
שמחה שניאור: כרגע יש תקציב רק להמשכי.
שמחה שניאור: בתקציב 2003, חשבנו שה-PFI מתמהמה, אבל בוא-יבוא.
שמחה שניאור: מצד שני, חשבנו שהפיס יתקדם, אבל הפיס לא נתן לנו את התפוקה הנכונה.
שמחה שניאור: למעשה, בפתיחת שנת הלימודים נאלצנו לתת מבנים נזילים – להמיר כסף, ממש בזבוז כסף.
שמחה שניאור: אבל גם זה לא יהיה לקראת שנת 2004.
אמנון כהן: אני רוצה לשמוע ממשרד ראש הממשלה לגבי הפיס.
אבישי כהן: קודם כל, אני רוצה להזכיר לכולם שאני עדיין לא עובד הפיס.
אבישי כהן: אנחנו מבצעים מעקב על הפיס, וגם שם יש הרבה בעיות, ולא נרד לפרטים.
אמנון כהן: אם יש בעיה עם יו"ר מפעל הפיס, תגיד להם.
אבישי כהן: גם יו"ר מפעל הפיס ניסה לפתור את הענין.
אבישי כהן: ראשית, למפעל הפיס היה עיכוב של 8 חודשים בגלל ההקפאה.
אבישי כהן: האוצר לא נתן לו אישור להימורים.
אבישי כהן: אני רוצה להזכיר לכולם, ושמחה שניאור כבר ציין את זה, שזו היתה תקלה להעביר משימה של בניית בתי ספר לגוף, שהמהות שלו היא דוכני מכירה לכרטיסים.
אבישי כהן: אבל נעזוב את זה.
אבישי כהן: זאת איננה ההחלטה שלנו.
אבישי כהן: כרגע הוחלט שקודם כל הפיס ממשיך.
אבישי כהן: בכל מקרה, את ה-2,300 הפיס ימשיך.
שמחה שניאור: הוא קיבל גם הלוואת גישור.
אבישי כהן: הפיס יסיים את בניית 2,300 הכיתות.
אבישי כהן: בגלל כל העיכובים שהיו עם הפיס, חלק ממרכיב הכיתות – קרוב לאלף – לא נפתרו.
אבישי כהן: כ-1,400 כיתות נפתרו בזכות אותה הלוואת גישור ובזכות לחץ גדול.
אבישי כהן: יש עוד כמות קטנה של כיתות שהן בהקפאה, בגלל החלטה של דירקטריון הפיס, מכיון שמפעל הפיס כרגע בעודף התחייבויות – הוא הוציא התחייבויות מעבר למזומנים שיש לו בקופה.
אבישי כהן: כרגע הוא לא מסוגל לבצע את זה.
אבישי כהן: כל שנה הוא יעדכן.
טלב אלסאנע: יש ילדים שרוצים כיתות.
אמנון כהן: האם 50% של האוצר, עליהם אתה מדבר, כוללים את כל הכיתות?
אבישי כהן: לא, זה קשור ל-PFI, לא לפיס.
אמנון כהן: כמה כיתות היו בפרוייקט ה-PFI?
שמחה שניאור: מתוך אלף הכיתות בפרוייקט ה-PFI, 670 למגזר המיעוטים בלבד, ומתוך זה 300 כיתות במגזר הבדואי בדרום.
אבישי כהן: 2,350 כיתות בכל הארץ.
שמחה שניאור: תוכנית הפיס מתייחסת לשנים 2002, 2003 ו-2004.
שמחה שניאור: מדובר ב-250 כיתות בכל שנה.
אמנון כהן: בשנת 2002 זה יצא לביצוע?
שמחה שניאור: בשנת 2002 היה לנו ביצוע כושל בפיס לא רק במגזר הערבי.
שמחה שניאור: כפי שאבישי כהן ציין, מצפים שבסוף ספטמבר 2004 יספקו לנו סדר גודל של אלף כיתות.
שמחה שניאור: אבל כל שנה, בלי ההרפתקאות האלה של הפיס וה-PFI, אנחנו היינו מקבלים מהם 600 כיתות.
אמנון כהן: בשנת 2002-2003 לא קיבלתם את מכסות מפעל הפיס?
שמחה שניאור: לא קיבלנו את התוצאה.
שמחה שניאור: במבחן התוצאה, דילגו על שנת 2002 מבחינה מאסיבית של כיתות במערכת בכלל, ובדרום בפרט.
שמחה שניאור: הם פשוט לקחו את החלטת הממשלה על השנים 2003-2003, ומשכו אותה, וזה ייגמר רק ב-2005.
שמחה שניאור: האוצר עוד נתן להם הלוואת גישור, במקום לתת לנו הרשאות תקציביות.
שמחה שניאור: אנחנו המקצוענים, שיתנו למקצוענים להמשיך לעבוד.
אבישי כהן: אדוני היושב-ראש, יש לי דו"ח מעודכן של ביצוע של מפעל הפיס ברמת יישוב.
אבישי כהן: תקבל ממני דו"ח מצב מלא על כל 2,300 הכיתות – מה תוכנן, מה בוצע, מה יש כרגע ומה נמצא בהליכי התקשרות, כי יש הרבה חלקים שקשורים לראשי הרשויות.
טלב אלסאנע: מאחר ואנחנו דנים בעניין הבדואים בנגב, אנחנו רוצים לשמוע לגבי הכיתות של האוכלוסיה הבדואית בנגב.
אבישי כהן: יושב-הראש יקבל תמונת מצב.
אבישי כהן: אם יהיה משהו פרטני, נטפל בזה באופן פרטני.
אבישי כהן: ראשי הרשויות יודעים – אני עובד מולם – אתה יכול לדבר עם ידידים שלך, כמו סאלם מחורה, שקיבל טיפול מאוד מיוחד.
אבישי כהן: תקבל דו"ח.
אבישי כהן: יש עדיין כמות של כיתות של הפיס, שנמצאת עדיין בהקפה.
אבישי כהן: מבחינה טכנית היא עדיין בהקפאה.
אבישי כהן: כרגע, מתוך 2,300, כאלף הם אישרו, ואלף עדיין בהקפאה, בהחלטה דירקטוריונית, יצטרכו לשנות אותה כדי להיכנס.
אבישי כהן: בכל מקרה, הממשלה אישרה.
אמנון כהן: אני לא יודע מהן ההתחייבויות שלהן.
אמנון כהן: האם אפשר שההתחייבות הזאת תהיה קודם כל לבניית בתי ספר?
אמנון כהן: מי מחליט בנושא הזה?
אבישי כהן: זה לא ברמה שלי.
טלב אלסאנע: זה נושא לדו"ח הבא של מבקר המדינה.
שמחה שניאור: מתוך 928 הכיתות של משרד החינוך משנת 2002, 780 כבר הסתיימו ב-1 בספטמבר.
שמחה שניאור: אומנם מדובר היה בפרוייקטים קטנים, אבל הם לפחות נתנו לנו את השארית.
שמחה שניאור: הרוב היה של ה-PFI ולפיס היו פרוייקטים גדולים כי רצינו לעשות שיפור מהותי.
שמחה שניאור: לצערנו, קרה מה שקרה.
שמחה שניאור: לגבי תקציב שנת 2004.
שמחה שניאור: חבר הכנסת טלב אלסאנע משתתף בכל הדיונים, ושמע את השרה בוועדת החינוך ובוועדת הכספים, ואת סגן השרה כאשר היא לא חשה בטוב בשבוע שעבר.
שמחה שניאור: אנחנו בתקציב אפס.
שמחה שניאור: לפי החלטות הממשלה שיש לו כאן, אפילו לשנת 2003 – אנחנו צריכים לתת 191.8 מיליון שקלים, ששווים ל-360 כיתות – בשנת 2003 קיבלנו בסך הכל לכל הארץ 430 כיתות.
שמחה שניאור: אבל בשנת 2004 יש אפס כיתות, אז איך נעמוד בנושא הזה?
שמחה שניאור: ועדיין לא התחלנו לדבר על שמונת היישובים החדשים, שיעקב אפרתי דיבר עליהם בהרחבה.
שמחה שניאור: אנחנו באמת משתפים פעולה עם המועצות האזוריות ומתואמים עם המנכ"לים, עם ממלא מקום ראש הממשלה ועם ראש הממשלה.
שמחה שניאור: אנחנו מקדמים פרוגרמות ואנחנו מקדמים בתיאום מלא עם מנהל המחוז, דודו כהן, שיושב כאן – מלבד בית ספר יסודי אחד בטרבין, שמצא בשטחה של מועצה אזורית יהודית, שלא רצתה.
שמחה שניאור: ראש הממשלה, לפניו הבאתי את הנושא, התערב באופן אישי ועזר לנו למצוא ערוץ מבורך כמו מינהל מקרקעי ישראל.
שמחה שניאור: זה לא התפקיד שלו, וזה חריג מאוד.
שמחה שניאור: תמיד אנחנו עובדים מול הרשות המקומית או מול המועצה.
שמחה שניאור: דיברתי עם השרה הבוקר, ואני רוצה לומר את זה בשמה ובשם המנכ"לית: לצערנו, אם המצב יימשך כך, לא נוכל לעמוד בהחלטת הממשלה שדיברה על 400 כיתות במגזר הבדואי בדרום במשך 3 שנים – 2004, 2005, 2006.
שמחה שניאור: משום שהשנה, בשנת 2004, אם לא ישתנה המצב בקריאה השלישית, ואם לא נקבל כיתות, לא נוכל לספק אפילו קראוונים.
שמחה שניאור: לא יהיה לנו תקציב להעביר אפילו לקראוונים.
שמחה שניאור: שמי אמירה חיים, אני מנהלת המחוז.
שמחה שניאור: דו"ח המבקר נוגע לתשתיות פיזיות ולתשתיות פדגוגיות, שגם בהן צריך לגעת, והן קשורות זו בזו.
שמחה שניאור: מבחינת הטיפול הפדגוגי בתוכנית החומש, חלה התקדמות רצינית מאוד בכל הקשור לפדגוגיה – גם בסביבות הלמידה, גם מבחינת רמת המורים והסמכת מורים.
אמנון כהן: המורים הם מהמגזר עצמו?
אמירה חיים: חלקם.
אמירה חיים: יש גם מורים יהודים שנכנסים לבתי הספר האלו, אבל רוב המורים הם מורים בדואים מקומיים, או מורים שמגיעים מהצפון.
אמירה חיים: היתה בעיה של הסמכת מורים לפני שנים, ובשלוש השנים האחרונות התגברנו על התופעה הזאת לגמרי.
אמירה חיים: למשל, בלקייה, אין אף מורה לא מוסמך.
אמירה חיים: יש 29 גני ילדים, מתוכם 16 גני חובה.
אמירה חיים: יש גננת אחת שנמצאת בשנה השלישית של ההסמכה.
אמירה חיים: כל הילדים בלקייה בגילאי 3-4 כבר נכנסו ללמידה.
אמירה חיים: גם את המאמץ הזה סיימנו.
אמירה חיים: מתוך 10 הגננות שנמצאות במקום, 7 גננות נמצאות בסוף תהליך ההסכמה.
אמירה חיים: במגזר הבדואי יש היום מורים מוסמכים או מורים באמצע תהליך הסמכה או בסופו – אין מורה לא מוסמך.
אמירה חיים: יש בלקייה 2 גנים ילדים – בנייה קשיחה, מוכנים לכניסה, חדשים – אבל הגנים ריקים.
אמנון כהן: טלב אלסאנע אמר שהוא יטפל בעניין.
אמירה חיים: יש לחץ של התושבים באזור סביב הגן, למנות גננת שהיא בוגרת י"ב.
אמירה חיים: יושבת ומחכה גננת מוסמכת, ואני לא אשבץ ולא אפתח את הגן הזה – נשאיר אותו סגור, עד שלא נשבץ.
אמנון כהן: שהילדים יקבלו את הכי טוב.
אמנון כהן: אבל לא נתמקד בזה עכשיו.
אמנון כהן: חשוב לי לדעת אם יש ילדים שאינם במסגרת.
טלב אלסאנע: יש.
אמירה חיים: חבר הכנסת אלסאנע מסייע לנו מאוד בכל הקשור לנושא.
אמירה חיים: בנוסף לבתי הספר ביישובי הקבע, שם המצב באמת הולך ומשתפר – למשל, בלקייה אין מחסור בכיתות, ויש אפילו עודף בכיתות לימוד.
אמירה חיים: המצב הזה הוא רק בלקייה, וקצת בתל-שבע.
אמירה חיים: אבל הבעיות הרציניות שלנו הן ברהט, בשגב-שלום, בחורה.
אמירה חיים: עבדנו בצורה מסודרת יישוב אחרי יישוב.
אמירה חיים: לולי הסיפור של ה-PFI, היינו במצב הרבה יותר טוב.
אמירה חיים: נושא התשתיות הפדגוגיות בתוך היישובים הולך ומשתפר.
אמירה חיים: מול בתי הספר ביישובי הקבע, יש 16 בתי ספר בפזורה, רובם כיתות א-ט, תחת הרשות לחינוך בדואים.
אמירה חיים: זוהי רשות מוניציפלית כביכול, של משרד החינוך.
אמירה חיים: משרד החינוך נותן מענה מוניציפלי רק לחינוך בתוך היישובים האלה.
אמירה חיים: מבחינת הצטיידות פנימית – מעבדות, מחשבים, חשמל – מסודרים לחלוטין.
אמירה חיים: חבר הכנסת טלב אלסאנע עשה סיור בכל בתי הספר האלה.
אמירה חיים: כל הערה שהייתה, התקבלה.
אמירה חיים: לגבי תלמידים: אנחנו עושים מאמץ גדול מאוד כדי להביא את כל הילדים.
אמירה חיים: יש נתוני נשירה, כולל בנות.
אמירה חיים: יש הסעות לכל מקום ולכל פינה.
אמירה חיים: כמובן שיש תחנות איסוף, ולא לכל גבעה אפשר להגיע עם אוטובוס.
שמחה שניאור: הרשות אפילו סללה שבילים.
אמנון כהן: האם יש נתונים באחוזים, כמה ילדים לא במסגרת?
אמירה חיים: יש לי נתונים מדוייקים לגבי כמה ילדים נשרו משנה לשנה במערכת, בכל שנה.
אמירה חיים: למשל, משנת תשס"א לשנת תשס"ב, נשרו 10% – 1,300 ילדים יצאו מתוך מעגל הלמידה.
אמירה חיים: משנת תשס"ב לשנת תשס"ג, נשרו 9.4% – ירידה של 6%.
אמירה חיים: לגבי שנת הלימודים הזו, תשס"ג-תשס"ד, בה עשינו מאמץ גדול מאוד, אין לנו עדיין נתונים.
אמירה חיים: אנחנו מצפים ללא-יותר מ-8%.
אמירה חיים: צריך לדעת, שבנות נשרו פחות מבנים.
אמירה חיים: יש עדיין בעייה של נשירה.
אמירה חיים: הבעייה היא בעייה מורכבת, גם שבטית.
אמירה חיים: יש קב"סים.
אמירה חיים: בנוסף לקב"סים שהם ברשויות המקומיות וברשות לחינוך בדואים, מיניתי מטעמנו אדם נוסף במשרה, שיסתובב בין הבתים.
אמירה חיים: נעשית עבודה מאוד רצינית.
אמירה חיים: מצב הנשירה הוא בצמצום.
אמירה חיים: לא הגענו לאן שצריך להגיע, אבל יש צמצום.
אמנון כהן: האם יש בתי ספר מיוחדים לאוכלוסייה הזאת?
אמירה חיים: אין דבר כזה.
אמירה חיים: אנחנו משלבים את כולם בתוך החינוך הממלכתי.
אמנון כהן: אין ילדים עם מוגבלויות?
אמירה חיים: יש חינוך מיוחד.
אמירה חיים: רק כדי לסבר את האוזן, כשמשרד החינוך צמצם מאוד את שעות ההוראה בכל בתי הספר בארץ, במגזר הבדואי בבתי הספר היסודיים, הוספנו 4,500 שעות – רק ליסודי.
אמירה חיים: בשבוע הבא אנחנו מכניסים 25 אלף שעות אפקטיביות לעבודה בבתי הספר היסודיים.
אמירה חיים: אין שום צמצום בתשתיות פדגוגיות.
אמירה חיים: השעות האלה מיועדות גם כדי להחזיר את הנושרים הביתה, לבית הספר.
טלב אלסאנע: התפקיד שלנו, בעיניי, הוא להתייחס למה שאין, לא למה שיש.
טלב אלסאנע: אנחנו יודעים מהו המצב הסוציו-אקונומי של היישובים.
טלב אלסאנע: יש צורך ליישם את הלימודים לגבי גילאי 3-4 ביישובים הבדואים, כולל היישובים הלא מוכרים.
טלב אלסאנע: הדבר הזה לא מיושם, ואם הקימו גנים ביישובים הלא מוכרים לגילאי 3-4, לא הקימו אותם בשכונות, אלא במרוחק מהשכונות.
טלב אלסאנע: הילדים לא נוסעים לשם.
טלב אלסאנע: לכן הגנים ריקים, כי יש בעייה של הסעה.
טלב אלסאנע: ביקשנו להקים אותם בתוך השכונות, כדי שהילדים יגיעו לשם.