GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
קובי זכאי: "העובדה שמנסחי ההוראה התכוונו להחיל אנשים עם זכויות שונות איננה מספיקה לדעתנו כדי להצדיק יישומה של הוראה באופן מפלה, ואני לא אלאה אתכם.
קובי זכאי: הוא קובע שזה מפלה ומזכה אותו בתשלום וגם מותח ביקורת על כך שמשרד הביטחון לאורך שנים לא תיקן את ההוראה הזאת.
קובי זכאי: ובכן כך, לפי מה ששמעתי עד לפני שנה עדיין שילמו מענקי ביגוד.
קובי זכאי: אני לא יודע אם הנוהל שמצאתי באתר התנדבותי הוא הנוהל שעדיין תקף.
מל פולישוק-בלוך: מ-95.
קובי זכאי: אבל אם עד עכשיו עבדו לפי הנוהל הזה, זאת אומרת שלאורך שנים קבעו בתי משפט - -
12953: יש דברים שנעשו באופן חד צדדי.
קובי זכאי: אז זה כבר סיפור אחר, אבל היה נוהל לאורך שנים שבג"ץ קבע ובית דין לעבודה קבע שהם נהלים מפלים ושצריך לתקן אותם ומשרד השיקום עושה שני דברים.
קובי זכאי: ראשית הוא לא מתקן, דבר שני הוא מעלים את המידע מהציבור.
קובי זכאי: כמו כן הוא מגדיל לעשות, למה?
קובי זכאי: כי על פי הנוהל הזה כתוב שמי שזכאי לקבל על פיו תשלום הוא מי שפונה ומבקש, זה לא אוטומטי.
מל פולישוק-בלוך: זה בכלל לא אוטומטי.
קובי זכאי: זאת אומרת, גם אתה אמור לבקש וגם אתה לא אמור לדעת כי מסתירים לך, ובמקרה שלי גם כשאתה מבקש מטרטרים אותך.
קובי זכאי: אז זה נוהל דמי ביגוד.
קובי זכאי: הנוהל הבא הוא נוהל כללי שנקרא, מועד תחילת תשלום הטבות על פי הוראות אגף השיקום, היינו לא על פי חוק.
קובי זכאי: כבר נאמר באחד מהפרוטוקולים של הוועדה הזאת בעבר שמירב ההטבות ניתנות על פי נהלים ולא על פי חוקים ותקנות.
קובי זכאי: ובכן, הנוהל הזה אומר דבר כזה, נכים שמגיע להם איזושהי הטבה על פי נוהל ולא על פי הוראת חוק או תקנה, יהיו זכאים לקבל את ההטבה המתאימה בהתאם ליום הוועדה הרפואית הראשונה שקבעה את זכאותם.
קובי זכאי: החוק מדבר על תשלומים של תמלוגים החל מהיום שבו הגשת את הבקשה שלך לבדיקה חוזרת, מאז אתה מקבל את התמלוגים שלך, התגמולים והטבות אחרות.
מל פולישוק-בלוך: גם זה כשלעצמו זו אפליה כי בנזיקין זה מיום הגרם הנזק.
קובי זכאי: נכון.
קובי זכאי: אבל זה מקובל על פי חוק, אני לא מתווכח עם חוק של הכנסת.
קובי זכאי: ובכן כאן זה מיום כינוס הוועדה הרפואית.
קובי זכאי: מה זה אומר?
קובי זכאי: יכולים שני נכים עם אותה נכות, ממש עם אותה פגימה, להגיש נניח לצורך העניין, ב-1 במרץ בקשה לוועדה חוזרת.
קובי זכאי: אחד התמזל מזלו ובודקים אותו אחרי חודש.
קובי זכאי: אחד, ביורוקרטית לחלוטין, בודקים אותו כחצי שנה ויותר, יש להם מצוקה של רופאים, זה גם נכון.
קובי זכאי: הוא מפסיד את ההטבה בייחוד אם ההטבה שולמה.
קובי זכאי: אם אתה בכלל מערער לוועדה העליונה או מגיע לבית משפט ואחרי זה מכירים בזכותך, אתה אבל לא מקבל כי זה לא אותה שנת תקציב.
קובי זכאי: זו אפליה בוטה.
קובי זכאי: אומרים לי מגבלות תקציב, אבל תקציב, כולנו יודעים, איך הוא נבנה.
קובי זכאי: הוא נבנה על סמך הערכות.
קובי זכאי: על סמך הערכות אפשר לעשות את התקציב ואפשר לחלק אותו בצורה שוויונית.
קובי זכאי: כאן אין שוויוניות.
קובי זכאי: ועכשיו אתה שואל אם זה חוקי, זה נראה לך סביר?
קובי זכאי: זה נראה לך אבחנה מותרת?
קובי זכאי: אני מניח שזו שאלה רטורית.
רן כהן: על פניו זה בלתי חוקי.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, ההערות שלך נרשמו ונקלטו.
קובי זכאי: עוד שנייה, אני רק רוצה להצטרף לדברים שנאמרו פה על חלק נכבד מעובדי אגף השיקום, אני לשמחתי לא בא איתם הרבה במגע, שיקומי הוא במקום אחר, בעבודה, אבל מה שאני בא במגע עם הפקידים ועם אנשים, אין לי מילים.
קובי זכאי: יש לי ביקורת אחרת, במקומות אחרים אבל זה לא לכאן.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה לך, יוסף אליהו בבקשה.
יוסף אליהו: אני מדבר היום בשם אשתי.
יוסף אליהו: היא מוכרת כנכת צה"ל משנת 72.
יוסף אליהו: היא שירתה בצבא שנה, שוחררה עקב מחלת כליות לופוס, מי שיודע מה זה, זאבת, אני לא יודע אם יש פה רופאים, ומאז ועד היום מטופלת בתרופות.
יוסף אליהו: בשנת 80 התחתנו ואני מטפל עד היום בנושאים האלה של התרופות.
יוסף אליהו: אני מביא מרשמים, הרופא בירושלים לא מתייחס, היא עברה ניתוח מעקפים 5, היא עברה אירוע מוחי, היא עברה במחלקת העצבים, אושפזה מספר פעמים בבתי חולים ופשוט אין התייחסות מהרופא בירושלים, אני יכול גם להגיד את השם שלו, ד"ר קוקוש, אני מגיש מרשמים.
יוסף אליהו: בעקבות המצב, היא זקוקה נאמר ל-X תרופות, הרופא משנה את זה למשהו אחר.
יוסף אליהו: אני מגיש לו את התרופות הוא לא מתייחס, בינתיים מה קורה?
יוסף אליהו: אני לוקח את התרופות האלה, אני צובר תרופות בבית, הולך למשרד הביטחון, רבותי, אני מבקש מכם, התרופות האלה אני לא צריך אותם, למה הוא שולח לי?
יוסף אליהו: אני מביא מכתב מהפרופסורים שלה, רופאת כליות פרופ' רובינגר, היא כותבת לרופא בירושלים, הנ"ל יש לה לופוס והיא חייבת תרופות אלה ואלה, ושוב זה חוזר על עצמו.
יוסף אליהו: היא מקבלת למעלה מ-30 שנה 7 ימי הבראה.
יוסף אליהו: את ימי ההבראה ביטלו לפני כ-6 שנים.
יוסף אליהו: שלחתי מכתב לד"ר זנדה בזמנו ולאחר שערערתי הוא נתן תשובה שזה בסדר, היא תמשיך לקבל.
יוסף אליהו: ואכן היא המשיכה לקבל.
יוסף אליהו: לפני שבועיים שוב קיבלתי מכתב שלא מגיע לה לקבל.
יוסף אליהו: שוב שלחתי מכתב ואני עדיין ממתין פה לתשובה ואני מקווה שהיא תגיע.
יוסף אליהו: אני כל הזמן במכתבים עם משרד הביטחון.
יוסף אליהו: היא צריכה תרופות X לבדיקות דם, בדיקות נוגדני דם שזה מאוד חשוב.
רוני מורנו: חוץ מאותו רופא, קוקוש, אתה מדבר עם עוד מישהו?
רוני מורנו: עם המנהלת אתה מדבר, עם כרמלה?
רן כהן: מי הכתובת בכלל בנושא לפנים משורת הדין?
רן כהן: למי פונים?
רוני מורנו: יש מנהל מחוז.
יוסף אליהו: אין למי לפנות.
רוני מורנו: פנית למנהלת המחוז?
יוסף אליהו: אני פונה אליהם והתשובה היחידה שלהם היא, אדוני, אשתך מוכרת למ"ד, לפנים משורת הדין, רק תרופות, רק במחלתה וזהו.
יוסף אליהו: אז אני כמו כל אזרח שקט ותמים ולא מרוצה, כותב עשרות מכתבים.
יוסף אליהו: יש לי שני קלסרים של מכתבים לרופאים בלבד וכל הבקשות שלנו אני נענה, לך תביא אישור מפרופ' רובינגר, יאשרו לה את ההבראה, לך תביא אישור מפרופ' בנאי, קרדיולוג שהיא עברה ניתוח מעקפים, יאשרו לה את הבדיקה.
יוסף אליהו: עדיין היא לא מקבלת בדיקת נוגדנים, עדיין מזלזלים בה בתרופות.
יוסף אליהו: כתבתי להם, אם אתם רוצים שאשתי תמות, אין לי בעיה, אל תשלחו, אל תתנו, מגיע לה תתנו לה, לא מגיע, אל תתנו לה.
נורית ליטבק-שדה: השאלה היא אם היא מוכרת על כל הפגימות האלה.
יוסף אליהו: אני אמרתי בפירוש, למ"ד, לפנים משורת הדין לכליות.
יוסף אליהו: דרך אגב, הפרופ' שמטפלת בה היום דבורה רובינגר הייתה קצינת רפואה ראשית בגשר אלנבי בזמנו והיום - - -
רוני מורנו: גם אני נהייתי רופא ב-4 החודשים האחרונים, המחלה הזו תוקפת חלקים פנימיים של האדם- - -
רן כהן: היא הוכרה כלפנים משורת הדין.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, תיתן בבקשה אחר כך את הפרטים לרוני מורנו, מוטי פלד בבקשה.
מוטי פלד: אני רוצה לחדד את מה שאמר כאן קובי ואני אתן לדוגמא את עצמי.
מוטי פלד: בספטמבר האחרון, הוכרתי ב-51 אחוז 5 שנים אחורה זאת אומרת משרד הביטחון התעלל בי 5 שנים.
מוטי פלד: לא זו בלבד שהוא לא מפצה אותי אלא נאמר לי על הסף, אתה לא זכאי לשום הטבה.
מוטי פלד: כי לא נותנים רטרו אקטיבית הטבות.
קובי זכאי: הטבה היא בנוסף לחוק.
מל פולישוק-בלוך: הטבה היא לא על פי חוק?
קובי זכאי: זה בנוסף, במילים אחרות כפי שפתחתי ואמרתי נהלי משרד הביטחון הם על פי חוק.
מל פולישוק-בלוך: אמר פה ראש האגף, אנחנו מדברים על אגף שפועל על פי נורמות וחקיקה משנות ה-50, 60 70.
רן כהן: נכון, חייבים לעדכן את החוק.
מל פולישוק-בלוך: בוודאי, הדבר הבסיסי זה שינוי החוק.
מוטי פלד: עכשיו אני מקווה שהקהל המכובד הזה מבין כמה נזקים נגרמו לי במשך ה-5 שנים שאני ממתין לתשובות של ועדות רפואיות ולפסיקה סופית, נזקים כלכליים, נפשיים - - -
מל פולישוק-בלוך: כל כמה זמן יושבת הוועדה בעניינך?
מוטי פלד: אין לי מושג.
מל פולישוק-בלוך: כי אולי אפשר היה לזרז את התהליכים.
מוטי פלד: קרה לי כבר לפני כעשר שנים שהמתנתי שנתיים וחצי לתשובה של ועדה רפואית עליונה, שנתיים וחצי.
מל פולישוק-בלוך: בבקשה, איך יכול להיות דבר שכזה?
רן כהן: זו שערורייה, גם את זה צריך לתקן בחוק.
מוטי פלד: אני רוצה לומר דבר נוסף, זו תחושת בטן ולא רק תחושת בטן, נתתי דוגמא למר ישראל שרון סגן ראש האגף, התחושה היא שאגף השיקום מבזבז כספים, אנרגיות ומשאבים לביטול זכויות נכים או לדחייתם או למניעתם יותר מאשר לשיקומם ולעזרתם.
מוטי פלד: אנחנו לא מרגישים שעוזרים לנו, אנחנו מרגישים שרק מונעים מאיתנו.
מוטי פלד: מונעים מאיתנו שיקום, ואני לא מדבר שיקום בכסף.
מוטי פלד: אני מדבר על שיקום כדי שנוכל להמשיך את החיים שלנו בצורה פחות או יותר נורמלית.
מוטי פלד: שנחזור לחברה הבריאה והנורמלית והם מונעים את זה מאיתנו כל הזמן ויש לי על זה לפחות 3 קלסרים מלאים במסמכים, במכתבים ובחוסר הענות של אגף השיקום, של מוסדות השיקום.
מוטי פלד: אני חושב שזאת פשוט חרפה שכל זה ממשיך נכון להיום.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, גבי בבקשה.
גבריאל קילימאן: למרות שלא התכוונתי לדבר, אני יושב פה כצופה אבל אם כבר אפשרתם לי אומר כמה מילים.
גבריאל קילימאן: לא אדבר באופן אישי אבל לעצם העניין.
גבריאל קילימאן: יושב ראש הארגון שלנו ביטא אטימות.
גבריאל קילימאן: אני חי את המדיניות שאנחנו מרגישים.
גבריאל קילימאן: המדיניות שהייתה באגף השיקום, אני לא מדבר כרגע על רוני מורנו, קראתי את מה שהוא כתב בלוחם ואני מקווה מאוד שזה ייושם בשטח.
גבריאל קילימאן: אנחנו מרגישים שזו פשוט מדיניות שנועדה לערער ולהתיש אותנו כדי שפעם הבאה שתרצה משהו אתה לא תיגש.
מל פולישוק-בלוך: תחשוב פעמיים.
גבריאל קילימאן: כן, ולא פעמיים אלא עשר פעמים.
גבריאל קילימאן: שוב, אני לא מדבר כרגע על רוני, אני לא יודע מה יהיה.
גבריאל קילימאן: אבל זו פשוט מדיניות של אגף השיקום.
גבריאל קילימאן: כשאתה בא בטענות למשל לאחד הרופאים אתה מרגיש שפתאום מתחילים לתקן לך, זה גם חלק מהבעיות.
גבריאל קילימאן: ועדות רפואיות, מדברים, אני יודע מה היה עם הנושא שלי ועם הנושאים של אחרים בעבר, אני לא יודע איך זה היום.
גבריאל קילימאן: מעבר לזה שאתה יכול לגשת לוועדה ושרופא יקבע לך איזושהי נכות מסוימת.
גבריאל קילימאן: זה מגיע חזרה אליכם שם לשיקום, לד"ר דולפין ואדם אחד שם יכול לכתוב, כשהוא רואה את חוות הדעת הרפואית של רופאים של משרד הביטחון, לא שלנו, פשוט משנים את זה ואתה לא יודע על השינוי.
גבריאל קילימאן: אני למשל, היה לי את המקרה הזה.
גבריאל קילימאן: שינו לי חוות דעת, עורך הדין שלי גילה שהייתה פשוט החלטה שרירותית של אדם שיושב שם ולא מקבל את חוות הדעת של משרד הביטחון.
גבריאל קילימאן: זה פשוט מדהים, אני לא יודע איך לקרוא לזה.
גבריאל קילימאן: ואז אתה צריך שוב להיאבק ואני לא מדבר כבר על מאבקים של שנים.
גבריאל קילימאן: אני מקווה שהדברים האלה מטופלים היום.
גבריאל קילימאן: לסיכום, ההרגשה שלנו היא שעושים הכל כדי להתיש אותנו.
גבריאל קילימאן: אני כתבתי לרוני לפני כמה חודשים בנושא אישי שלי, דיברתי עם מיכל, אתה מכיר אותה, מה אני אגיד לך?
גבריאל קילימאן: לא רציתי להגיד את זה אבל זה כואב לי וזו לא פעם ראשונה שנכים שומעים את זה מעובדים במשרד.
גבריאל קילימאן: אתה יודע מה היא אמרה לי כשדיברתי איתה?
גבריאל קילימאן: הגעתי אליה דרך מישהו פה בכנסת ואז היא אמרה לי, תשמע, אתה מקבל משכורת יפה.
גבריאל קילימאן: אני נכה מאה אחוז ואני כבר לא מדבר על כך שמיליונים של דולרים בעולם לא יחזירו לי לא את הבריאות הנפשית שלי ולא את הבריאות הפיזית שלי ולא את כל החיים שלי.
רוני מורנו: זה מה שמיכל אמרה לך?
גבריאל קילימאן: כן.
גבריאל קילימאן: לא רציתי להגיד את זה ולפנות אליך כי אני יודע שאם אתה פונה בדברים האלה אחרי זה מתנכלים לך, בפירוש.
גבריאל קילימאן: כמו שרופא שם שעברתי ניתוח לפני שנה וחצי באתי אליו בטענות כי הוא לא נתן לי עזרה אחרי ניתוח, אמא שלי הייתה צריכה להלביש אותי ולקלח אותי בבית ולא נתנו לי עזרה כמו שצריך, מאז הוא מתחיל שוב להוריד לי הטבות ודברים נוספים.
גבריאל קילימאן: חבר'ה, המצב באמת קשה ואני אומר את זה מתוך כאב של 20 ומשהו שנה.
גבריאל קילימאן: רוני, המצב קשה.
גבריאל קילימאן: לא רציתי לומר למיכל שאני לא מסתכל לה במשכורת ושהיא אולי מקבלת את המשכורת שלה בזכות הנכים.
גבריאל קילימאן: זו חוצפה, הלוואי שיכולתי לחגוג עם המשכורת שלי.
גבריאל קילימאן: אנחנו באים לשם עם דם, אנחנו אחרי ניתוחים, אנחנו אחרי אירועים שונים, אנחנו לא באים לבקש שם דברים, אני לפחות, אני לא יודע מה אחרים.
גבריאל קילימאן: אני משתדל לא להגיע לאגף השיקום.
גבריאל קילימאן: אבי זכרונו לברכה עבד באגף השיקום ואני משתדל לא להגיע אליכם וכמה שפחות להגיע וכמה שפחות לבקש.
גבריאל קילימאן: אבל אני מקווה שהמדיניות הזאת כבר תשתנה.
גבריאל קילימאן: נסעתי פעם אחרי ניתוח עם נהג מונית והוא בעצמו אמר לי, זו מדיניות להתיש אנשים.
גבריאל קילימאן: אני מקווה שבאמת תעשה לזה סוף.
מל פולישוק-בלוך: גבי תודה רבה לך.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לומר שמדבריך משתמע, שאו שנכה צה"ל צריך להיות עורך דין בעצמו או שהוא צריך להיות מלווה בעורך דין כי גם המכתבים שאני מחזיקה בידי, ואנשים כבר התייאשו אז הם פונים דרך עורכי דין ואז כבר ההתנהגות אליהם היא כאל מישהו שהוא כבר עשיר כנראה, כי יש לו עורך דין.
12953: את לא יודעת איזו תעשיית עורכי דין התפתחה מזה.
מל פולישוק-בלוך: בדיוק, ואני חושבת שזה כשלעצמו פשוט שערורייה שכל נכה צה"ל צריך עורך דין.
רוני מורנו: אני חייב לעצור אותך בעניין הזה.
רוני מורנו: דוגמא קטנה.
רוני מורנו: אני השתחררתי רק לפני חודש, בתהליך חופשת הפרישה שלי התחלתי לעבוד.
רוני מורנו: התקשר אלי קצין סגן אלוף שלי שנפצע בתאונת דרכים בתרגיל.
רוני מורנו: אשתו התקשרה אלי, הוא ריסק ברך ואגן, ושאלה אותי, איך היא מגישה תביעה.
רוני מורנו: זה גם חלק מהדברים שאנחנו רוצים לשנות ולהכניס לאתרים, הכל שיהיה שקוף, כולל הביגוד שדיברו פה.
רוני מורנו: שכל אחד יוכל לראות ולהסתכל.
רוני מורנו: מה שמגיע לנכים צריך שיהיה על מסך ושכל נכה ייכנס ויראה.
רוני מורנו: ושאלתי את האישה, למה את שואלת אותי שאלה כזאת?
רוני מורנו: אז היא אומרת לי, תשמע, שלחו אותי לעורך דין והוא אמר לי שהוא רוצה 2000 דולר בשביל להגיש תביעה ראשונה.
מל פולישוק-בלוך: מי שלח אותה?
רוני מורנו: בעלה היה בשיקום ושם אמרו לו, תלכו לעורך דין, תשלמו 2000 דולר ותגישו תביעה.
מל פולישוק-בלוך: אמרו להם במקרה איזה עורך דין?
רוני מורנו: יש רשימה מסודרת.
רוני מורנו: אני אמרתי לה להעביר את הטפסים.
רוני מורנו: היא העבירה את הטפסים בצורה מסודרת, לא צריך עורך דין.
רוני מורנו: נוצרה באמת תעשיה של עורכי דין, אני יודע שיש כאלה שעוד לפני שאתה מדבר איתם אתה משלם 500 דולר, שנכים צריכים לשלם כדי לקבל שירות.
12953: זה כבר לא הסכום מזמן.
12953: היו"ר מלי פולישוק-בלוך: אז ברור לך שזה לא צריך להיות כך.
12953: אני מחזיקה כאן בידי את פנייתו של צחי יפהר, נכה צה"ל משנת 78, פצוע משנת 75.
12953: הוא מדבר כאן על התעללות בו, התעללות בהתנהלות, יחס מזלזל, פוגע, בלתי ראוי.
12953: כאן בישיבה הקודמת דנו בעניינה של משפחת עמר שמתעללים בה, מתעמרים בה.
12953: ליעוז עמר מחיפה.
מל פולישוק-בלוך: אני מנסה לעזור להם כבר כמה חודשים מאז שנכנסתי לתפקידי.
מל פולישוק-בלוך: אחת הבעיות המרכזיות, אני לא יודעת איך פותרים את זה, אגף השיקום שמתעקש שאין להם סעיף פיזי והם רוצים להעביר אותם לסעיף פסיכי, פסיכולוגי, ובשבילם זה פשוט סוף העולם.
מל פולישוק-בלוך: ואני חושבת שצריכים למצוא דרך אחרת לאותם אנשים שבשבילם הסעיף הפסיכולוגי כל כך בעייתי.
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה להרחיב כרגע בדיון הזה, יש לי הרבה מה לומר בעניין הזה כי אני קצת מכירה את הנושא אבל בכוונה אני לא רוצה להרחיב עכשיו, אבל ההתנהלות של אגף השיקום בנושא הזה היא יותר משערורייה, אני אגיד שהיא פושעת.
מל פולישוק-בלוך: עד שמישהו יתאבד שם במשפחה הזאת ואז יתחילו להתעסק איתם כמו שצריך.
מל פולישוק-בלוך: זה מה שיקרה.
מל פולישוק-בלוך: אז בואו לא נרחיב את העניין כי זה פשוט חורה כבר לי אישית, ואני לא מכירה את המשפחה הזאת.
מל פולישוק-בלוך: רק מפה.
מל פולישוק-בלוך: אני יכולה לתת לך כאן להרחיב בלי סוף סיפורים, וכאן נגענו רק במעט.
מל פולישוק-בלוך: אני אומרת לכם, אפשר לתת הסברים לכל דבר, בוודאי הסברים מלומדים, משפטיים, חוקיים, מה שאתם רוצים.
מל פולישוק-בלוך: אבל התנהלות הזאת של מדינת ישראל לנכים שלה והמשפחות השכולות, במיוחד הנכים, אני עכשיו מדברת במיוחד על הנכים, חייבת להיפסק.
מל פולישוק-בלוך: זה נובע בראש ובראשונה מהתנהלות אנושית מול אנשים, ושום הסבר אחר לא מתקבל על הדעת.
מל פולישוק-בלוך: שמעתי על הרבה מאוד אנשים שניסו להגיע לראש אגף שיקום, לאו דווקא אליך רוני אלא לקודמיך, בשום מקרה שבעולם לא הצליחו.
רוני מורנו: אצלי זה לא קרה, אני יכול להגיד שאני כבר דיברתי עם 200 נכים אבל אני לא יכול לדבר עם כולם, לצערי.
מל פולישוק-בלוך: אותם אנשים שאני מדברת עליהם לא הצליחו בכלל.
מל פולישוק-בלוך: אני לא אומרת שאתה באופן אישי צריך לדבר עם כולם.
מל פולישוק-בלוך: אני לא מצפה ממך לדבר עם כולם אבל לא יכול להיות שתהיה שם חסימה, שיהיה שם מנעול ובריח ואי אפשר יהיה לחדור, לא יכול להיות דבר כזה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עוסקים בבני אדם אני אגיד את זה עוד 5,000 פעם.
12953: גברתי, ראש האגף הזה גם הולך לביקורי בית ואני עכשיו מדבר מהצד של הנכים.
12953: אותי אסף רוני מורנו לא פעם בערב ללכת לנכים ולשיקום בתל השומר לפגוש משפחות.
12953: מה שאמרת זה נכון מאוד לגבי קודמיו וקודמו בוודאי, אבל אני חושב שפה גם צריך לתת קרדיט לראש האגף הנוכחי כי אני כבר ליוויתי אותו למספר ביקורים כולל בבתי חולים בשעות הערב המאוחרות.
12953: ואני נותן לו את הקרדיט ואת אמרת דברים אמיתיים ונכונים אבל אולי יש פה איזשהו סיכוי חדש, אני לא רוצה לדכא אותו.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה, חלילה לא נדכא את היוזמות הברוכות.
מל פולישוק-בלוך: אבל אני אגיד לך רוני, כאדם אל אדם, אם אני אהיה בכנסת הבאה ואם לא אני אז אדאג שחבריי כנסת אחרים יעשו את זה, נעקוב ונפקח ונהיה צמודים לאופן ההתנהלות שלכם, לאגף השיקום, משום שלא ניתן לזה לעבור לידינו כפי שזה היה בשנים האחרונות, לא נהיה מוכנים לכך.
מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שיש לך גישה אחרת.
מל פולישוק-בלוך: אני שמחה שבאת עם רצונות ונורמות אחרות של התנהלות.
מל פולישוק-בלוך: אני מאוד מקווה שנצליח כולנו ביחד, גם הארגון וגם האנשים הפרטיים וגם היועצים המשפטיים, וגם אנשי מבקר המדינה וחברי כאן בכנסת לעשות הכל כדי לעזור לך ולעזור לנכי צה"ל.
מל פולישוק-בלוך: זו המחויבות של כולנו.
מל פולישוק-בלוך: ואם צריך להזיז כמה אנשים מתפקידם כי הם עושים נזק אנחנו נדאג שיזיזו אותם מתפקידם.
מל פולישוק-בלוך: אולי לא לפטר, אולי להעביר אותם לתפקיד ששם הם יכולים להביא תועלת, אני לא יודעת, אני לא מכירה את המקרה הספציפי לכן אני לא חורצת דין, לכן אני רק אומרת, מי שלא ממלא את התפקיד אליו הוא יועד, יזוז מתפקידו למקום אחר, ואת זה אפשר לעשות גם בימינו עם כל הבירוקרטיה הכבדה.
מל פולישוק-בלוך: יש עוד מישהו שחשוב לו מאוד להגיד משהו, כי אנחנו עומדים לקראת סיכום.
מלכיאל פרומקין: אני על תקן קטוע רגל אבל רציתי לומר, לאחרונה החזרתי את הבן שלי מגלות של שנתיים בתאילנד.
מלכיאל פרומקין: ד"ר ויקי פולק מאוד רוצה להכניס את בני בחזרה לתלם במסגרת של שיחות אבל ישנה בעיה, הוא כבר בן 26 ואני לא פדוי שבי אז לבן שלי אין אפשרות להשתתף בסדנאות אז אני עומד על הרגליים האחוריות.
מלכיאל פרומקין: בוא תיקח את זה לתשומת הלב, אני רוצה שיהיה לי בן בלי תעודה ואני רוצה להחזיר אותו חזרה למסגרת השיקומית, כלומר לשיחות עם ד"ר מיכל קלרמן וד"ר פולק וזה יעזור לו מאוד.
מלכיאל פרומקין: כי מסתבר בדיעבד, בעזרה שלך, מוץ התחיל עם זה, דיברתי איתו פעם שעברה מסיבה אחת פשוטה, אני בעצם רוצה לשמוע שהמילים שנאמרות כאן בשורה תחתונה זה יעשה משהו.
מלכיאל פרומקין: זה עשה לי טוב כשהוא עשה ביקורי בית, קראתי לאחרונה, ואמרתי לעצמי, יש המון נכים עם המון אמביציה שיכולים לבוא לעזור לו, ואני מוכן לקחת על עצמי להתנדב, נכה שניים בשבוע, אין לי בעיה עם זה.
מלכיאל פרומקין: ואחד הדברים האחרונים שאני אומר זה לגבי רכב.
מלכיאל פרומקין: אני קצת לא מבין, אולי אני מכוכב אחר אבל זה נכון שתרמנו להחלטה של רכב ל-4 וחצי שנים.
מלכיאל פרומקין: אני בדיוק עכשיו הולך להחליף רכב ואז מסתבר שחסר משהו והעובדת רווחה אומרת לי, אין שום בעיה, מגיע לך 50,000 שקל מענק, זאת אומרת, במה הועילו חכמים בתקנתם מצד אחד.
מלכיאל פרומקין: בוא נחזיק את הרכב ל-4 וחצי שנה ומצד שני, לקח לך את ה-50,000 שקל שזה מה שחסר לך.
12953: אנחנו התרענו בפני המנכ"ל הקודם - - -
מלכיאל פרומקין: אבל מה שיותר חשוב לי זה לגבי הילדים שלנו.
מלכיאל פרומקין: זה הדבר היחידי שנשאר לי.
מלכיאל פרומקין: עברתי אישה, שני גירושין, הילדים זה הדבר הכי חשוב, ומורנו, אני רוצה באמת שתעזור לנו, לא רק לי אלא לעוד רבים שכמותי, תודה.
מל פולישוק-בלוך: תודה, אני רק אברך את מבקר המדינה שהצטרף אלינו.
צפרא דוויק: אני עובדת מזה שנה באגף משפחות והנצחה אבל עד אז הייתי עובדת סוציאלית מומחית בשיקום, הייתי מנהלת מחוז דן כשקובי זכאי הצטרף אליו.
צפרא דוויק: אני רוצה להגיד משהו כללי.
צפרא דוויק: יוצאים מכאן דברים קשים מאוד שעם רבים מהם אנחנו כעובדים מסכימים.
צפרא דוויק: אבל אמרו גם רוני וגם מוץ את הדבר הנכון ביותר, אנחנו לא עובדים בחלל ריק.
צפרא דוויק: אני בתחושה מאוד קשה שכאילו הכל נזרק פה על העובדים שמדברים ככה או מדברים אחרת.
צפרא דוויק: אנחנו עובדים במגבלות מאוד קשות ולא הכל תלוי בנו.
צפרא דוויק: אנחנו לא עובדים בחלל ריק, אנחנו עובדים בתוך מערכת ציבורית ששייכת למשרד הביטחון ששייך לחברה הישראלית בכלל.
צפרא דוויק: אם אנחנו לא מוצאים תעסוקה לנכים זה בגלל שאנחנו גם לא מצליחים לאכוף את החוק שדורש להעסיק 5 אחוז מכלל המועסקים בכל ארגון נכי צה"ל.
צפרא דוויק: ואנחנו לא אוכפים את החוק כי לפרקליטות אין את כוח האדם הראוי והם לא נותנים את דעתם על זה.
צפרא דוויק: אנחנו גם לא מצליחים לאכוף גם חוקים אחרים של נגישות וכו' כי גם זה מוגבל בתקציב.
צפרא דוויק: אנחנו לא מצליחים לתת את תשומת הלב הראויה לכל נכה והם באמת ראויים חברינו הנכים והמשפחות השכולות לכל תשומת לב, אבל זה נובע מכך שאין לנו כוח אדם.
מל פולישוק-בלוך: את יודעת כמה זמן בכוח אדם הייתם חוסכים אם הייתם נותנים תשובות ענייניות מיידית ולא מחליפים מכתבים כל הזמן?
צפרא דוויק: אין לנו כוח אדם לתת תשובות מיידיות עניינית, ואני אומרת את זה עכשיו במלוא הכנות, באמת אין לנו כוח אדם.
צפרא דוויק: וכמה זמן אתם חושבים שרוני מורנו יוכל להחזיק מעמד ולבקר את כל הנכים?
צפרא דוויק: גם כוחו יהיה מוגבל, אז זה נשמע מאוד יפה אבל צריכים לזכור שהיה לנו חוק ההסדרים שהגביל אותנו ולא נתנו לנו לשנות שום דבר, ואחר כך כל השינויים האלה, וצריכים לזכור שגם בגלל הנציבות אנחנו לא מגדילים את כוח האדם וכולנו קורסים.
צפרא דוויק: אני אומרת במלוא האחריות, העובדים קורסים.
צפרא דוויק: ורוני, זה לא 400 נכים לעובדת סוציאלית.
צפרא דוויק: זה 1600 נכים לעובדת סוציאלית אז שיבוא מישהו ויגיד לי ביטוח לאומי.
צפרא דוויק: בביטוח לאומי זה עוד פחות מ-400 ואני יושבת ראש העמותה של עובדים סוציאליים שעוסקים בשיקום ואני יודעת בדיוק מה הרציו.
צפרא דוויק: אי אפשר לעבוד ככה אז אם מישהו רוצה באמת שהמדינה תיתן כבוד גם לנכים וגם למשפחות השכולות וגם ליתומים וגם לאלמנות אז שיתנו לנו כלים לעשות את זה ולא כל הזמן יגידו שאנחנו הקשים, אנחנו הרשעים, אנחנו הלא נחמדים, יש בינינו גם כאלה.
מוטי פלד: עוד משפט קצר.
מוטי פלד: מר מורנו התפלא שקיבלתי תשובה כעבור שנתיים וחצי לוועדה רפואית.
מוטי פלד: אתה יודע שאני מחכה יותר מ-3 שנים ל-3 ועדות רפואיות?
מוטי פלד: 3 שנים.
מוטי פלד: עכשיו אתה מבין שאני לא מקבל את הטיפול הראוי.
מוטי פלד: אני לא מקבל את ההטבות שמגיע לי אם יגיע לי כשהוועדה הזאת תחליט.
מוטי פלד: והתחושה בזמן האחרון שעובדי השיקום נותנים לי היא שאני עובד בשבילם.
מוטי פלד: אנחנו הנכים עובדים בשבילם ולא הם בשבילנו.
מוטי פלד: הם לא מייצגים אותנו, הם לא באים לעזור לנו וזו תחושה מאוד קשה שקשה לפספס אותה.
קובי זכאי: מובן מאליו שצריך תקציבים וכו' אבל לעומת זאת ראיתי תצהיר של ראש האגף הקודם בבג"ץ של ארגון נכי צה"ל במשרד הביטחון, והוא אמר, אין לי מגבלה תקציבית.
ישראל שרון: באיזה הקשר?
קובי זכאי: בהקשר של הוועדות הרפואיות למשל.
ישראל שרון: יש מצוקה תקציבית, תקציב הביטחון - - -
קובי זכאי: זה מה שהוא אמר.
קובי זכאי: אם אני זוכר נכון קראתי באיזשהו מקום שיש לכם הסכם עם האוצר שיעבירו לכם 50 מיליון שקל מדי שנה, יש דבר כזה או לא?
ישראל שרון: היה פה נציג משרד האוצר, היית צריך לשאול אותו.
מל פולישוק-בלוך: אני שואלת אותך, אתה מכיר דבר כזה?
ישראל שרון: אני מכיר דבר כזה אבל הכסף הזה לא מגיע לתקציב אגף השיקום.
מל פולישוק-בלוך: כי זה בהסדרים לכלל תקציב הביטחון.
12953: זה חייב להגיע לאגף השיקום, זה 50 מיליון לאגף השיקום.
מל פולישוק-בלוך: בוודאי שאלתם, קיבלתם הסברים לכך?
ישראל שרון: תובעים מאיתנו התייעלות, תובעים מאיתנו שנבחן זכאויות של נכי צה"ל ואנחנו מבצעים את מדינית המשרד, זה הכל.
ישראל שרון: לא הפקידים, המשרד דורש מאיתנו ואנחנו מבצעים.
מל פולישוק-בלוך: סלח לי, לא הבנתי.
ישראל שרון: זה נכון שתקציב הביטחון מפוצה בגין גידול באוכלוסיית הנכים משנת 95 - - -
מל פולישוק-בלוך: אבל התקציב הזה לא מגיע אליכם?
מל פולישוק-בלוך: הוא מגיע רק למשרד הביטחון?
12953: הוא חייב להגיע לאגף השיקום גם על פי בכירי האוצר.
12953: ישראל שרון: אני תומך ב"חייב להגיע".
מל פולישוק-בלוך: אני מבקשת אדוני ראש האגף, תבדוק את ה-50 מיליון האלה לאן הם נעלמו.
רוני מורנו: אני העליתי את זה בדיון האחרון על התקציב?
מל פולישוק-בלוך: ומה התשובה שקיבלת?
רוני מורנו: שאני אגיד תודה שקיבלתי את התקציב שקיבלתי.
ישראל שרון: התקציב שאושר לנו לשנת 2006 קטן יותר מ-2005.
12953: אני רוצה לומר משפטי סיום.
12953: ראשית אנחנו ארגון נכי צה"ל מברכים אותך מבקר המדינה החדש ומאחלים לך הצלחה.
12953: אני רוצה לומר עוד שני משפטים, אחד בנושא האפליה.
12953: יש בארגון נכי צה"ל ונכות צה"ל 2500 נכות.
12953: רק בשנים האחרונות התוועדנו לבעיות ייחודיות שלהן.
12953: אני בהחלט חושב שצריכה להיות אפליה מתקנת לטובת נשים נכות.
12953: ולא דינו של גבר נכה, ואמרתי והגדרתי את זה בעבר, מוץ עם הצלקת הוא מאצו' וצפרא עם הצלקת אולי איבדה את חייה וחיי המשפחה שלה.
12953: ופה צריך לחשוב גם על העדפה מתקנת ואנחנו כארגון נפעל למען העדפה מתקנת ושינוי החוק על פי צרכי הנשים.
12953: ומשפט אחרון, כותב ורדי בדוח שלו ב-2001, יש לרענן ולחדש את חקיקת השיקום הבסיסית לרבות חוק הנכים, חוק המשפחות, והתקנות על פיהן, ולהתאימן לתפישת השיקום ולמערכת השיקום הקיימת במציאות העכשווית.
12953: זה אולי למעט הוועדות הרפואיות שעליהן הוגש בג"ץ וכבר הוכרע הבג"ץ, זה אולי אומר הכל וזה לא נעשה ואני מקווה שייעשה.
נורית ליטבק-שדה: אני מבינה שגברתי לא רוצה להעמיק בנושא של לפנים משורת הדין.
מל פולישוק-בלוך: להגיד לך את האמת?
מל פולישוק-בלוך: זה היה תירוץ בשבילי לעשות את הדיון.
מל פולישוק-בלוך: לא התכוונתי באופן ספציפי.
מל פולישוק-בלוך: אבל אני רוצה לומר לך שאין ספק שכפי שעולה מהדוח, שלמ"ד נותן את הבסיס החוקי לאפליה.
מל פולישוק-בלוך: ולכן צריכים להיזהר בו זהירות נוספת.
מל פולישוק-בלוך: איך הוא אמר קודם?
מל פולישוק-בלוך: אני לא רוצה לשפוך את התינוק עם המים חלילה, וחשוב שיהיה למ"ד, שלא תבינו אותי לא נכון, אבל הוא לא צריך להיות הכלל, הוא צריך להיות היוצא מהכלל.
נורית ליטבק-שדה: נכון.
נורית ליטבק-שדה: אני עורכת דין לא של אגף השיקום אלא בלשכה המשפטית של משרד הביטחון.
נורית ליטבק-שדה: האוריינטציה של ועדת למ"ד היא לסייע גם מחוץ למה שהחוק נותן לאנשים שנתנו את בריאותם ולמשפחות שמסרו את יקיריהם, זה מה שעומד כנר לרגלה של ועדת למ"ד, ואני לא רוצה להכביר מילים על הצורך והנחיצות והחשיבות ועל ההצדקה המוסרית שאנחנו רואים בזה.
נורית ליטבק-שדה: אני שמחה לראות שבמצע לדיון יש את ההתייחסות של היועץ המשפטי לממשלה שאימץ למעשה את חוות הדעת שניתנה על ידי המשנה ליועץ המשפטי של משרד הביטחון, ורק לעדכן שאנחנו פועלים, הגם שראינו בכללים כפי שאמר מר מנדי, שנכתבו בהרכב השונה של הוועדה שקיים היום של השופט בדימוס שהוא יושב ראש הוועדה, יש נציג ציבור, במסגרת התקציבית שנתחמה.