GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מיקי לוי:
אין לנו ויכוח על לימודי ליבה
מיקי לוי:
 תגידי לי כמה סך הכול
אפרת צנגן:
אז אני אומרת שיכולים להיות בתי ספר שיש להם 5 מבחנים כמו בתקופת הקורונה
אפרת צנגן:
 זה תלוי במוכנות של בית הספר וביכולת שלו להוביל את השינוי הזה בתוך בית הספר
מיקי לוי:
מאיפה נולד המספר 11?
אפרת צנגן:
המשרד נותן את כל הכלים - - -
אודליה שינדורף:
הילדים שלי נבחנים ב-13 בחינות בגרות
אודליה שינדורף:
 מאיפה את מביאה את המספר?
אפרת צנגן:
11 זה במקסימום
מיקי לוי:
גברתי, אני מבין את הרוגז
מיקי לוי:
 אני גם כן שואל, אז מה המדיניות? כמה בחינות בגרות יש לתלמידי מדינת ישראל
מיקי לוי:
 על אנגלית ומתמטיקה אין לנו ויכוח
מיקי לוי:
 מה סך הכול בחינות הבגרות?
איציק שמולי:
אני מנהל תיכון אזורי ברנר ונדמה לי שאני מנהל בית הספר היחיד בחדר אז אולי אני יכול לתת מידע מה קורה בשטח
איציק שמולי:
      אני רק רוצה לענות לשאלתך
איציק שמולי:
 אני לא יודע איך הגיעו ל-10 או 11, תלמיד בישראל נבחן ב-9 בחינות בגרות: מתמטיקה, אנגלית, שני מסלולי הרחבה, 4 מקצועות הומניים ועברית
איציק שמולי:
 יש תלמידים מאוד מסוימים שבוחרים לעשות יותר מזה אבל זה מעט
איציק שמולי:
      לגבי התוכניות המיוחדות שהציגה נציגת משרד החינוך, בית הספר אכן יכול לבחור בחלק קטן מהמקצועות, בעיקר במקצועות ההומניים, לעשות תוכנית שמחליפה את הבגרות
איציק שמולי:
 את אמרת את זה כלאחר יד אבל חשוב לציין שאני כמפעיל חלק מהתוכניות האלה, מדובר על מהלך מאוד מורכב, מאוד מאתגר
איציק שמולי:
 צריך מורים מאוד מסוימים שיכולים לעשות את זה
איציק שמולי:
 להגיד שבית הספר יכול לעשות 5 מבחנים? בית ספר יכול לעשות 5 מבחנים אם הוא מאוד מאוד מתאמץ, אבל זאת כבר הקדמה למה שאני אגיד כשיגיע תורי
קריאה:
בבית הספר של חמד עושים הרבה יותר בגרויות
מיקי לוי:
גברתי, סיימת? אני כבר אומר לך שאת תשבי איתם כי אני לא יכול את הפינג פונג הזה
אפרת צנגן:
בשמחה
מיקי לוי:
אם היה עכשיו נושא של ביטחון הייתי יותר בעניינים
יפעת שאשא ביטון:
אני אשמח רק למשפט, גם על הסיפור של שיתוף ציבור
יפעת שאשא ביטון:
 אני רוצה שתבינו את אופי המחשבה וחוסר הרצינות
יפעת שאשא ביטון:
 כששולחים סקר להורים וסקר רחב לציבור ושואלים: איך לדעתך צריך ללמד את מקצועות ההומניסטיקה ומשאירים את זה כשאלה פתוחה
יפעת שאשא ביטון:
 אחר-כך שואלים: איזה מיומנויות לדעתך צריך להקנות ומשאירים את הדברים האלה כשאלה פתוחה
אפרת צנגן:
חלק מהשאלות היו שאלות פתוחות
יפעת שאשא ביטון:
יש לי צילומי מסך
אפרת צנגן:
כתבנו את הסקר בעצמנו, היו שם שאלות סגורות לבחירה
מיקי לוי:
אני אשלח לאדוני
יפעת שאשא ביטון:
רק שתבין שזאת זילות של מקצוע ההוראה
יפעת שאשא ביטון:
 הם לא מורים
יפעת שאשא ביטון:
 לכתוב פדגוגיה, לדעת איך מלמדים, להיות מסוגלים לענות על שאלה כזאת
יפעת שאשא ביטון:
 הם מצפים מכל אזרח שיידע איך ללמד ומה ללמד? אני חושבת שזה אומר הכול על חוסר הרצינות
מיקי לוי:
אני חייב להספיק את משרד האוצר
מיקי לוי:
 אדוני רן ארז הסכת ושמע לנציג משרד האוצר
מיקי לוי:
 נראה איך אנחנו מתקדמים
מיקי לוי:
 זה כרגע האיום הגדול ביותר
מיקי לוי:
 כל נושא הבגרויות וכל נושא העוגנים האחרים, אולי יהיה אפשר בהמשך
מיקי לוי:
 בבקשה, תן לנו איזו ראייה, איזה עתיד, איזה אור בקצה המנהרה
שמואל אביטל:
אני רכז חינוך והשכלה גבוהה בממונה על השכר באוצר
שמואל אביטל:
  אני רוצה לפתוח במחאה על כמה דברים שעלו פה
מיקי לוי:
למה לא אגף התקציבים?
שמואל אביטל:
כי מי שמנהל את המשא ומתן זה אגף שכר והסכמי עבודה, כמו כל המשאים ומתנים במגזר הציבורי
מיקי לוי:
אבל הם משלמים
מיקי לוי:
 הרי הם אומרים לך אין לי
שמואל אביטל:
ההתנהלות היא טיפה שונה כשמדובר  - - -
מיקי לוי:
בוא נשמע
יפעת שאשא ביטון:
אדוני היושב-ראש, חברתי השרה לשעבר
יפעת שאשא ביטון:
 אני רוצה למחות על שתי טענות שעלו פה
יפעת שאשא ביטון:
 אחת של חברי רן ארז על זה שלא אכפת לנו
יפעת שאשא ביטון:
 למשרד האוצר מאוד מאוד אכפת אני יכול להמשיך לספר למה זה אכפת אבל זה לא מעניין ואין לנו זמן
יפעת שאשא ביטון:
      עוד טענה שעלתה, היא טענה של השרה לשעבר, שלמשרד האוצר יש איזה אינטרס סמוי למשוך זמן
יפעת שאשא ביטון:
 אני אחזור שנה אחורה כי לפני פחות או יותר שנה, בחופש הגדול בשנה שעברה, אחרי איומי השביתה של הסתדרות המורים, אז בחדר פה ליד בוועדת החינוך היה דיון מיוחד בנושא
יפעת שאשא ביטון:
 אני באתי כנציג משרד האוצר ושרת החינוך הגיעה לדיון המיוחד
יפעת שאשא ביטון:
 נשאלתי האם אני חושב ששנת הלימודים תיפתח
מיקי לוי:
אתה יודע שמעמדה של הוועדה הזאת היא ביקורת
מיקי לוי:
 אני מתכוון לבקר אתכם ואני כבר אומר לך שהממונה על השכר - - -
יפעת שאשא ביטון:
עזבו, גררו רגליים
יפעת שאשא ביטון:
 אם לא היינו שם בחדר זה לא היה קורה
מיקי לוי:
הממונה על השכר גם כן יהיה פה
מיקי לוי:
 זה שקובי התחלף לא אומר כלום
שמואל אביטל:
נשאלתי האם אני צופה ששנת הלימודים תיפתח כסדרה
שמואל אביטל:
 אמרתי שאני לא אופטימי
שמואל אביטל:
 אז גם שרת החינוך צעקה עלי
יפעת שאשא ביטון:
ברור, כי השנה נפתחה
שמואל אביטל:
והשנה נפתחה
שמואל אביטל:
      אני מאוד מקווה שהשנה תיפתח אבל אני לא אופטימי
שמואל אביטל:
 אנחנו לא מנהלים משא ומתן סביב שולחן הוועדה
מיקי לוי:
בטוח שלא
שמואל אביטל:
אבל אני רוצה להתייחס לכמה נושאים
מיקי לוי:
בטוח שלא, אבל הוועדה תבקר האם התהליכים שאתם עושים יבואו למנוע את ההשבתה שלהם ואת הישיבה שלהם בבית
מיקי לוי:
 אני לא מתערב אם זה שקל, איך תדברו, או אם יתנו להם אחרת
מיקי לוי:
 הוועדה באה ומבקרת את התהליכים שלכם
מיקי לוי:
 זאת מהותה של הוועדה
שמואל אביטל:
אנחנו נתייצב וניתן דין וחשבון בהתאם למה שצריך וגם יותר מהחובה שלנו
שמואל אביטל:
 אנחנו מחויבים
שמואל אביטל:
      דיברה גם שרת החינוך לשעבר על כך שנעשה הסכם עם הסתדרות המורים
שמואל אביטל:
 אני אגיד שהגענו להסכמות גם ההסתדרות הכללית החדשה על הסכם בסדרי גודל פחות או יותר פי 7 באוכלוסייה מארגון המורים
שמואל אביטל:
 הגענו להסכמות עם ארגוני הסגל הבכיר באוניברסיטאות
שמואל אביטל:
      אנחנו יודעים לסגור הסכמים
שמואל אביטל:
 משרד האוצר יודע להגיע להסכמות
שמואל אביטל:
 אתה יכול לשאול את שרת החינוך והיא כבר אמרה האם ההסכם שסגרנו עם הסתדרות המורים היה טוב
יפעת שאשא ביטון:
מצוין
שמואל אביטל:
אפשר לשאול את ארנון בר דוד על ההסכם שאמור להיחתם אולי היום סופית
שמואל אביטל:
 האם ההסכם שהוא חתם עליו היה טוב? האם המשא ומתן היה ענייני? האם משרד האוצר יודע להגיע להסכמות? האם משרד האוצר יודע להתפשר כשצריך ולהתעקש שצריך? הוא יגיד לך שכן
שמואל אביטל:
 כנ"ל גם ארגוני הסגל הבכיר באוניברסיטאות שה-IQ חורג בהרבה מה-	IQ של עובד אוצר שעובד מולם במשא ומתן
שמואל אביטל:
      ההצעה שאנחנו שמנו בפני ארגון המורים, עולה בקנה אחד עם ההסכמים שהזכרתי ועם הסכמי העבר של ארגון המורים
שמואל אביטל:
 אנחנו לא יכולים להיות בסיטואציה שבה אנחנו – אני מצטער על המשל – יורקים בפנים של ארגוני העובדים האחרים
שמואל אביטל:
 אני מדבר עכשיו על כסף
שמואל אביטל:
 יש מגרש משחקים ואנחנו צריכים לשחק בו ואנחנו לא יכולים לחרוג
שמואל אביטל:
 יש דרכים לעשות את זה ביחסי עבודה קיבוציים במגזר ציבורי
שמואל אביטל:
 יש כללים, חלקם כתובים וחלקם לא כתובים ואנחנו חייבים להתנהל בהם
שמואל אביטל:
 דיברו על כך שצריך להסתכל על משוואה שיש בה תלמידים, מורים, מנהלים והורים
שמואל אביטל:
 יש עוד דברים במשוואה הזאת, בטח כשמשרד האוצר מסתכל
שמואל אביטל:
      לגופו של עניין
שמואל אביטל:
 משרד החינוך מאוד מעורב במשא ומתן
שמואל אביטל:
 היתה פה טענה שמשרד החינוך מתנער והוא לא נמצא
שמואל אביטל:
 אני רוצה להגיד שמשרד החינוך מאוד מעורב
יפעת שאשא ביטון:
אנחנו לא מדברים על המשרד, על סוניה וזה שהם כל הזמן מעורבים
יפעת שאשא ביטון:
 איפה המנכ"ל והשר? אתה יודע שעד שאני לא נכנסתי לחדר ודלית גרה אצלכם – היא פשוט עברה דירה
יפעת שאשא ביטון:
 היא היתה צריכה לשלם ארנונה בירושלים – עד שזה לא קרה, זה לא נפתר
יפעת שאשא ביטון:
 אנחנו יודעים איך זה עובד
שמואל אביטל:
בסדר, יש לנו פרשנות טיפה שונה של מה שהיה
שמואל אביטל:
      ההצעה ששמנו על השולחן פורסמה ואנחנו רוצים לשבת ולדבר סביב ההצעה הזאת
שמואל אביטל:
 היא מדברת על שינוי משמעותי בשכר המורה המתחיל
שמואל אביטל:
 תעדוף משמעותי של שכר המורה המתחיל עם תוספת למורים הוותיקים שהיא תוספת נמוכה יותר
שמואל אביטל:
 במסגרת המגבלות שיש לנו, אנחנו מתעדפים את המורים הצעירים
שמואל אביטל:
 אנחנו רוצים לחזק ולהעצים את מחנכי הכיתות
שמואל אביטל:
 עשינו את זה גם בהסכם עם הסתדרות המורים ותעדפנו את המורים המתחילים בצורה משמעותית בהסכם של הסתדרות המורים
שמואל אביטל:
 ארגון המורים הוא עולם אחר
שמואל אביטל:
      דיברו פה על גמישות למנהלים וזה עוד משהו שעשינו וגם שרת החינוך - - -
יפעת שאשא ביטון:
אפשר לקבל את ההצעה שנתתם לארגון? מעניין אותי לראות אותה
יפעת שאשא ביטון:
 חוץ מהשכר של המורה המתחיל, שאני חושבת שאסור לייצר פערים בתוך חדרי המורים
יפעת שאשא ביטון:
 אסור להביא את זה חזרה לעולם הזה, אבל אני רוצה לראות שזאת לא מלכודת דבש, כמו שעשיתם בהסתדרות המורים, שזרקתם סכום שהציבור התחבר אליו ואחר-כך את כל היתר פשוט נפנפתם מהחלון
יפעת שאשא ביטון:
 אז צריך לראות איך יוצרים את האיזונים
יפעת שאשא ביטון:
 איך נותנים למורה אופק של התפתחות מקצועית בתוך המערכת לאורך שנים
מיקי לוי:
איך משמרים אותו
מיקי לוי:
אנחנו נבדוק מתי את יוצאת לחופשה באוגוסט ומתי שאר המועמדים יוצאים לחופשה
יפעת שאשא ביטון:
איזו חופשה? אני מוכנה לנהל איתכם את המשא ומתן
מיקי לוי:
לא בטוח ששר החינוך יסכים
שמואל אביטל:
במטרה להעצים גם את העבודה הניהולית ובאמת להעצים או לחזק את הנושא של מצוינות ואיכות
שמואל אביטל:
 מצוינות זאת מילה מאוד יחסית אז אני אגיד איכות
שמואל אביטל:
 גם בהצעה שלנו וגם עשינו מנגנון דומה שאנחנו רוצים להרחיב אותו טיפה יותר בהסכם הזה, בנוגע לגמולים גמישים, או תגמול גמיש בידי המנהלים על בסיס תפקידים שהמורים לוקחים על עצמם ושהמנהלים יוצרים
שמואל אביטל:
 אנחנו מאוד רוצים להעצים את נושא המנהלים, גם מבחינת השכר שהם מקבלים
שמואל אביטל:
 יותר מזה, וזה גם פורסם, אנחנו רוצים להעסיק את המנהלים בחטיבות העליונות בחוזים אישיים
שמואל אביטל:
 אני אסביר למה
יפעת שאשא ביטון:
רובם מועסקים בחוזים אישיים כי הם שייכים או לכל הרשתות השונות - - -
שמואל אביטל:
יש מקומות שזה קיים וזה גם לא מתוקצב
שמואל אביטל:
 אנחנו רוצים שהמנהלים שלנו יהיו כמו עובדים בכירים אחרים במגזר הציבורי
שמואל אביטל:
 הם לא מורים עם תוספת, עם לא מורים משודרגים, הם משהו אחר
שמואל אביטל:
 המיומנות הנדרשת ממנהל היא מיומנות אחרת
שמואל אביטל:
 בדיוק כמו שהמנהלים הבכירים בכל משרדי הממשלה ובכל המגזר הציבורי כמעט – יש חריגים מסוימים שגם בהם המדיניות היא להפסיק עם זה
שמואל אביטל:
 אנחנו רוצים שההעסקה שלהם תהיה בחוזים אישיים
שמואל אביטל:
 מדובר במנכ"לים
שמואל אביטל:
 מנכ"לים של בתי ספר צריכים להיות מועסקים בחוזים אישיים בשכר גבוה
יפעת שאשא ביטון:
בהסכם עם ההסתדרות עשינו את זה
יפעת שאשא ביטון:
 עשינו אבחנה בין המנהלים
יפעת שאשא ביטון:
 הם כבר לא מורים עם גמול
שמואל אביטל:
מעבר לזה, יש בעיה במערכת החינוך של קושי להיפרד ממורים שלא מתאימים
שמואל אביטל:
 ההיקפים כנראה לא גדולים
שמואל אביטל:
 אנחנו בעולם של מחסור במורים אבל עדיין מורה שהוא באמת לא טוב, הנזק הוא דרמטי
שמואל אביטל:
 היום הליך הפיטורין אורך פחות או יותר שנתיים
יפעת שאשא ביטון:
זה כשהוא מעל 15 שנה במערכת
יפעת שאשא ביטון:
 אם הוא פחות מ-15 שנה, גם תוך שנה אתה יכול להוציא את המורה בתהליך נכון
יפעת שאשא ביטון:
 אגב, אני תוהה כמה זמן לוקח לפטר אדם במגזר הציבורי
מיקי לוי:
בשביל זה אמרתי, אני מכיר את זה ממסגרות אחרות
שמואל אביטל:
אנחנו רוצים להתמודד גם עם המחסור במורים
שמואל אביטל:
 יש עוד הרבה פרטים בהצעה אז אני רק סוקר את הנקודות העיקריות, או חלק מהן
שמואל אביטל:
 אנחנו רוצים גם חוזים אישיים במשורה בתוך המערכת גם למורים במטרה להתמודד, או לסייע בהתמודדות עם מחסור
שמואל אביטל:
 זה אומר מחסור במקצועות מסוימים, יכולת להעצים בתי ספר חלשים או מרוחקים גיאוגרפית
שמואל אביטל:
 גם אולי להביא אנשים שלא עומדים בתנאים הרגילים
שמואל אביטל:
      השרה לשעבר הזכירה את הנושא של המהנדס
שמואל אביטל:
 דווקא מהנדס שאולי אין לו תעודת הוראה, אבל הוא מאוד טוב בללמד
יפעת שאשא ביטון:
יש גם כאלה אבל אי-אפשר לתלות את כל תקוותנו על הדבר הזה
שמואל אביטל:
אנחנו לא תולים את תקוותנו בשום דבר אבל אנחנו חושבים שהרבה מאוד צעדים קטנים יכולים לסייע
שמואל אביטל:
      אני רק אסיים בזה שאנחנו באים למשא ומתן הזה בתום לב ואנחנו קוראים לארגון המורים לחבור אלינו, בתוך ההקשר התעשייתי שבו אנחנו נמצאים
שמואל אביטל:
 כיום הפערים הם כאלה שמאוד קשה לנו להתכנס
שמואל אביטל:
 אני מדבר על הפערים בכסף כי יש עוד הרבה שהעליתי שעוד לא עלו לשיח בינינו לבין ארגון המורים כי אנחנו עדיין בשאלת המסגרת הכספית
שמואל אביטל:
 הפערים הם כאלה גדולים שכרגע אנחנו מאוד מתקשים ולכן לצערי אני לא אופטימי
יפעת שאשא ביטון:
במקום לענות על צורך, קובעים מסגרת ומשם הם גוזרים
מיקי לוי:
בבקשה גברתי מארגון ההורים הארצי
אודליה שינדורף:
אני סגנית יו"ר הנהגת המורים הארצית ואני מרכזת את הצוות העל-יסודי
אודליה שינדורף:
      כבוד היו"ר, אני חושבת שלערבב את שני הנושאים זאת טעות
אודליה שינדורף:
 כל נושא כאן צריך יותר מישיבה אחת
מיקי לוי:
הלוואי והייתי יכול
אודליה שינדורף:
אני רק אומרת שזה לא היה נכון לערבב אותם
מיקי לוי:
אחר-כך תבואי ואני אסביר לך למה ערבבתי
אודליה שינדורף:
אני רק אומרת
מיקי לוי:
מכיוון שאינך מתמצאת אני אעיר
מיקי לוי:
 אני צריך איזו מקפצה של משרד מבקר המדינה, של ביקורת, כדי להמשיך הלאה
מיקי לוי:
 מה לעשות, אלה החוקים
אודליה שינדורף:
יושבים כאן הורים וצופים בכם וחושבים שמדובר כאן בשתי מדינות, מדינת מבקר המדינה ומדינת משרד החינוך ובא להם לדפוק את הראש בקיר ולהגיד, למי אני יכול להאמין?     ישבנו גם עם אנשי מבקר המדינה בזמן הקורונה
אודליה שינדורף:
 הם שאלו אותנו ובטח עשו סיבוב אצל כולם כי אנחנו לא מיוחדים
אודליה שינדורף:
 קיבלו מה שקיבלו והגיעו לתוצאות
אודליה שינדורף:
 אחרי זה מגיע משרד החינוך ואומר,  חבר'ה, זה לא רלוונטי, זה לא נכון, זה רק בערך
אודליה שינדורף:
      ההורים רוצים יציבות, הורים רוצים לדעת מה נכון
אודליה שינדורף:
 בסוף צריך לחתוך ולהגיד שורה תחתונה
אודליה שינדורף:
 אז לא ראוי לנו
אודליה שינדורף:
 כשהורים צופים בדבר כזה, אנחנו רק סופרים את הימים מתי הילדים שלנו יסיימו את מערכת החינוך
אודליה שינדורף:
 תוהים אם כך פועלת מערכת החינוך כשאנחנו יודעים, איך היא מתנהלת כשאנחנו לא יודעים
אודליה שינדורף:
      אני אחלק את הדברים שלי לשניים, לחלק של המיומנות ולחלק של השכר ב-1 בספטמבר
אודליה שינדורף:
 כולם יודעים שהנהגת ההורים התנגדה נחרצות למתווה החדש
אודליה שינדורף:
 אני ספקתי אישית לא מעט מזה
אודליה שינדורף:
 ספגתי חרם במשרד החינוך, הטילו וטו על פגישות בגלל שאני עמדתי בקולי הנחרץ ואמרתי שזאת טעות
אודליה שינדורף:
 אני עד היום אומרת שהמתווה החדש הוא טעות
אודליה שינדורף:
 לא צריך להשוות למדינות העולם
אודליה שינדורף:
 נכון, אנחנו מדינה יהודית
אודליה שינדורף:
      סליחה שאני אגיד כאן דבר שאולי יזעזע אתכם, אבל כשחותמים על הסכם קואליציוני ובסעיף 141 כתוב שכל הבגרויות יחזרו, אז מה היה לעשות איתנו כביכול איזה מתווה? הרי ברור מה תהיה התוצאה, אז אל תעבדו עלינו
אודליה שינדורף:
      השרה שאשא ביטון, גם לי לא תמיד היו יחסי אהבה איתה, צעקנו אחת על שנייה, דיברנו והיו לנו מחלוקות
אודליה שינדורף:
 אבל בדרך ההתחלתית היתה הבנה שאי-אפשר להישאר ב-8 בגרויות
אודליה שינדורף:
 הילדים שלי עשו 13 בגרויות
אודליה שינדורף:
 אי-אפשר להמשיך ככה יותר ואי-אפשר להגיד שנעשה סל, מישמש של הכול, גם עבודות וגם מבחן
אודליה שינדורף:
      אני אחדש לכם
אודליה שינדורף:
 30% הערכה חלופית, שהרעיון שלה היה נהדר, אני רוצה להגיד במילה עדינה, היתה כישלון קולוסאלי, זאת מהסיבה הפשוטה שאין עליו בקרה ואין עליו ביקורת
אודליה שינדורף:
 האוניברסיטאות לא מאמינות לציונים האלה
אודליה שינדורף:
 יש שם מסחרה בציונים
אודליה שינדורף:
 אין אחידות, אין סטנדרט אחיד במדינת ישראל ללמידה משמעותית
אודליה שינדורף:
 30% בנתניה לא שווה לרעננה, לא שווה לאשקלון
אודליה שינדורף:
 יכול להיות שבאשקלון עובדים הרבה יותר קשה כי אין כאן סטנדרט
אודליה שינדורף:
 אף אחד לא יודע באמת איך נותנים את הציון
אודליה שינדורף:
      אני אגלה לך סוד
אודליה שינדורף:
 בתי הספר החזקים, המנהלים שלהם אומרים: אני רוצה לוודא שהילדים יודעים את החומר
אודליה שינדורף:
 אני את ה-30% הזה רובו עושה במבחן
אודליה שינדורף:
 אז כל מה ששי פירון, השר לשעבר, ניסה לעשות, לא מתקיים בהרבה בתי ספר
יפעת שאשא ביטון:
בסוף בתי הספר מכוונים ל-70%
אודליה שינדורף:
אז זה מאוד נחמד שהורדנו את המבחנים ל-40% מהחומר וצמצמנו אבל ברוב בתי הספר גם את ההערכה  החלופית עושים בבחינה ואז זה לא 40% אלא 70%
אודליה שינדורף:
 זאת האמת גם אם לא נוח לכם לשמוע אותה
אודליה שינדורף:
      אנחנו יודעים שאנחנו הרחק מאחור בכל המיומנויות כי אף ילד כמעט לא יודע לדבר ולעשות פרזנטציה באנגלית ולא יודע לשלוח מייל או נייר עמדה
אודליה שינדורף:
      אנחנו יצאנו למסע
אודליה שינדורף:
 אתה יודע איזה מסע עשינו, כבוד היו"ר? נפגשנו עם כל הרקטורים של האוניברסיטאות, נפגשנו איתם אחד אחד
אודליה שינדורף:
 אחרי זה הלכנו לצה"ל
אודליה שינדורף:
 אמרנו: תגידו, מה קורה כאן? הילדים אולי יוצאים עם ידע לתקופה קצרה אבל בלי שום מיומנות
אודליה שינדורף:
 בואו שקפו לנו את המצב
אודליה שינדורף:
 הם אמרו לנו שגם בפקולטאות הכי טובות עם התלמידים הכי טובים, התלמידים גרועים והם לא בסטנדרט שאנחנו רוצים אותם באקדמיה
אודליה שינדורף:
 הם לא יודעים לכתוב פסקת טיעון אחת כמו שצריך
אודליה שינדורף:
 הם לא יודעים לבטא את עצמם
אודליה שינדורף:
 הם לא יודעים לעשות שום דבר ממה שאנחנו רוצים
אודליה שינדורף:
 הם אמרו שהבחינות לא שוות כלום ומבחינתם שלוש או ארבע בחינות מספיקות לצורך העניין
אודליה שינדורף:
 אם נתפרע, כי אנחנו מדינה יהודית, אז חמש בחינות
אודליה שינדורף:
 כדי לקבל ילדים לאוניברסיטה, לא צריכים את כל הבחינות האלה
אודליה שינדורף:
 זאת האמת לאמיתה
אודליה שינדורף:
 הלכנו לאחור בזה והטלנו עומס על הילדים
אודליה שינדורף:
      יכול להיות שגם את המתווה שהוצג צריך לרכך וצריך לבנות אותו יותר נכון
אודליה שינדורף:
 אבל היום בכיתה יב' יש מתווה מסוים ובכיתה יא' יש מתווה שני ובכיתה י' יש מתווה שלישי
אודליה שינדורף:
 מסכנים המורים, עשו להם סלט במוח מהמתווים
אודליה שינדורף:
 היחידים שיודעים מה המתווים זאת הנהגת ההורים
אודליה שינדורף:
 מנהל מתקשר אלי ושואל אותי: כיתה י', מה אני עושה? כיתה יא' מה אני עושה? אז זאת האמת, יש להם, מסכנים, סלט בראש
אודליה שינדורף:
 טוב שאנחנו יודעים כל פסיק
אודליה שינדורף:
      אבל תקשיבו, קחו את הדוח הזה ותעבדו עליו כמו שצריך כי בסוף הילדים שלנו משלמים את המחיר
אודליה שינדורף:
 הם לא מוכנים לשום דבר
אודליה שינדורף:
      לגבי ה-1 בספטמבר
אודליה שינדורף:
 רן, אני לא האויבת שלך
אודליה שינדורף:
 בבית המשפט תקפתם אותי כאילו אני האויבת שלך, כאילו הנהגת ההורים הם האויבים שלכם
אודליה שינדורף:
 אנחנו רוצים שכר ראוי
אודליה שינדורף:
 יושבים כאן האוצר ויודע שר החינוך
אודליה שינדורף:
 אני ביקשתי אישית שלא יהיו קמצנים על גבי המורים
אודליה שינדורף:
 אנחנו יודעים שלמדינת ישראל יש מספיק כסף לשלם לכולם מה שהיא רוצה
אודליה שינדורף:
 מורים זה ערך אבל צריך חינוך איכותי ואני חושבת שנסכים על זה
אודליה שינדורף:
 אנחנו רוצים את המורים הכי טובים, הכי איכותיים ושאפשר יהיה לבקר אותם
אודליה שינדורף:
 אז כאן צריכה לבוא רפורמה מקיפה על הכול ביחד
אודליה שינדורף:
 לא פלסתר
אודליה שינדורף:
 אל תעשו לנו הסכם שכר של פלסתר שנותן 1,000 שקל וזורק את כולם לעזאזל לעוד חמש שנים
אודליה שינדורף:
 אנחנו רוצים כאן רפורמה עמוקה שנותנת אופק למורים, שנותנת לילדים שלנו אופק, שנותנת אופק למערכת שלנו
אודליה שינדורף:
 מספיק עם הפלסתרים
אודליה שינדורף:
 אל תהיו קמצנים, זה כסף שלנו, של האזרחים
אודליה שינדורף:
 יד נדיבה
אודליה שינדורף:
 תדרשו מהמורים מה שאתם רוצים
אודליה שינדורף:
 סליחה שאני אומרת, רן
אודליה שינדורף:
 אולי גם לעבוד 60 שעות אם צריך, אבל תהיו נדיבים כלפי המורים
אודליה שינדורף:
 אנחנו רוצים שנת לימודים אמיתית
אודליה שינדורף:
 לא בכאילו, בלי איומים של השבתה
אודליה שינדורף:
 עם פולין, עם טיולים, עם כל הנשמה שהמורים יודעים לתת מסביב כי זאת מערכת חינוך
אודליה שינדורף:
      אבל מה שקורה כאן היום, אנחנו צריכים להילחם על ה-1 לתשיעי
אודליה שינדורף:
 הורי ישראל צופים ואומרים לכולכם שנכשלתם, זה ביזיון מה שהיה כאן השנה
אודליה שינדורף:
 לא רק רן ארז אשם, לא רק משרד החינוך אשם וגם לא משרד האוצר
אודליה שינדורף:
      סליחה, המחוקקים
אודליה שינדורף:
 תזמין את ראש הממשלה לדיון של 40
אודליה שינדורף:
 שהוא ייתן את התשובות למה 1
אודליה שינדורף:
9 לא התכנס כאן
אודליה שינדורף:
 תדרשו בשם הילדים, בשם ההורים ובשם המורים להביא לזה סוף
אודליה שינדורף:
 זה לא מגיע לנו
אודליה שינדורף:
 אנחנו רוצים דיון ולשמוע את קולו של ראש הממשלה שיגיד שאכפת לו
אודליה שינדורף:
 הוא יודע להכניס את היד לכיס
אודליה שינדורף:
 תפסיקו להתקמצן על הילדים, על העתיד, על החינוך ועל המורים
אודליה שינדורף:
      אני לא אויבת שלך רן, מעולם לא הייתי
אודליה שינדורף:
 אני מבקשת שבבית משפט לא צריך להכריז עלי כאויבת המדינה
אודליה שינדורף:
 זה לא היה לעניין
מיקי לוי:
 הרמתי את הכפפה האחרונה שלך, יהיה 40 במליאה, אנחנו נגיש את זה
מיקי לוי:
 תודה רבה לך על כל הדברים שנאמרו מעומק הלב ובכאב
מיקי לוי:
 בסוף זה הילדים של כולנו, לא רק הילדים שלכם
מיקי לוי:
      מר חולדאי, מנהל בית הספר, בבקשה
איציק שמולי:
 קראתי בעיון את הדוח של המבקר
איציק שמולי:
 אני מייצג את "ארגון מנהיגים" שמייצג את ארגון מנהלי בתי הספר בישראל
איציק שמולי:
 אנחנו מסכימים גם עם הממצאים שמתוארים בדוח וגם עם ההמלצות שלו
איציק שמולי:
 אדם שקורא את המסמכים של משרד החינוך או גולש באתר משרד החינוך מתרשם ובצדק, שמשרד החינוך מאוד רוצה לקדם מיומנויות רלוונטיות למאה ה-21 ולשוק התעסוקה
איציק שמולי:
 אם האחידו את כל המסרים יחד זה נהדר אבל הבעיה היא שאף אחד לא עושה את זה
איציק שמולי:
 אדם שנכנס לבתי הספר בישראל ולכיתות - - -
מיקי לוי:
שנייה, עצור
מיקי לוי:
 אתה אמרת את האמירה הכי משמעותית עכשיו
איציק שמולי:
תן לי להמשיך ואני גם אגיד מה צריך לעשות
מיקי לוי:
 זה לא ממני, זה מהשטח שלכם
מיקי לוי:
 זה לא ממני
מיקי לוי:
 זה לא מהשרה שעבר שתגידו שיש לה אינטרסים
מיקי לוי:
 זה מנהל שמגיע כל בוקר לבית הספר
מיקי לוי:
 בפעם הבאה אני רוצה כאן עוד 5-7 מנהלים
מיקי לוי:
 אני רוצה לשמוע את המנהלים כדי לעשות ביקורת עליכם
מיקי לוי:
 שמעתי את התלמידים, כל מה שיש בדוח התלמידים האלה רוצים
מיקי לוי:
 אומר לי המנהל היחיד שנצא היום בוועדה וזאת פאשלה שלי שלא הזמנתי עוד עשרה
מיקי לוי:
 תשמעו אותם
מיקי לוי:
      בבקשה, אני מתנצל
אפרת צנגן:
אני יכולה להתייחס?
מיקי לוי:
 אני מגן עליו עכשיו והוא יסיים
אפרת צנגן:
לא צריך להגן
איציק שמולי:
אז ברור לכולנו שמשרד החינוך מאוד רוצה לקדם מיומנויות שרלוונטיות לעולם
איציק שמולי:
 מהיכרות עמוקה עם בתי הספר גם היסודיים והתיכוניים – אני גם אבא ולא רק מנהל – כמעט ולא עוסקים במיומנויות במערכת החינוך
איציק שמולי:
 כמעט כל מה שעוסקים בו זה הוראת ידע דיסציפלינארי במתמטיקה, באנגלית, בהיסטוריה וכדומה
איציק שמולי:
 הפער הזה הוא בלתי נסבל והשאלה היא למה הוא קיים?     אני רוצה לגעת בשלושת הסיבות העיקריות שאנחנו בארגון מנהיגים מזהים והדוח נוגע בהם לא פחות טוב מאיתנו אבל פה זה הדיון
איציק שמולי:
 בעיה אחת זה עודף בחינות הבגרות
איציק שמולי:
 נאמר כאן בהרחבה, ככל שיהיו פחות בחינות בגרות כך אנחנו כמנהלים נוכל לקדם ארגון חינוכי שמקדם מיומנויות
מיקי לוי:
זה מה שאמרה נציגת ארגון ההורים, אומרים התלמידים ואומר משרד מבקר המדינה
מיקי לוי:
 נו, מה יש לי עוד להגיד
מיקי לוי:
      בבקשה
איציק שמולי:
זאת נקודה אחת שבה משרד החינוך יכול להשפיע על-ידי קביעת כללי המשחק
איציק שמולי:
 הרי מתוך הערכה סופית של המערכת, נגזר כל התהליך בדרך
איציק שמולי:
 אמרו את זה לפני ואני לא ארחיב
איציק שמולי:
      בעיה שנייה זה טיפול בבעיות עומק של המערכת
איציק שמולי:
 אני לא אכנס לעומקם של דברים כי הדברים נאמרו במידה רבה: שיפור מעמד המורה, שיפור מעמיד המנהל, תגמול למורים ולמנהלים
איציק שמולי:
 בהקשר הזה אין ספק שהשביתה שצפויה היא סיפור מורכב
איציק שמולי:
 ברשותכם, אני לא אכנס לזה כי מצד אחד יש פה מאבק על תנאי העבודה של מורים ומנהלים ומצד שני, ברור שיש לזה גם מחיר
איציק שמולי:
 השנה עמדתי מול התלמידים שלי לא פעם ולא פעמיים בידיים ריקות ובאמירה שזה לא בידיים שלי, זה שאנחנו לא יוצאים לטיול שנתי
איציק שמולי:
 אני יוצא לכל הטיולים השנתיים של בית הספר שלי
איציק שמולי:
      אני רוצה לגעת בנקודה שבעיניי היא הנקודה המרכזית וזה אוטונומיה למנהלים
איציק שמולי:
 בסופו של דבר, בית ספר הוא לא יחידה צבאית
איציק שמולי:
 סופוביץ כתב ב-2008 שבית ספר הוא ארגון עם קשרים רופפים
איציק שמולי:
 כלומר, היחידה הזאת שנקראת בית ספר, כל אחד עושה בה מה שהוא רוצה
איציק שמולי:
 המנהל לא יכול לקבוע איך בית ספר באמת באמת עובד כי כאשר המורה נכנס לחדר הכיתה, הוא סוגר את הדלת ועושה את מה שהוא רוצה
איציק שמולי:
 מה הוא רוצה לעשות? את מה שהוא עשה בשנה שעברה
איציק שמולי:
      כלומר, הנקודה המרכזית להבנתנו היא, שמשרד החינוך טועה
איציק שמולי:
 זה לא משרד החינוך הנוכחי דווקא
איציק שמולי:
 משרד החינוך טועה כבר הרבה מאוד שנים בכך שהוא חושב שהוא יכול ליישם מדיניות מורכבת, לשנות פרדיגמה בעולם החינוך ולהפסיק לשעמם להם את הנשמה
איציק שמולי:
 דרך אגב, מאז הקורונה הם כבר גם לא בכיתות
איציק שמולי:
 עזוב את זה שהם לא לומדים מיומנויות כי המורה לא מלמד, הם גם לא שם בכלל
איציק שמולי:
 הם כבר למדו לעשות את העבודה שלהם לבד
איציק שמולי:
      אז משרד החינוך חושב שהוא יכול לכתוב לי תוכנית לימודים וספר הוראות שיגיד לי ללמד מיומנויות ואני אעשה את זה
איציק שמולי:
 זה פשוט לא אוהב כך
איציק שמולי:
      חן שכטר, מי שמכיר, ראש החוג בבר אילן, כתב על זה את רוב החומר שלו
איציק שמולי:
 בתי הספר והמורים עושים מה שהוא קורא לו buffering and bridging
איציק שמולי:
 ההנחיות של ראש אגף אסטרטגיה מגיעות לבית הספר, בית הספר מוריד את הראש שלו וההנחיות עוברות מעליו
איציק שמולי:
 בית הספר מרים את הראש וממשיך לעשות בדיוק את מה שהוא עשה תמיד
איציק שמולי:
      הדבר היחיד שיכול להניע את מערכת החינוך שלנו קדימה זה מנהיגים חינוכיים שמובילים ארגונים חינוכיים
איציק שמולי:
 כאלה שיש להם חזון, שיודעים לרתום את הקהילות שלהם, שיודעים לרתום את צוותי ההוראה שלהם
איציק שמולי:
 את זה משרד החינוך לא יכול לעשות והגיע הזמן שהוא יבין את המגבלות שלו
איציק שמולי:
 משרד החינוך הוא מטה, הוא לא ארגון
איציק שמולי:
 אני לא חלק מהארגון שנקרא משרד החינוך
איציק שמולי:
 אני חלק מארגון שנקרא תיכון אזורי בברנר
איציק שמולי:
 ככזה, אני יכול לרתום את כל בעלי העניין של הארגון ולייצר חינוך רלוונטי
איציק שמולי:
 בתוך החינוך הרלוונטי הזה ודאי שיהיו גם מיומנויות
איציק שמולי:
      הרי מה התלמידים יגידו לי? תלמד אותנו חינוך פיננסי
איציק שמולי:
 אז אני מלמד חינוך פיננסי
איציק שמולי:
 ההורים אומרים לי, תלמד אותם להוביל פרויקטים, תלמד אותם לשתף פעולה, תלמד אותם חינוך חברתי ריגשי, אז אני עושה את זה
איציק שמולי:
 כל זמן שלמנהלים אין אוטונומיה אלא יש אוסף של רפורמות צולבות, סותרות, אוסף של בקרות
איציק שמולי:
 השרה לשעבר הכניסה תוכנית שבעיניי על הנייר היא תוכנית מדהימה
איציק שמולי:
 תוכנית גפ"ן, גמישות פדגוגית ניהולית, שאמורה להעביר נתח משמעותי מהתקציב שלי לרשותי
איציק שמולי:
 והנה, הרפורמה הזאת מלאה בבקרות ובאין סוף מגבלות שגורמות לזה שאני עובד עוד יותר על הנתח המאוד קטן הזה מתוך התקציב
יפעת שאשא ביטון:
מה לעשות שיש מנהלים שמעסיקים תוכנית של בן הזוג שלהם
יפעת שאשא ביטון:
 מה לעשות? זה לא כולם חס וחלילה
יפעת שאשא ביטון:
 צריך לראות שהדברים עובדים ועובדים נכון