GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
תומר שרבץ:
 סיון שיושבת שם בתעשייה האווירית למשל היא כן בוגרת של קורס של ממוני גיוון תעסוקתי שאנחנו ביקשנו מהחברות למנות בדרג בכיר
תומר שרבץ:
      אנחנו כן פועלים
תומר שרבץ:
 הצבנו להם יעדים, גם ב-22 וגם ב-23 ואנחנו גם אוכפים את היעדים האלה
תומר שרבץ:
 ואתה רואה את השיפור ביחס לכמה קלטו בשנים הקודמות וביחס לכמה שקולטים השנה
תומר שרבץ:
 אז כן יש איזה שינוי במגמה
תומר שרבץ:
 כן אני אגיד כמה מילים על הנבחרת
תומר שרבץ:
 אני אמנם לא אחראי על הנבחרת אבל אנחנו דווקא ברשות תוספים את הנבחרת האחרונה כאחת הנבחרות היותר מגוונות
תומר שרבץ:
 יש עליה במכפלות, גם בכמות המועמדים מכל אוכלוסיות הגיון
תומר שרבץ:
 בחלקן זה גם מכפלות מאוד משמעותיות
תומר שרבץ:
 גם בכמות המועמדים וגם בכמות מעמדים שהתקבלו לנבחרת יש עליה מאוד מאוד משמעותית אני לא מדבר על המינויים שזה עושים השרים אחר כך, וזה פחות בידינו
תומר שרבץ:
 אבל כן אנחנו תופסים את הנבחרת שהייתה כנבחרת מאוד מגוונת מבחינת הנתונים על הנייר
תומר שרבץ:
 זה מה שיש לי פחות או יותר להגיד
מיקי לוי:
תומר תודה
מיקי לוי:
 ובכל זאת, מכיוון שעלו כאן דברים אני מבקש שהאנשים המתאימים אצלכם יקיימו דיון במשרד מבקר המדינה, כי בעוד שלושה חודשים אני רוצה לעשות דיון מעקב
מיקי לוי:
 לא יהיו נתונים חדשים בעוד שלושה חודשים
מיקי לוי:
 אבל מה שכן יהיה, יהיו יעדים ומדדים
מיקי לוי:
 נקבל דיווח על אמצעי האכיפה
מיקי לוי:
 נרד לכל נושא ברחל בתך הקטנה
מיקי לוי:
 נתנו היום בסך הכול את המעטפת של הדיון ואנחנו נטריד אתכם עוד פעם
מיקי לוי:
 רפאל תצטרך לבוא עם תוכנית סדורה
מיקי לוי:
 מה עושים
מיקי לוי:
 איך עושים
מיקי לוי:
 אני לא חושב שבשלושה חודשים אפשר לשנות נתונים
מיקי לוי:
 אולי בעוד שנה וחצי נקבע דיון נוסף
מיקי לוי:
 אם זה אפשרי מבחינתכם
סיוון חבר:
אפשר להוסיף משהו שעלה גם בדוח מבקר המדינה לגבי עובדים עם מגבלה
סיוון חבר:
 בעצם אנחנו צריכים לדווח על אחוזי העסקה ואין לנו שום יכולת למדוד או לשאול אותם, שזה חסם מאוד משמעותי
סיוון חבר:
 בעקבות הדוח של מבקר המדינה, בסיס הנתונים שלנו בתעשייה אווירית הוא 14,000 ומעלה עובדים
סיוון חבר:
 אז ממש עשינו במסרקות את הבדיקה ואנחנו נכון לעכשיו בלמעלה משלושה אחוזים
סיוון חבר:
 אבל זה משהו שאנחנו שאין לנו באמת כלי, אנחנו עושות הצלבות - מי פטור ממס, מי אנחנו יודעים ממשרד הביטחון, מי יש לו מגבלה
סיוון חבר:
 אנחנו ממש יושבות ואוספות את הנתונים אחד לאחד
סיוון חבר:
 צריך לתת איזה כלי למדידה הזו כדי שבאמת נוכל לעמוד ביעדים שמציבים לנו
מיקי לוי:
אני נותן לכם
מיקי לוי:
 אתם באתם אני נותן לכם
מיקי לוי:
 לפחות למי שהיה בזמן
מיקי לוי:
 ואתה לא היית בזמן, אז תחכה בסוף
מיקי לוי:
 נדמה לי שנכנסת אחרון לא? טעות שלי
מיקי לוי:
 טוב מי עוד יש פה
מיקי לוי:
 משרד המשפטים בבקשה
טלילה דביר:
בוקר טוב, תודה רבה, טלילה דביר, משרד המשפטים, רפרנטית ייצוג הולם
טלילה דביר:
 אני מודה גם על קיום הדיון וגם על קיום הביקורת, כל דבר שקשור לדיון וקידום ייצוג הולם
טלילה דביר:
 אני חושבת שאני אעביר יותר לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות להיבט של הקושי שעלה ביחס לאיך מודדים נתונים ומה החוק מחייב לגבי ייצוג הולם של אנשים עם מוגבלות
טלילה דביר:
 זה פורט גם בדוח וזו גם עמדתנו במשרד המשפטים שאנחנו חושבים שהדרך שנמליץ עליה לשר, שהדרך הנכונה לקדם את העניין של ייצוג הולם לאנשים עם מוגבלות משמעותית, שבקרב אנשים עם מוגבלות, הקושי המרכזי בשילוב בתעסוקה נמצא בקרב אותם אנשים עם מוגבלות משמעותית
טלילה דביר:
       היה ב-2020 תיקון תזכיר שניסינו לקדם, להחיל את החובות של מעסיק ציבורי גדול גם על חברות ממשלתיות
טלילה דביר:
 כי מה שזה יאפשר זה שני דברים
טלילה דביר:
 אחד, שיהיה יעד ייצוג הולם מכוח החוק של חמישה אחוזים לאנשים עם מוגבלות משמעותית
טלילה דביר:
 ודבר שני נוסף שהתיקון הזה היה מאפשר, זה שהמנגנון בדיקה שתוקן בחוק שמאפשר למוסד לביטוח הלאומי לעשות הצלבה של נתונים עבור אותם אנשי גופים ציבוריים בעצם בלי לפגוע בפרטיות, יוכל לחול גם על החברות הממשלתיות
טלילה דביר:
 ואז יהיה אפשרות לכל החברה כמו לכל משרד ממשלתי וגוף ציבורי אחר, מצד אחד בלי לפגוע בפרטיות של העובדים ומצד שני לקבל נתונים מה שיעור התעסוקה שלהם
טלילה דביר:
 תודה רבה
מיקי לוי:
אני מבקש להעביר לנציבות שוויון הזדמנויות בעבודה
מיקי לוי:
 אם אתה יודע גם מספרים אז תגיד לנו
מיקי לוי:
 אחוזים לפחות
ניתאי גירון:
אנחנו בעצם מסתמכים על הדיווחים שאנחנו אמורים לקבל מרשות החברות, שבעצם אוספת מהם את המידע
ניתאי גירון:
 מקבלים את זה כל שנה
ניתאי גירון:
 מרפאל הם התחילו לעשות את המיפוי גם בתיאום איתנו
ניתאי גירון:
 ותע"ש בהחלט מעבירים לרשות החברות
ניתאי גירון:
 אנחנו לצד אכיפה אזרחית משפטית בעצם רואים חשיבות גדולה בקידום גיוון בשוק העבודה
ניתאי גירון:
 כדי לקדם את ייצוג האוכלוסיות השונות הנציבות הפעילה תוכניות הטמעת שוויון וגיוון בחברות ממשלתיות
ניתאי גירון:
 וזאת בשיתוף פעולה עם רשות החברות
ניתאי גירון:
 התוכניות מבוססות על מעטפת של ייעוץ ארגוני וליווי משפטי שהנציבות מציעה לארגונים
ניתאי גירון:
 בנוסף אנחנו מעבירים הכשרות רוחב, בין היתר לחברות הממשלתיות, שחושפים את הגורמים הרלוונטיים באותן חברות לחשיבות הגיוון ולהעלאת הייצוג של אוכלוסיות מגוונות
ניתאי גירון:
      במסגרת הטיפול בפניות שאנחנו מקבלים בנושאי אפליה
ניתאי גירון:
 בימים אלה אנחנו מייצגים עובד, ובעצם מנהלים תביעה נגד חברה ממשלתית על אפליה מבחינת מוצא וקבלת עבודה של יצואי אתיופיה
ניתאי גירון:
 אני לא יכול לפרט על זה כי זה עדיין מתנהל
ניתאי גירון:
 לחברות הממשלתיות אחריות מוגברת כחברות מטעם המדינה הן בעניין גיוון וייצוג שוויוני, הן מכוח חובותיהן לייצוג הולם והן כמעסיקים ציבוריים שאמורים להוות דוגמא ליתר המעסיקים במשק
ניתאי גירון:
 זה נראה לי נאמר פה בוועדה באופן מספק
מיקי לוי:
תודה רבה, בבקשה
אורי סבג:
שלום לכולם, אורי גז, מנהל תחום קידום תעסוקה בנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות במשרד המשפטים
אורי סבג:
     אני אמשיך את מה שטלילה התחילה להגיד
אורי סבג:
 ואני ממש אגע בנקודות ספציפיות שעלו בהקשר הזה בדוח
אורי סבג:
 בהמלצות הדוח
אורי סבג:
 אז עמדת הנציבות היא בעצם, אנחנו תומכים בהחלת החובה, כל החובות הנוגעות לקידום ייצוג הולם בגופים ציבוריים, גם על חברות ממשלתיות
אורי סבג:
 שזה נותן למעשה מענה גם להגדרה, שההגדרה הקיימת היא מתייחסת למוגבלות משמעותית של אנשים שמוכרים עם מוגבלות של 40% נכות ומעלה, או 20% וזכאי שיקום תעסוקתי בגדול
אורי סבג:
 יש עוד ניואנסים אבל זה המיינסטרים
אורי סבג:
     יש מנגנון לקבלת מידע ובעצם תוך שמירה על צנעת הפרט ככה שהחברות עצמן לא צריכות לכתת רגליים ולנסות בכל מיני דרכים להגיע לאנשים
אורי סבג:
 ובמקרים מסוימים וגם יכול להגיע למצב שמגיעים לאנשים בלי שהם רצו שיגיעו אליהם, שהם אנשים עם מוגבלות
אורי סבג:
 בדיוק בשביל זה יצרו את המנגנון שהוא בעצם מתנהל בביטוח לאומי
אורי סבג:
 הוא מתנהל במערכת סגורה
אורי סבג:
 והנתונים שמתקבלים הם לא נתונים ספציפיים של אחוז מדוייק או מספר אלא נתונים של טווחים
אורי סבג:
 טווחי עמידה ביעד לפי ארבע אמות המידה שנקבעו כדי לשמור את צנעת הפרט ולמנוע מצב של ספירת ראשים
אורי סבג:
 אוקיי, יש לנו איקס אנשים - מתחילים לספור מי יכול להיות בקטגוריה הזאת
אורי סבג:
      התיקון לחוק, שבעצם נכון להחיל אותו גם על חברות ממשלתיות, הוא קובע גם סמכויות אכיפה, לנו בעצם, לנציבות שוויון זכויות לאנשים עם מוגבלות וגם למעשה מגדיר את היעד של 5% של אנשים עם מוגבלות משמעותית
אורי סבג:
 יעד שאפשר לעקוב אחריו, יעד שאפשר לקבל נתונים לגביו, ככה שגם החברות יודעות איפה הן עומדות, ויכולות לדעת מה עוד הן צריכות לעשות כדי להגיע לעמידה ביעד
אורי סבג:
 וגם לנו ככל שיתקבלו סמכויות פיקוח ואכיפה נוכל לפקח על זה בצורה מסודרת
אורי סבג:
 תודה רבה
מיקי לוי:
 מכוון האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה
מיקי לוי:
 עו"ד רינה איילין גורליק, יש לך שתי דקות כי אין לי ברירה
רינה איילין-גורליק:
בסדר גמור
רינה איילין-גורליק:
 בוקר טוב, ראשית אני רוצה להודות על הקיום של הדיון החשוב הזה
רינה איילין-גורליק:
 אני חושבת שהנתונים בדוח מבקר המדינה הם נתונים מטרידים ביותר
רינה איילין-גורליק:
 הם מראים שהחברות הממשלתיות לא מייצגות באופן הולם את יוצאי אתיופיה, למרות שבתעשייה האווירית המצב קצת יותר טוב
רינה איילין-גורליק:
 אנחנו רואים שם שיוצאי אתיופיה נמצאים בתפקידים נמוכים
רינה איילין-גורליק:
 לא בתפקידים בכירים
רינה איילין-גורליק:
 וזה אחרי שעבר כבר למעלה מעשור מאז חקיקת החוק
רינה איילין-גורליק:
 החוק הזה הוא למעשה אות מתה
רינה איילין-גורליק:
     אין יישום שלו
רינה איילין-גורליק:
 אין פיקוח
רינה איילין-גורליק:
 אין אכיפה
רינה איילין-גורליק:
 אין בקרה
רינה איילין-גורליק:
 החברות לא מדווחות
רינה איילין-גורליק:
 אנחנו שמענו שלא פורסמו משרות ייעודיות ליוצאי אתיופיה
רינה איילין-גורליק:
 וכל המשמעות של החוק הזה היא פעולה אקטיבית שהחברות הביטחוניות האלה צריכות לעשות
רינה איילין-גורליק:
 אי אפשר לשלב ידיים ולחכות שהמצב ישתנה מעצמו
רינה איילין-גורליק:
 כל שנה יוצאים ומשתחררים לשוק מאות יוצא אתיופיה מוכשרים, אקדמיים, שאין שום סיבה שהם לא ישתלבו בחברות הממשלתיות
רינה איילין-גורליק:
 החברות הממשלתיות הן משאב ציבורי
רינה איילין-גורליק:
 משאב של כולם
רינה איילין-גורליק:
 והעובדה שאנחנו היום רואים את זה יוצא אתיופיה רק בדרגים נמוכים אומרת דרשני
רינה איילין-גורליק:
 זה מביך, זה מביש וזה לא אמור להיות ככה
רינה איילין-גורליק:
 ואנחנו מבקשים בכל לשון של בקשה להמשיך את העיסוק בנושא החשוב הזה לעשות דיון מעקב
רינה איילין-גורליק:
 לקבוע יעדים ברורים ליוצאי אתיופיה, לא רק באופן כללי אלא גם בנוגע לסוג התפקידים, מתח הדרגות שבהם מועסקים יוצאי אתיופיה
מיקי לוי:
 תודה רבה לך
מיקי לוי:
     אני אסכם במשפט ורבע
מיקי לוי:
 שוב אני אחזור על זה שאני מבקש ממשרד מבקר המדינה לקיים דיון פנימי יחד עם רשות החברות
מיקי לוי:
 לעבור על כל הנתונים ואנחנו נקבע את דיון מעקב
מיקי לוי:
 כי לא מיצינו את הדיון
מיקי לוי:
 למרות שאמרנו הכול לא מיצינו את הדיון
מיקי לוי:
 משהו כמו של בין שלושה לארבעה חודשים
מיקי לוי:
 לא יהיה שינוי בנתונים אבל אולי יהיה שינוי בדרך, ביעד
מיקי לוי:
 ועל זה אני שם יהבי, מה שנקרא
מיקי לוי:
     תודה רבה לכל מי שבא, אני יודע שבאתם ממרחק
מיקי לוי:
 אני מעריך את זה
מיקי לוי:
 תודה רבה לכם לכל מי שהשתתף ותרם לדיון הזה
מיקי לוי:
 הדיון הזה ננעל
מיקי לוי:
בוקר טוב לכולם, תודה רבה שבאתם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת הוועדה לביקורת המדינה בנושא דוח המבקר בנושא השמת ילדים בסיכון בפנימיות, באומנה ובאימוץ; וגם אימוץ על ידי זוגות חד- מיניים
מיקי לוי:
 מדיניות הבית הקבוע של משרד הרווחה לעיתים נשארת על הנייר בלבד
מיקי לוי:
 המעבר מאומנה לאימוץ – תהליך ארוך מדיי, ומי שמשלם את המחיר לאורך כל חייו אלה אותם ילדים שהאימוץ שלהם לא היה על פי דין או ארך זמן ארוך מדיי
מיקי לוי:
 לפי הדוח של מבקר המדינה ממאי 2023 עולה כי התפלגות השמות ילדים בפועל אינה בהתאם למדיניות הבית הקבוע אלא ההפך המוחלט הוא – בפועל רק כ-10% חוזרים לבית הוריהם ורק כ-1% מאומצים בבית מיטיב וקבוע, 33% מהילדים נשלחים לאומנה, 67% בפנימייה
מיקי לוי:
 ההפך המוחלט ממדיניות משרד הרווחה, שנקבעה על פי טובת הילד
מיקי לוי:
      למצב הזה של המתנה, הנמשכת לעיתים מספר שנים, השלכות שליליות מאוד הן על הילד והן על משפחות האומנה
מיקי לוי:
 הילד אשר נמצא בתהליך נמצא במצב של חוסר ודאות אדיר
מיקי לוי:
 אנחנו צריכים לדאוג שתהליך כה חשוב ומשמעותי זה – תהליך האימוץ – יהיה מוגבל בזמן
מיקי לוי:
 זה הגיוני בחייו של הילד עצמו, ואף המציאות מחייבת זאת
מיקי לוי:
     בנוסף, יש קטע בתוך הביקורת של מבקר המדינה: הזכות להורות, מאבק הקהילה הגאה לשוויון
מיקי לוי:
 זוגות בני אותו מין עדיין מופלים לרעה על ידי השירות למען הילד, אשר מתייחס אליהם כאל זוגות סוג ב', ופוגע בזכותם הבסיסית של אותם זוגות להקים משפחה ולגדל ילדים, ועולה כדי אפליה חמורה ופגיעה אנושה בכבודם
מיקי לוי:
 על פי דוח מבקר המדינה האחרון, בשנים 2021-2013 נמסרו לזוגות חד-מיניים שבעה ילדים בלבד מתוך 835 ילדים שנמסרו לאימוץ – פחות מ-1%
מיקי לוי:
 אני לא רוצה לפגוע בילדים עצמם, אבל בדרך כלל אלה היו ילדים עם צרכים מיוחדים
מיקי לוי:
 סתם לשם ההשוואה, על פי מבקר המדינה באנגליה שיעור הילדים שאומצו לזוגות חד-מיניים – 15%
מיקי לוי:
 לכן אני אומר שיש גם בנושא הזה מה לתקן
מיקי לוי:
      אנחנו ננהל את הדיון הזה, ובתחילת הדיון משרד מבקר המדינה, בבקשה
מיקי לוי:
 עוד פעם, בוקר טוב לכולם ותודה רבה שבאתם
מיכה גולדמן:
הדוח התחיל בעקבות בקשה לחוות דעת של מבקר המדינה בנושא אימוץ ילדים על ידי זוגות חד-מיניים
מיכה גולדמן:
 התחלנו מהנקודה הזאת
מיכה גולדמן:
 בהמשך הדרך ראינו שיש בעיה משמעותית בכל הנוגע למדיניות הבית הקבוע ובכל הנוגע להשמת ילדים בפנימיות, באומנה ובאימוץ בכלל, וככה בדקנו את זה
מיכה גולדמן:
      עוד לפני שאני אתן לצוות להציג את עיקר ממצאי הדוח, אני אומר שבדוח הזה למעשה – למיטב ידיעתנו פעם ראשונה במדינת ישראל – לקחנו נתונים ובדקנו מה קורה בפועל לילד שבעיקרון מתקבלת החלטה לשים אותו בפנימיות, מה יקרה לו כשהוא יהיה מבוגר, מה קורה לילד שבאומנה – לא לגבי אימוץ – והתוצאות יוצגו בפניכם
מיכה גולדמן:
 אלה תוצאות משמעותיות
מיכה גולדמן:
      עוד נקודה שאני אציין, ברגע ששלחנו את הדוח – למשרד הרווחה כמובן לא היו את הנתונים האלה, אני מקווה שהוא התחיל לשנות את דרכי התנהגותו
מיכה גולדמן:
 אני אתן לד"ר לירון נתן ולד"ר נעמה מוסקוביץ להציג את עיקרי הממצאים
נעמה קצין מוסקוביץ:
בוקר טוב
נעמה קצין מוסקוביץ:
 כאמור אנחנו נציג את עיקרי הממצאים בדוח על השמת ילדים בסיכון בפנימיות, באומנה ובאימוץ, שהתפרסם במאי
נעמה קצין מוסקוביץ:
 התקופה שבה ערכנו את הביקורת הייתה בין ינואר לנובמבר 2022, כאשר משרד הרווחה והביטחון החברתי היה הגוף המבוקר המרכזי
נעמה קצין מוסקוביץ:
 בדקנו מספר נושאים בדוח, אנחנו נציג את עיקרי הממצאים
נעמה קצין מוסקוביץ:
 בדקנו את מדיניות משרד הרווחה להשמה ולטיפול באותם ילדים שהוצאו מהבית, כיצד המשרד עוקב אחר המצב של אותם ילדים במהלך התקופה שהם שוהים מחוץ לבית; השלכות הטיפול במסגרות החוץ-ביתיות בבגרות – מה קורה לאותם ילדים כשהם הופכים להיות בוגרים; הטיפול בהורים המולידים, שילדיהם נלקחים מהם ומוצאים מהבית – איך מטפלים בהם ומנסים לשקם אותם; השירותים שנותנים למשפחות מאמצות על מנת לסייע להם עם האימוץ; וכאמור אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
נעמה קצין מוסקוביץ:
      נתחיל בכמה נתוני מפתח ואז ניכנס לממצאים ממש
נעמה קצין מוסקוביץ:
 מצאנו שכ-1,149 ילדים מתחת לגיל שמונה הוצאו לפנימיות במקום למשפחות אומנה כפי שמגדיר המשרד
נעמה קצין מוסקוביץ:
 10% בלבד מהילדים שהוצאו מביתם שבים בסופו של דבר לבית הוריהם אל מקומם הטבעי לאחר שההורים והילד שוקמו
נעמה קצין מוסקוביץ:
 מרבית האימהות, 91% מהאימהות שילדיהן הוצאו מהבית לא זוכות לטיפול ממשרד הרווחה
נעמה קצין מוסקוביץ:
 הסתכלנו על אימהות שילדיהן הוצאו מהבית ב-2017, וראינו ש-91% באמת לא השתתפו בשום תוכנית שיקום של המשרד
נעמה קצין מוסקוביץ:
      סיכוייו של בוגר פנימייה לשהות במעצר או מאסר בבגרותו הם פי שמונה ביחס לסיכויים של בוגר באוכלוסייה הכללית, ופי שניים וחצי מאלו של בוגר אומנה
נעמה קצין מוסקוביץ:
 כלומר, מצבם מבחינת הסיכויים לפלילים ולמעצר או מאסר הרבה פחות טוב
נעמה קצין מוסקוביץ:
 פי חמישה הסיכויים של נערה בפנימייה ללדת לפני גיל 17, ביחס לנערה באוכלוסייה הכללית, וגם פי אחד וחצי ביחס לנערה ששהתה באומנה
נעמה קצין מוסקוביץ:
 לבסוף, אורך הליך האימוץ הממוצע אורך פי שניים מהמוגדר בדין – 26 חודשים, יותר משנתיים, ולא 13 חודשים כפי שמוגדר
נעמה קצין מוסקוביץ:
 עכשיו ניכנס לפרטים
לירון נתן:
למשרד הרווחה יש מדיניות לטיפול בילדים שהוצאו מביתם, היא נקראת מדיניות הבית הקבוע
לירון נתן:
 לפי המדיניות הזאת יש שאיפה למצוא עבור הילדים האלה שאתרע מזלם בחייהם, ולפני שהוצאו מהבית לא היה להם בית שמספק את התנאים המיטביים, המדיניות שלהם היא למצוא לילדים האלה כמה שיותר מהר בית קבוע, וזה בשתי דרכים עיקריות – או לשקם את בית הוריהם ולהחזיר אותם לבית, או אם הדבר הזה לא מסתייע – לאמץ אותם, כי אימוץ הוא בית קבוע, הוא בית לכל החיים
לירון נתן:
 עד אז, עד שאחת משתי האפשרויות האלה מתממשת, הילדים האלה מוצאים למסגרות זמניות, אומנה או פנימייה, כשגם כאן יש מדרג שקבע המשרד עדיפות לאומנה כמסגרת משפחתית, לעומת פנימייה שהיא בעצם מסגרת לא משפחתית, היא מסגרת שבה נמצאים ילדים עם צוות שמתחלף, עם הרבה מאוד ילדים אחרים
לירון נתן:
      למשרד הרווחה לא היו נתונים איפה הילדים האלה נמצאים בפועל
לירון נתן:
 זאת אומרת, היא צריכה לדעת אולי איפה כל ילד נמצא, אבל לא באופן אגרגטיבי איפה כל הילדים נמצאים אחרי שהוצאו מביתם
לירון נתן:
 אנחנו הלכנו לנתונים הכספיים של משרד הרווחה כדי להבין לאיפה הולכות ההקצאות הכספיות, וחזרנו אחורה, עשינו  Reversing Gathering בשביל להבין איפה הילדים נמצאים
לירון נתן:
      מצאנו שבפועל הילדים מושמים בדיוק הפוך מהמדיניות שהתווה המשרד
לירון נתן:
 ראשית, כשהם מוצאים מהבית רובם מושמים בפנימיות ולא באומנות – שני שלישים לעומת שליש – זאת אומרת, הפוך מהמדרג שקבע המשרד למצב הזמני הזה; ומתוך אלה שנמצאים בפנימיות ובאומנות רק 11% מוצאים בית קבוע, זאת אומרת, 10% חוזרים לבית הוריהם – חלקם אחרי שהבית השתקם, חלקם אולי גם בלית ברירה; ורק פחות מ-1% מאומצים
לירון נתן:
 זאת אומרת, בפועל רוב הילדים לא מוצאים בית קבוע אחרי שהם הוצאו מביתם, רובם נשארים במסגרות הזמניות, ורובן מסגרות זמניות שלא מתאימות לפי מה שקבע משרד הרווחה
לירון נתן:
      אנחנו המלצנו שמשרד הרווחה יבחן את המדיניות שלו קודם כול על בסיס נתונים, ואם הוא רוצה לשנות אותה, אז לערוך על זה דיון אמיתי או לפעול לממש אותה, וגם שיקבע יעדים ברורים מה הוא רוצה להשיג במדיניות הזאת
לירון נתן:
 זאת אומרת, למשל, כמה ילדים הוא רוצה שיעברו מפנימייה לאומנה, וגם לראות איך מממשים, לעקוב אחרי מימוש היעדים האלה, בקרה שהיום לפי מה שמצאנו לא קורה
לירון נתן:
 זאת אומרת, המשרד לא יודע באמת איפה הוא עומד ביחס למספרים האלה או ביחס לעקרונות האלה, גם במקומות שהותוו יעדים יותר מדידים
לירון נתן:
      מה שעוד מצאנו זה שהמדיניות של משרד הרווחה לא הוטמעה בקרב אנשי מקצוע, ושסוג המסגרת שעליה ימליצו אנשי המקצוע – למשל אם זאת תהיה פנימייה או אומנה או מסירה לאימוץ – תלויה בתחום המקצועי שממנו הגיע איש המקצוע ולא במדיניות עצמה
לירון נתן:
 למשל, אפשר לראות בתרשים שאנשים מתחום האומנה חשבו שההשמה המיטיבה ביותר עבור ילד היא אומנה
לירון נתן:
 אנשי מקצוע מתחום האימוץ חשבו שההשמה המיטיבה ביותר עבור ילד שהוצא מביתו זה אימוץ, ואנשי מקצוע ברשויות המקומיות, שהם אלה שבסופו של דבר מקבלים את ההחלטות בשטח, חשבו שאומנה ופנימייה מבחינתם הן בעלי אותה עדיפות, ואילו אימוץ נמצא בתחתית סדרי העדיפויות
לירון נתן:
 זאת אומרת, בפועל אנשי המקצוע, שהם אלה שאמורים לקבל את ההחלטות על הילד וליישם את המדיניות, אולי מודעים למדיניות אבל לא מסכימים איתה ולכן גם לא מיישמים אותה
לירון נתן:
      בהקשר הזה ההמלצה שלנו הייתה לגבש תוכנית להטמעת המדיניות – שכיום לא קיימת – שגם תזהה את החסמים למה אנשי מקצוע לא מיישמים את המדיניות הזאת, ותפעל מול אנשי מקצוע בתהליך גיבוש הסכמה של השטח ליישם את המדיניות, כדי שגם בתהליכי קבלת ההחלטות שמתקבלות בשטח, כמו ברשויות המקומיות, הדבר יקרה בהתאם למדיניות
לירון נתן:
      היבט נוסף שעקבנו אחריו הוא מה קורה לילדים שהוצאו מביתם
לירון נתן:
 זאת אומרת, איזה מעקב עורך משרד הרווחה אחרי מצב הילדים האלה
לירון נתן:
 לכל ילד שהוצא מביתו צריכה להיות תוכנית טיפול שמסייעת לו להשתקם מהטראומות שהוא חווה גם לפני ההוצאה וגם בתהליך ההוצאה, וכדי לסייע לו לחזור לחיים נורמטיביים כמה שיותר גם בגיל הצעיר וגם בעתיד
לירון נתן:
 דגמנו תיקי ילדים שנמצאים באומנה ובדקנו מה קורה בתוך התיקים האלו
לירון נתן:
 היה מדגם מייצג ובתוכו ב-80% מתיקי הילדים לא נמצאו תוכניות טיפול מעודכנות כמו שהן צריכות להיות
לירון נתן:
 זאת אומרת, רק ל-20% מהילדים שנמצאים באומנה תוכניות הטיפול מעודכנות כמו שצריך
לירון נתן:
      יתרה מכך, מה שעוד מצאנו – חוק האומנה קובע שהמפקחים על האומנה צריכים לבדוק לפחות פעם בשנה את מצבם של הילדים
לירון נתן:
 אמצעי מרכזי לעשות את זה הוא באמצעות תיקי הטיפול האלה שאותם הזכרנו
לירון נתן:
 בדקנו על פני שנה וחצי וראינו שרק 3% מתיקי הילד בתקופה שבה בדקנו נבדקו
לירון נתן:
 זאת אומרת, מפקח אומנה לא בדק מה מצבם של 97% מהילדים שנמצאים באומנה, הוא לא יודע מה קורה שם
לירון נתן:
 משהו נוסף, בדרך כלל תיקי הילד שאותם בודקים הם תיקים שקרה בהם אירוע חריג
לירון נתן:
 אבל אם לא קרה אירוע חריג, הילד נשאר מתחת לרדאר ומשרד הרווחה לא יודע מה מצבו לאורך השנים
לירון נתן:
      אנחנו המלצנו שמשרד הרווחה יטמיע את החשיבות של בניית תוכנית טיפול לילד, כולל יעדים ברורים בתוכניות הטיפול ויישום שלהם בקרב כל הגורמים שאחראים על העניין הזה, וגם יגדיר יעדים כדי לוודא שאכן הדבר הזה קורה, ושגם יגביר את הפיקוח שלו על ההשמות האלה של הילדים ועל התיקים שלהם ועל מה קורה לילדים האלה בפועל
נעמה קצין מוסקוביץ:
נגיד כמה מילים לגבי מה קורה עם אותם ילדים בבגרותם
נעמה קצין מוסקוביץ:
 אספנו נתונים על עשרה שנתונים, בוגרים שהיום בגילאים 30-20, ובדקנו מה קורה עם אותם ילדים שהושמו בפנימייה או באומנה בבגרות בסדרה של מדדים – במדדי השכלה, במדדי תעסוקה, כמה הם מרוויחים, גמלת הבטחת הכנסה, ילודה בקרב קטינות, האם הם חוזרים להיות מטופלים ברווחה ובאיזה שיעורים, ופשיעה כפי שהזכרתי קודם
נעמה קצין מוסקוביץ:
      באופן כללי מצאנו שבכל המדדים הללו מצבם של הילדים ששהו באומנה טוב יותר ממצבם של הילדים ששהו בפנימיות
נעמה קצין מוסקוביץ:
 אני אסביר בזריזות מה אנחנו רואים בתרשים שנמצא כאן – העמודות בצבע תכלת מייצגות את מצבו של בוגר אומנה ביחס לבוגר פנימייה בסדרה של מדדים
נעמה קצין מוסקוביץ:
 למשל, אם מסתכלים על סיום 12 שנות לימוד, סיכוייו של בוגר אומנה לסיים 12 שנות לימוד גדולים ב-3
נעמה קצין מוסקוביץ:
3% יותר ביחס לבוגר פנימייה
נעמה קצין מוסקוביץ:
 ניתן לראות שכל העמודות הכחולות פונות כלפי מעלה
נעמה קצין מוסקוביץ:
 כלומר, בכל מדדי ההשכלה שבדקנו מצבם של בוגרי האומנה טוב יותר
נעמה קצין מוסקוביץ:
 כאמור, ראינו את אותה תמונה גם במדדים האחרים של תעסוקה ופשיעה וחזרה לרווחה
נעמה קצין מוסקוביץ:
      מחקר מסוג זה ובהיקפים האלה לא נעשה על ידי משרד הרווחה, ולמעשה הם לא בדקו את האפקטיביות של ההשמות ושל הטיפול שאותם ילדים מקבלים
נעמה קצין מוסקוביץ:
 המלצנו שמשרד הרווחה יעמיק את הבדיקה הזאת ואת התוצאות בבגרות של ההשמות החוץ-ביתיות בילדות על מנת ללמוד מכך ולכוון את המדיניות בהתאם
לירון נתן:
בתחילת הדברים נאמר שיצאנו לדוח הזה בעקבות פנייה של ועדת הכנסת לענייני ביקורת בנושא של אימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
לירון נתן:
 גם את הנושא הזה בדקנו
לירון נתן:
 כאמור, יש היבט משפטי שמתנהל מאחורי הסיפור הזה, וגם הייתה החלטה של היועץ המשפטי לממשלה שבנסיבות מסוימות יתאפשר למסור ילד לאימוץ על ידי זוגות חד-מיניים
לירון נתן:
 מצאנו בנתוני משרד הרווחה שבשנים 2021-2013 נמסרו לאימוץ על ידי זוגות חד-מיניים שבעה ילדים מתוך 835 ילדים שאומצו בישראל, זאת אומרת פחות מאחוז
לירון נתן:
 הילדים האלה שנמסרו הם כולם או ילדים מעל גיל שנתיים או ילדים עם מוגבלות
לירון נתן:
 זאת אומרת, לא נמסר תינוק בריא לזוגות האלו
לירון נתן:
 עוד נאמר שמבין הזוגות המועמדים לאימוץ, שיעור הזוגות החד-מיניים שמועמדים לאימוץ ונמסר להם ילד עומד על מחצית מהשיעור של זוגות אחרים שנמסר להם ילד
לירון נתן:
 זאת אומרת, הסיכוי של זוג חד-מיני שמועמד לאימוץ לקבל ילד הוא חצי מהסיכוי של זוגות או משפחות אחרות
מיקי לוי:
שבעה מתוך 835 זה פחות מאחוז
לירון נתן:
נכון, פחות מאחוז
לירון נתן:
 כפי שהזכרת קודם, אנחנו ראינו שבמדינות אחרות מיושמת מדיניות הבית הקבוע ויש שאיפה גם לממש את האפשרות הזאת לאימוץ
לירון נתן:
 למשל כמו בבריטניה – שיעור הילדים המאומצים על ידי זוגות חד-מיניים גבוה בהרבה ועומד על 15%, לעומת פחות מאחוז כאן בארץ
לירון נתן:
     אנחנו המלצנו למשרד הרווחה לבחון את השימוש בנסיבות מיוחדות
לירון נתן:
 סימנו את זה במירכאות כיוון שנסיבות מיוחדות הוא מושג מתוך חוק האימוץ שאליו גם התייחסה החלטת היועץ המשפטי לממשלה לבחון את האפשרות להרחיב את השימוש באפשרות הזאת כדי לאפשר מסירה של ילדים לזוגות חד-מיניים בעלי מסוגלות גבוהה, כדי לאפשר לעוד ילדים למצוא בית קבוע ומיטיב
יוראי להב-הרצנו:
אני דווקא רוצה להתעכב שנייה על תיאור הילדים שנמסרו לאימוץ לזוגות להט"בים
יוראי להב-הרצנו:
 לפי פרסומים משרד הרווחה מנהל שתי רשימות של ילדים לאימוץ – רשימה סוג א' שכוללת תינוקות ורשימה של ילדים סוג ב', לשיטתם, שכוללת ילדים בגילאים יותר מבוגרים וילדים עם צרכים מיוחדים
יוראי להב-הרצנו:
 מצאתם שיש בפועל ניהול של שתי רשימות כאלה?
מיקי לוי:
יש הוראה של היועץ המשפטי לממשלה, זאת הבעיה שלך
יוראי להב-הרצנו:
לא, אני שואל לגבי הפרקטיקה שמבוצעת על ידי משרד הרווחה
מיקי לוי:
קודם נשנה את הגישה הזאת אצל היועץ המשפטי לממשלה
יוראי להב-הרצנו:
תכף נדבר על הגישה, אני שואל מה קורה בפועל ממה שמצאתם
לירון נתן:
ממה שאנחנו ראינו, ממה שאנחנו מצאנו, לא ראינו עדות לשתי רשימות כאלה, אלא יש תהליך שבו יש ילד שמועמד לאימוץ, הוא קודם כול מוצע לזוגות הטרוסקסואלים
לירון נתן:
 אם הזוגות האלה לא מעוניינים בילד לאימוץ, הוא יכול לעבור בשלב הבא לזוגות אחרים כמו לזוגות חד-מיניים
לירון נתן:
 בפועל, תינוקות בריאים בדרך כלל לא יגיעו למקום הזה
לירון נתן:
 זאת אומרת, תינוקות בריאים בדרך כלל יאומצו בשלב הראשון
לירון נתן:
 אז יש איזשהו מדרג במסירה, למיטב הבנתי
נעמה לזימי:
רק שאלה
נעמה לזימי:
 לגבי מה שיוראי אמר הנוהל בעצם הוא הפוך, הנוהל הוא להורים
נעמה לזימי:
 זאת אומרת, יש מדרג של הורים, לא מדרג של ילדים
מיקי לוי:
חד-משמעית, הנוהל הוא הפוך
נעמה קצין מוסקוביץ:
משום שעל פי החוק רק איש ואשתו יכולים לאמץ
מיקי לוי:
בהתאם למדיניות היועץ המשפטי לממשלה
מיקי לוי:
 הגיע הזמן שהיועץ המשפטי לממשלה יסתכל על כולם באותו level, באותה מידה
יוראי להב-הרצנו:
מה ששאלתי זה אגף פרסום של מיכל פעילן ב-N12 על שתי רשימות של ילדים
נעמה לזימי:
איזה דבר
יוראי להב-הרצנו:
נורא ואיום
מיקי לוי:
קודם נשנה את המדיניות של היועמ"ש לממשלה, אחר כך נטפל בשאר
נעמה לזימי:
לגמרי
מיקי לוי:
בבקשה, להמשיך
מיקי לוי:
 משרד הרווחה, השחקן המרכזי, בבקשה
קשת יונה פיינברג:
שלום, אנחנו קיבלנו את הדוח ואנחנו בוחנים את הממצאים
קשת יונה פיינברג:
 כמו שהיושב-ראש ציין יש פה היבטים גם משפטיים
קשת יונה פיינברג:
 מבחינה מקצועית חשוב לי להגיד שהייתה עבודה נרחבת על תזכיר חוק לשנות את חוק האימוץ, וששיטת ההתאמה של ילדים להורים תהיה אחרת, תהיה יותר גמישה מתוך איזושהי נקודת מוצא מקצועית שהמוקד באימוץ הוא לא המועמדים לאמץ, הוא הילדים שאמורים להיות מאומצים, והטובה שלהם היא להיות במשפחה שהכי מתאימה להם
קשת יונה פיינברג:
 כשאנחנו בוחנים ילד שנמסר לאימוץ אנחנו מסתכלים לא רק על מה המצב שלו היום, אלא מה הרקע שממנו הוא הגיע
קשת יונה פיינברג:
 לפעמים יש אימוצים פתוחים, שזה אימוץ עם קשר
קשת יונה פיינברג:
 זה אומר שהמשפחה הביולוגית ממשיכה לאורך השנים להיות בקשר די הדוק, ואנחנו צריכים להתחשב גם בזה כשאנחנו עושים את השיקול של ההתאמה
קשת יונה פיינברג:
      הכיוון של תזכיר החוק הוא בהחלט לחשוב על הילד מהבחינה הכי פתוחה שיש, זאת אומרת עם גמישות, בלי כללים נוקשים, כי אין פה הרבה ילדים
קשת יונה פיינברג:
 בישראל מספר המאומצים הוא יחסית מאוד מאוד נמוך, כשמתוכם יש הרבה ילדים שמאומצים אחרי שהיו באומנה
קשת יונה פיינברג:
 זאת אומרת, הם נמסרו לאומנה כי עדיין לא היה ברור מה המסוגלויות של ההורים, היה תהליך ארוך שההורים לפעמים נלחמים על הילדים שלהם, ואנחנו מגיעים למצב שהילד כבר הגיע לתוך משפחה שכבר מגדלת אותו לאורך ההליכים המשפטיים, ורק אחרי כמה שנים הוא מאומץ, וההתאמה נעשית עוד בשלב של חירום, בשלב של אומנה
קשת יונה פיינברג:
 גם בזה צריך להתחשב
קשת יונה פיינברג:
      אני רק אסיים את הדברים