GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
אורלי עדס: חבר הכנסת הלוי הוא חבר ועדה.
עמית הלוי: אני חבר בוועדה.
מאיר כהן: השופט עוזי פוגלמן הוא האחראי עליה, וטוב שזה כך.
מאיר כהן: סליחה, הוועדה יושבת עם השופט, מזקקים את החומרים הראשונים, מביאים את זה לפני מליאת הוועדה.
מאיר כהן: הרי יביאו את זה בפניכם, שם תוכלו להגיד את כל מה שאתם רוצים, להתווכח על זה, לחזור לשופט, כי יש לי איזה תחושה - - -
עמית הלוי: מאיר, הרי אורלי אמרה עכשיו שהיא לא רוצה להגיע לשר הבריאות דקה לפני, נכון?
אורלי עדס: סליחה, אל תאמר דברים שלא נאמרו.
אורלי עדס: להיפך.
עמית הלוי: את אמרת.
עמית הלוי: את אמרת: שלא נגיע ברגע האחרון.
אורלי עדס: אני חושבת שאתה סלקטיבי בדברים שאני אומרת.
עמית הלוי: לא, אני שומע היטב מלידה.
מאיר כהן: אבל היא אמרה שהיא כבר שלושה חודשים - - -
אורלי עדס: שאני מנסה שלושה חודשים להיפגש עם צוות מנכ"ל משרד - - -
עמית הלוי: יפה.
עמית הלוי: ואמרת שהם מבטלים לך פגישות.
עפר שלח: חבר הכנסת הלוי, מאז שאני יו"ר הוועדה לא השתמשתי בפטיש ולא הזהרתי חבר כנסת, אני לא רוצה להתחיל עכשיו.
עמית הלוי: לא, אין צורך, אין צורך.
אורלי עדס: הנושא הוא נושא חשוב, אך צדדי לדיוננו המרכזי.
אורלי עדס: עודד פורר, בבקשה.
עפר שלח: מאיר, אפילו אותך אני חייב לעצור בנקודה הזאת.
עפר שלח: עודד פורר, ונלך הלאה.
מאיר כהן: זה הנושא המרכזי.
מאיר כהן: על זה יקום וייפול דבר.
עמית הלוי: אני לצערי חייב לצאת לוועדת הכנסת, אבל הדיון הזה צריך להימשך.
עפר שלח: ברוך בצאתך וברוך בשובך.
עפר שלח: עודד, בבקשה.
עודד פורר: אני מתנצל על זה שהגעתי מאוחר לדיון, אבל יש כמה דברים שאני חושב שחשוב שייאמרו, וייאמרו גם לפרוטוקול, כי גם לפרוטוקול יש אמירות שהן חשובות וחשוב שיירשמו, דווקא בגלל הדופי שמנסים להטיל בעבודת ועדת הבחירות המרכזית.
עודד פורר: אני ישבתי כחבר ועדת הבחירות המרכזית ברצף מערכות הבחירות האחרונות, באחת מהן אפילו כיהנתי כסגן יושב-ראש ועדת הבחירות המרכזית.
עודד פורר: זאת אומרת, ראיתי את הפעילות בכמה אספקטים כחבר ועדה.
עודד פורר: עכשיו, אני חייב לומר: ועדת הבחירות, ואני מדבר עכשיו על הצוות המקצועי של ועדת הבחירות, ואני אומר את זה גם כמישהו שניהל משרד ממשלתי, פועלת בצורה באמת מיוחדת וללא דופי, תוך ניהול משהו שהוא אולי אחד המורכבים.
עודד פורר: אני אומר את זה כפוליטיקאי שיושב בוועדת הבחירות המרכזית ומנהל גם מאבקים פוליטיים שם, בין היתר למשל סמכות שניתנה לוועדת הבחירות המרכזית לקבוע מי לא יכול להתמודד לכנסת.
עודד פורר: ועדיין בא המחוקק ואמר: אנחנו רוצים שתהיה על זה ביקורת שיפוטית.
עודד פורר: כי בסוף ועדת הבחירות המרכזית היא מראה של הכנסת, שבאות המפלגות בכנסת ואז אם יש רוב בכנסת מסוימת שמבין שהוא הולך לאבד את הרוב בכנסת הבאה, והוא זה שישלוט בוועדת הבחירות, והוא זה שישלוט באיך שמתנהלת מערכת הבחירות?
עודד פורר: אז זה הפתגם הידוע, ראיתי אותו מופיע גם ארוג שתי וערב בתוך הצעת החוק שהגיש חבר הכנסת קרעי, שאומר: לא חשוב מה מצביעים, יותר חשוב מה סופרים.
עפר שלח: מי סופר.
עודד פורר: ואיך סופרים.
עודד פורר: ופה אני חייב לומר, שחשוב דווקא שהדרג הפוליטי – ואני קורא לחברי ועדת הבחירות, לנו, הדרג הפוליטי במובן הזה – לא יכול להיות מעורב.
עודד פורר: אני לא יכול להיות מעורב במינויים בתוך ועדת בחירות מרכזית.
עודד פורר: חס וחלילה שבסוף מישהו ששולט בוועדה כי יש לו רוב רגעי כזה או אחר, הוא גם זה שימנה את הסופרים, שברור לחלוטין איך הם יספרו ומה הם יספרו.
עודד פורר: והצליחו לייצר פה לאורך השנים הפרדה, אני חושב, מאוד מאוד מיוחדת, שמצד אחד יש פיקוח ויש נציגים שלנו בכל הקלפיות.
עודד פורר: אגב, אני כמפלגה שהיא לא מפלגה גדולה, יש לי פחות נציגים ממה שיש למשל לליכוד בקלפיות.
עודד פורר: ועדיין יודעים להסתדר ברמת הפיקוח, מתוך הבנה ששתיים-שלוש מפלגות שנמצאות ביחד וצופות, אחד שומר על השני.
עודד פורר: אבל יש מזכיר ועדת קלפי, שאני יודע שהוא לא חבר מפלגה, שאני יודע שהנאמנות שלו היא קודם כול לוועדת הבחירות המרכזית ולא למפלגה שממנה הוא בא או שהיא זאת ששלחה אותו, ולכן אני חושב שחשוב מאוד לשמור על זה.
עודד פורר: לגבי הצבעה בתקופת קורונה – גם כאן יש כמה עקרונות שבעיניי חשוב לשמור עליהם, וכן צריך לדבר איתם.
עודד פורר: ועוד פעם, מניסיוני, הצוות המקצועי בא בדין ודברים עם ועדת הבחירות המרכזית, ובדרך כלל גם מגיעים להסכמות שהן הסכמות רחבות מאוד, מתוך הבנה שחשוב לנו ויש לנו גם תפקיד לשמור על הדמוקרטיה הישראלית ככזאת שהיא אמינה, מהימנה, נאמנה.
עודד פורר: אגב, אני חושב שבהשוואה למערכות בחירות שאני רואה בעולם, מעבר לזה שגם לזייף פה, והזיופים שכל הזמן אומרים לנו עליהם הם מאוד מאוד מורכבים, מאוד קשה לזייף בתוך מערכת בסדר גודל הזה.
עודד פורר: וגם בהם אנחנו נלחמים.
עודד פורר: אגב, באותו דיון שהתקיים פה בכנסת בזמנו סביב חוק המצלמות, שהיה דחוף להכניס מצלמות, ידעה ועדת הבחירות המרכזית וידע השופט להוביל את זה יד ביד עם סגני ועדת הבחירות המרכזית – אז לא הייתי סגן ועדת הבחירות המרכזית – עם סגני ועדת הבחירות המרכזית ממפלגות שונות, להגיע לאיזושהי הסכמה, כולל פיקוח.
עודד פורר: ואני חושב שהפיקוח חשוב מאוד בעיקר בהליך הספירה.
עודד פורר: הליך הספירה הוא באמת הליך שאין שום סיבה שלא יצולם.
עודד פורר: הליך ההצבעה – אני אומר את זה גם כמצביע – אתה מגיע לקלפי, ואם אתה מתחיל לראות מצלמות מסביב לקלפי, בעיניי זה מרתיע, ופוגע גם בחשאיות של בחירות במובנים מסוימים.
עודד פורר: ולכן הפקחים שהסתובבו עם המצלמות היו כאלה שיצרו, אני חושב, את האמינות והנאמנות.
עודד פורר: ומה שהוביל אז השופט מלצר בהחלט היה ראוי, כולל המגמה להרחיב את זה, שזאת המגמה גם כעת.
עודד פורר: עכשיו, בתקופת קורונה, וזה אני אומר לכם: אני חושב שלא יכול להיות שנעבור ליומיים של בחירות.
עודד פורר: אמון הציבור כשהקלפי תישן בלילה – לא יהיה אמון במובן הזה.
עודד פורר: ולכן אנחנו צריכים לעשות כל מאמץ, זה ידרוש תוספות תקציביות וקלפיות יותר קטנות, אני חושב שזה גם יותר נכון מבחינה בריאותית, לרכז את המאמץ ליום הבחירות אחד, זה ידרוש השקעה וזה ידרוש מכם הרבה יותר עבודה, אין מה לעשות.
עודד פורר: פעם שנייה, גם הקלפיות הקטנות, לנסות להציב אותן במקומות שמתחשבים באוכלוסייה הרלוונטית.
עודד פורר: צריך לשבת עם מי שמוביל את תוכנית "מגן אבות" במשרד הבריאות, ובעיניי להתחיל ולשנע מישהו שנמצא בבית אבות - -
שלמה קרעי: עודד, דיברנו על זה.
עודד פורר: בסדר, אני אומר את עמדתי.
עודד פורר: - - למקום אחר, ולכן יש חשיבות להציב בכל מתחם שאנחנו יודעים שיש בו 50, 100, 150 – מה הבעיה לעשות שם קלפי ולהגיד: שם תהיה ועדת קלפי, ונגמר האירוע?
עודד פורר: ואם זה מצריך שינויי חקיקה, אני אומר את זה גם לחבריי כאן, את הדברים האלה נצטרך לעשות בהסכמה ואפשר לעשות אותם.
מאיר כהן: יש.
מאיר כהן: אני רוצה להגיד משפט.
עפר שלח: כן, בבקשה, מאיר.
מאיר כהן: עפר, אני דווקא חושב שכן צריכים לדבר על הסוגיות האלה של השיח בין הכנסת לבין ועדת הבחירות המרכזית, כי אני חושב שזה ליבת העניין.
מאיר כהן: כמה קלפיות תמיד אפשר לפתור, ואיפה יהיו הקלפיות בסופו של דבר אפשר לפתור.
מאיר כהן: אבל התחושה היא בכנסת, שבאמת רוח קרה נושבת בין הכנסת לבין ועדת הבחירות, וזה מחלחל לתוך האזרחים.
מאיר כהן: ואני חושב שדווקא בוועדת הביקורת זה דבר שכן צריך לדבר עליו: עד כמה אנחנו כחברי כנסת יכולים להפוך את הוועדה הזאת לוועדה לא מקצועית, לוועדה שיושבים בה אנשים אינטרסנטיים, לוועדה שלא שמה דגש על כך שיש רמאויות וזיופים במאות אלפים, ובסופו של דבר על כך שהוועדה הזאת היא הוועדה שמכתיבה מי נבחר, בגלל כל מיני מניפולציות.
מאיר כהן: אני חושב שצריך לטהר את האווירה, וצריך להגיד את זה בביקורת, ביקורת מותרת בוודאי ובוודאי.
מאיר כהן: ואם מחבר כנסת רוצה להגיד שאפשר לשנות והוא חבר בוועדה, שיבוא למליאה ויגיד את הדברים.
מאיר כהן: אבל צריכה לצאת האמירה דווקא מוועדת ביקורת, שאנחנו צריכים להיות זהירים, כי בסופו של דבר כשאתה מתחכך בשטח, כן יש היום אנשים שטוענים, בגלל כל השיח הרע הזה, שוועדת הבחירות היא ועדת בחירות מוטית.
מאיר כהן: והיא זו שמכתיבה – ואתה מסביר את זה לאנשים, אומרים: הינה, אמר את זה חבר הכנסת הזה ואמר את זה השר הזה.
מאיר כהן: כמובן שלא נוכל לשלוט על הפיות של אף אחד, אבל בסופו של דבר צריכה להיאמר אמירה מאוד ברורה ונחרצת ומהדהדת, שוועדת הבחירות היא ועדה מקצועית, וטוב שכך, ושאנחנו כולם צריכים לשמור על זה שהיא ועדה מקצועית.
עפר שלח: אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
עפר שלח: הזכיר חבר הכנסת הלוי את מה שקורה בארצות הברית, והזכיר את זה דווקא כדוגמה חיובית, כביכול שם קוראים תגר ומונעים זיופים.
עפר שלח: מה שקורה היום בארצות הברית זה אובדן אמון בעצם התהליך הדמוקרטי.
עפר שלח: זה שבירה של התהליך הדמוקרטי ושל כל מוסכמה דמוקרטית, החל ממוסכמה של what is done and what isn't done, של דרכי התנהגות, וכלה באמת בעצם ערעור על תקפותו של תהליך הבחירות.
עפר שלח: אנחנו לא נמצאים שם, אסור לנו להימצא שם.
עפר שלח: אסור שמאבק לגיטימי, חבר הכנסת קרעי, על זיופים כאלה ואחרים, או על פנקס בוחרים כזה ואחר, יהפוך להיות, ואנחנו על הקו – אני מסכים לגמרי עם חברי מאיר כהן – אנחנו על הקו של להפוך את זה לדה-לגיטימציה של עצם התהליך הדמוקרטי.
עפר שלח: ועדת הבחירות המרכזית זה לא רק ועדת הבחירות המרכזית.
עפר שלח: אם אנחנו מפקפקים במניעים שלהם, אנחנו מפקפקים במה שחבריה ומנהליה המקצועיים עושים, אז זהו, אתה מכיר את המשפט טוב כמוני: ללא מוראה של מלכותו איש את רעהו חיים בלעו.
שלמה קרעי: המלכות זה גם אנחנו.
שלמה קרעי: ומה שאנחנו מבקשים ומה שאנחנו מובילים זה קו של יכול להיות שהכול בסדר, בטוח יש דברים, בשוליים או לא בשוליים, אבל כדי שאמון הציבור יחזור, והייתם נקיים מה' ומישראל – גם פיקוח, גם שקיפות.
עפר שלח: שלמה, אתה יודע טוב מאוד איפה הקו עובר.
עפר שלח: ואני אומר לך: זה איזה רוח עולמית מנשבת, היא מגיעה גם אלינו, הקו הזה הוא קו מסוכן בתכלית.
עפר שלח: ואם אתה לוקח את ארצות הברית כדוגמה, בארצות הברית הפעם היו בחירות, שכל תוצאה שלהן, חצי מהאמריקנים לא מקבלים אותה.
עפר שלח: וזה לנו, שאנחנו מדינה יותר קטנה ויותר אינטימית, זה סכנה שאסור לנו לעמוד בה.
שלמה קרעי: עפר, בעיניי, מה שעשינו ומה שאנחנו מובילים עכשיו זה ביקורת בונה.
שלמה קרעי: אנחנו מסתכלים על העתיד ולא אחורה, והעתיד נראה טוב יותר, כי אנחנו יושבים ודנים בהמון המון נושאים.
שלמה קרעי: אני רוצה בסופו של דבר לבוא לציבור ולהגיד: אני יושב, אני מכיר כל פרט בתהליך, הכנסנו עוגנים נוספים, הכנסנו דברים נוספים שימנעו זיופים ואי-סדרים.
שלמה קרעי: והבאנו את זה למצב, שאני יכול לחתום בלב נקי על טוהר הבחירות, וועדת הבחירות היום יושבת איתי ועושה את הדברים בצורה מצוינת.
עפר שלח: אני עוצר כאן.
שלמה קרעי: לא שאין חילוקי דעות.
שלמה קרעי: יש עדיין חילוקי דעות מהותיים, אבל נגיע בסוף שאפשר לסמוך את הידיים - - -
עפר שלח: זה תמיד יהיה.
עפר שלח: אני רוצה לחזור לנושא קורונה, להעלות את נציג משרד הבריאות.
עפר שלח: מי נציג משרד הבריאות שנמצא איתנו?
עפר שלח: ד"ר אודי קלינר?
קריאה: כן, גם אודי וגם - - -
עפר שלח: זה נראה לי יותר אודי קלינר, סגן ראש שירותי בריאות הציבור.
עפר שלח: שמענו ממנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית שטרם נועדתם.
עפר שלח: אחד, איך אתם מסתכלים?
עפר שלח: שוב, אנחנו לא יודעים מה תרחיש הייחוס המדויק.
עפר שלח: בוא נגיד שתרחיש הייחוס הוא סדר גודל איפה שאנחנו עומדים היום.
עפר שלח: אם אתה יכול להגיד לנו האם אצלכם מתבצעת מחשבה על הדבר הזה?
עפר שלח: מתי תשבו עם ועדת הבחירות המרכזית?
אודי קלינר: בוקר טוב לכולם.
אודי קלינר: האמירה שאנחנו לא נפגשים איתם היא מוזרה לי קצת, כי אני אישית נפגשתי איתם, כמובן שלא פיזית אלא בזום ובשיחות טלפון, מספר רב של פעמים.
אורלי עדס: בהקשר של הבחירות - - - משרד הפנים משתתף היועץ המשפטי בהקשר של הבחירות בתל מונד.
אורלי עדס: לבקשת המשרד, נציג הלשכה המשפטית פשוט סייע למשרד הפנים, לא קשור לבחירות לכנסת.
אודי קלינר: אני אשמח להתייחס.
אודי קלינר: שוב, כל פנייה שאני מכיר לפחות קיבלה התייחסות עם אין-ספור מפגשים ושיחות וליווי מקצועי לכל שאלה קטנה כגדולה, גם למה שהיה לפני שנה במרץ, גם למה שהיה עכשיו בתל מונד, שהיה באמת, אני חושב, סוג של פיילוט טוב כדי ללמוד את המורכבויות.
אודי קלינר: וכמובן שגם בהמשך, כל פנייה שתהיה אנחנו ניתן מענה מקצועי.
אודי קלינר: לגופו של עניין, החששות שלנו כמובן זה לשתי קבוצות עיקריות, זה קבוצת האנשים שהם חולים, שמבחינתנו ההנחיה המנחה היא שלא ייתכן שיהיה מצב שחולה יסתובב באופן חופשי בישראל; והקבוצה השנייה זה הקבוצה של המבודדים, שגם כן צריכים לקבל מענה נפרד, אבל מכיוון שהסיכון שלהם יותר נמוך יחסית לחולה מאומת, אנחנו כן מאפשרים יציאה עצמאית לאותה קלפי.
אודי קלינר: עכשיו, לגבי החולים שמהווים בעצם אולי את האתגר הכי גדול מבחינת ההסתובבות, נפרסו מספר רב של פתרונות.
אודי קלינר: במקרה של תל מונד הוועדה החליטה לבחור באמבולנס כפתרון, אבל מבחינת משרד הבריאות זו לא חייבת להיות הדרך היחידה.
אודי קלינר: יש כמובן את האפשרות להצבעה בבית או לחילופין בבית אבות או במוסד; יש אפשרות, מבחינתנו לפחות, להצבעה בדואר, באינטרנט עם אבטחה, הצבעה מוקדמת או מאוחר.
אודי קלינר: יש הרבה פתרונות בסל הזה שצריך לדעת לבחור ביניהם, אבל מה שמבחינתנו זה הקו האדום, זה שלא ייתכן שאדם חולה מאומת יסתובב באופן חופשי בישראל.
עפר שלח: רעיון הדרייב-אין שהעלתה פה אורלי עדס נראה לכם באופן עקרוני?
אודי קלינר: זה היה הרעיון שלנו, זה משהו שאנחנו הבאנו.
אודי קלינר: אבל עדיין צריך שיהיה מישהו שייקח את הבן-אדם מהבית שלו אל הדרייב-אין.
אודי קלינר: אני לא יכול לסמוך על זה שאדם יצא חופשי ויגיע לדרייב-אין.
אודי קלינר: זו בדיוק הנקודה, זה שורש הקושי פה.
אודי קלינר: אי-אפשר לאפשר לאדם לצאת כשהוא חולה להסתובב חופשי.
אודי קלינר: אני רוצה שמישהו יראה שהוא יוצא מהבית ומגיע עד אותו דרייב-אין, שכמובן זה מה שאנחנו הצענו אותו גם, יצביע שם ויחזור ישר לביתו.
אודי קלינר: וזה חלק מהקושי.
אודי קלינר: מבחינה מקצועית מבחינתנו זה בוודאי מקובל, וזה איך שאנחנו רואים את התמונה הזאת.
עפר שלח: בסוף גם חולה, אני מדבר על חולה אסימפטומטי, שאתה אומר לו להיות בבית, אין שוטר עליו 24 שעות ביממה.
עפר שלח: בסוף אתה חייב לסמוך עליו, שכשאומרים לו להיות בבית הוא בבית.
עפר שלח: באותה מידה האם אתה יכול לסמוך עליו, שכשאומרים לו: תגיע לבד, אם אין מישהו שיסיע אותו, ואגב אם מישהו מסיע אותו אז המישהו הזה נמצא בסכנת הדבקה, אם אתה אומר לו: תגיע לבד, תגיע לקלפי, תצביע, תחזור, זו אותה רמת אמון שאתה מפגין כלפיו כשאתה אומר לו: תישאר בבית.
אודי קלינר: אני לא חושב שזה בדיוק אותו דבר, מכמה סיבות.
אודי קלינר: קודם כול, מי שהוא בבית יש עליו אכיפה מסוימת.
אודי קלינר: זה נכון שלא הרמטית, הייתי שמח שהיא הייתה יותר הרמטית, אבל יש עדיין רמה של אכיפה מסוימת.
אודי קלינר: זה פעם ראשונה.
אודי קלינר: פעם שנייה, פה אתה נותן לאנשים אישור חוקי לצאת.
אודי קלינר: לא תוכל באמת לדעת אם בדרך הוא לא עבר בעוד מקום, השהה את עצמו.
אודי קלינר: יש רמה של אמון ויש בסוף את המציאות.
אודי קלינר: במציאות אנחנו יודעים שלא כולם מקפידים על זה.
אודי קלינר: וככל שאני פותח יותר את האפשרויות להסתובב, בטח באופן חוקי, אני לא תמים לחשוב שלא יהיו אנשים שינצלו את זה.
אודי קלינר: ופה מדובר בחולה מאומת שמסתובב ומסכן את הסביבה.
אודי קלינר: לא יודע, בראייה שלנו זה לא משהו שאנחנו יכולים לקבל.
עפר שלח: עכשיו, האם אתם תוציאו הנחיות, עם דיבור עם ועדת הבחירות המרכזית, שבסופו של דבר אומרות מה כן ומה לא הן לגבי חולים מאומתים והן לגבי אנשים בבידוד?
אודי קלינר: חד משמעית כן.
אודי קלינר: כמו שהם קיבלו מאיתנו במרץ האחרון, וכמו שקיבלו מאיתנו בתל מונד, כמובן שגם במקרה הזה אנחנו ניתן את ההנחיות.
אודי קלינר: זה יותר מורכב מזה, כי יש גם הרבה תת-קבוצות – אם מישהו מפתח חום או לא מפתח חום וכו', זה עסק באמת די מורכב.
אודי קלינר: אבל כן נתנו מענה, וכמובן שגם ניתן מענה מקצועי לכל השאלות.
עפר שלח: עכשיו שאלה קשה ואולי תיאורטית: האם יש מבחינתכם, אפרופו גם דברים שנאמרו פה, איזה סוג של קו אדום, שאם התחלואה תגיע לרמה מסוימת, אתם תגידו: אם אנחנו מחברים את מספרי החולים והמבודדים האלה עם ההנחיות שלנו, נראה לנו שפשוט אי-אפשר לקיים את הבחירות?
אודי קלינר: איך אתה רוצה שאני אענה על זה?
עפר שלח: לא יודע.
עפר שלח: כמיטב יכולתך.
אודי קלינר: אני לא מחליט אם לקיים או לא לקיים בחירות.
אודי קלינר: אני יודע להגיד מהבחינה המקצועית מה הקווים האדומים שלי.
אודי קלינר: כמו שכל הארגונים בארץ מצאו את האדפטציה הנכונה לאירוע הזה, אם זה חינוך, אם זה מסחר, אם זה לא משנה מה, אני חושב שגם הארגון הזה צריך לדעת להתאים את עצמו לפנדמיה.
אודי קלינר: זה לא משהו שהגיע מהיום להיום, זה לא כמו במרץ שנה שעברה, שהיו את הבחירות באמת בהפתעה והטווח היה קצר.
אודי קלינר: זה כבר משהו שנמצא על השולחן הרבה זמן, אני חושב שהגיע הזמן לבצע את האדפטציות המתאימות.
אודי קלינר: יש פה הרבה אפשרויות, כבר מניתי את חלקן, אני בטוח שיש עוד רעיונות איך לבצע את זה באופן בטוח.
אודי קלינר: חזקה על הוועדה שהיא תמצא את הפתרון.
אורלי עדס: אני, ברשותך, אתייחס למספר דברים.
אורלי עדס: לעניין ההצעות להצבעה בבית, בדואר, באינטרנט – מי שקובע את הסדרי ההצבעה וכיצד היא תתבצע – אחד, את ההסדרים קובע יושב-ראש הוועדה, קובעת הוועדה, וכל המודלים להצבעה נקבעים בחקיקה.
אורלי עדס: דובר על כך שכפי הנראה זה לא הזמן למהפכות במודל של ההצבעה עצמו.
אורלי עדס: אז לכן הפתרון הזה הוא לא ריאלי, וד"ר קלינר יודע את זה, זה דובר גם אגב הבחירות בתל מונד.
אורלי עדס: לעניין ההצעה להסיע עם מלווה כל בוחר – אני חושבת שכל בר-דעת מבין שזה לא ריאלי כשאנחנו מדברים על 15,000, 20,000, אולי 30,000 חולים, שאף אחד לא יודע גם היכן הם ממוקמים, אחד יכול להיות באחד השבטים הבדואיים בנגב באיזשהו מקום מרוחק, מאות מהם יכולים להיות בירושלים, מישהו ביישוב בגליל, הפיזור לא ידוע גם מראש.
אורלי עדס: זה בכלל לא ריאלי.
אורלי עדס: זה פתרון שפשוט הוא קל כנראה מבחינה בריאותית, אבל צריך לחשוב גם יישומית.
אורלי עדס: ויש לי שאלה לד"ר קלינר: ככל הידוע לי, אתם מאפשרים לאנשים חולים לצאת בשני מקרים: יציאה ללוויה ויציאה לטיפול רפואי.
אורלי עדס: מה ההבדל בהקשר הזה בהתייחסות שלכם לאנשים הללו והאמון שאתם נותנים בהם, שהם ייצאו מהבית ויחזרו?
אורלי עדס: כנראה שצריך לתת יותר קרדיט לציבור ולנהל יותר הסברה וכך זה יעבוד.
אורלי עדס: אבל להציע שוועדת הבחירות תפעיל מערך של הסעות ותסיע אנשים מהבית לקלפי זה לא ריאלי, כי תעלה השאלה: למה למשל אני לא מסיע את אותה גברת נחמדה שפונה אליי בכל מערכת בחירות במסנג'ר בפייסבוק, ושואלת אותי: אורלי יקרה, תגידי לי, אני מדור מקימי המדינה, מעולם לא פספסתי הצבעה.
אורלי עדס: אני היום בת 92, גרה בקומה גבוהה, אין לי מעלית, אני לא יכולה לצאת מהבית.
אורלי עדס: למה אתם לא דואגים או להביא לי קלפי לבית או לקחת אותי לקלפי?
אורלי עדס: אז למה מציעים שוועדת הבחירות תסיע את חולה הקורונה, שבמקרים רבים גם אין לו תסמינים וכו', ופיזית הוא יכול לצאת מהבית, לעומת למשל אדם שעבר טיפולים כימותרפיים והוא לא יכול לצאת מהבית, אדם שמצבו הבריאותי מאוד קשה, אדם מאוד קשיש כמו ההורים שלי?
אורלי עדס: אז למה שלא יסיעו אותם, ייקחו אותם מהבית, ילוו אותם לקלפי, יחזירו אותם?
אורלי עדס: צריך לעשות איזשהו קו גבול.
אורלי עדס: ברגע שייפרץ המחסום הזה, אני חושבת שגם הכנסת וגם ועדת הבחירות עצמה, נמצא את עצמנו בסחף של בקשות ופניות, בצדק, מאוכלוסיות רבות, לתת להן את אותו מענה, וזה לא ריאלי.
עפר שלח: ד"ר קלינר, אתה רוצה להגיב על הדברים?
אורלי עדס: רק עוד מילה אחת, חבר הכנסת שלח.
אורלי עדס: משרד הבריאות לא יכול להנחות את ועדת הבחירות, כי יש פה שני גופים, האחד מתמחה בבריאות הציבור והאחד מתמחה בהליכי בחירות ובביצוע בחירות.
אורלי עדס: ומשרד הבריאות לא יכול לתת הנחיות שהן לא ריאליות לביצוע.
אורלי עדס: לכן הוא יכול להשמיע את עמדתו המקצועית ולומר לנו מה נדרש, מה אפשרי, ולהיות כמובן עם פתיחות מחשבתית.
אורלי עדס: ואז מי שיקבל את ההסדרים זה יושב-ראש הוועדה, ועדת הבחירות, וכמובן מה שיידרש יגיע גם לחקיקה.
עפר שלח: ד"ר קלינר, אתה רוצה להעיר רק על הדברים שנאמרו?
אודי קלינר: כן, אני אשמח להתייחס בקצרה.
אודי קלינר: שאלת שאלה מצוינת על הלוויות לדוגמה.
אודי קלינר: אז כן, גם בהלוויות, מי שהולך להלוויה כחולה, הוא יוצא עם אמבולנס, הוא לא יוצא עצמאית.
אודי קלינר: אז תודה על השאלה הזאת, ואת רואה שאנחנו עקביים.
אורלי עדס: אבל הוא דואג לאמבולנס, לא דואגים לו.
אודי קלינר: לגבי שאר הפתרונות – זה נורא נחמד לשלול כל הצעה שאנחנו מביאים, אבל לא שמעתי הצעה אחרת.
אודי קלינר: צריך לדעת להתגמש גם בצד השני.
אודי קלינר: אפשר לתת הצבעה מאוחרת, אפשר לתת הצבעה מוקדמת, אפשר דואר, אפשר web, אפשר הצבעה בבית.
אודי קלינר: יש אין-ספור פתרונות, שאת כולם אתם שוללים.
אודי קלינר: יש עדיין מספיק זמן כדי לבחון כל אחד - - -
אורלי עדס: ראשית, לא ניהלתם איתנו שיח בכלל.
דין ליבנה: לא, ד"ר קלינר, סלח לי - - - החקיקה הראשית - - -
אודי קלינר: ישים או לא ישים – בהתחלה אמרתם גם בתל מונד שהאמבולנס הוא לא ישים, והתברר שזה כן ישים.
אורלי עדס: כי לחמישה מצביעים שלא הגיעו להצביע זה היה ישים.
אורלי עדס: היו חמישה חולים.
אודי קלינר: רגע, אני באמצע, אני אשמח לסיים את המשפט.
אודי קלינר: אמבולנס זה שם קוד לרכב ייעודי, זה לא חייב להיות אמבולנס פורמלי של מד"א.
אודי קלינר: זה רכב ייעודי ייעודי עם הפרדה בין הנהג לנוסע, שלוקח את הבן-אדם מהבית, מחזיר אותו לבית.
אודי קלינר: ובנושא האמון – כבר התייחסתי מקודם, זו לא רק שאלה של אמון, זה הרבה יותר מורכב מזה.
אודי קלינר: עד כאן.
עפר שלח: ביקשה להגיב גם עו"ד אסתי ורהפטיג מהלשכה המשפטית של משרד הבריאות.
עפר שלח: אז בקצרה אני מבקש ממנה, בבקשה.
אסתי ורהפטיג: שלום לוועדה.
אסתי ורהפטיג: אני רוצה רק להגיב בעניין של ההסדרים.
אסתי ורהפטיג: נאמר פה קודם שמשרד הבריאות לא יכולים להנחות את הוועדה, שזה בסמכות הוועדה.
אסתי ורהפטיג: אז אני רוצה רק להזכיר, שהיום ההסדר לעניין יציאת מבודדים וחולים קבוע בצו בידוד בית מכוח פקודת בריאות העם.
אסתי ורהפטיג: ולפי הצו הקיים, בבחירות האחרונות כן תוקנה האפשרות של מבודדים ללא תסמינים לצאת ולבחור.
אסתי ורהפטיג: לגבי חולים – אין את האפשרות הזאת כרגע.
אסתי ורהפטיג: כלומר, לפי המצב המשפטי הקיים חולים ומבודדים יכולים לצאת רק לפי מה שקבוע בצו.
אסתי ורהפטיג: חולים בכלל לא יכולים לצאת להצביע, ומבודדים יכולים ללא תסמינים לצאת.
אסתי ורהפטיג: אם רוצים לעשות תיקון של הדבר הזה, ויש לנו נכונות לעשות תיקון, כמו שהיה באמת בתל מונד, כן לאפשר גם לחולים ולמבודדים להצביע, אז כמובן שמשרד הבריאות יהיה מעורב בזה בקביעת כל הכללים שרלוונטיים ליציאה להצבעה.
אסתי ורהפטיג: והתיאור הזה שוועדת הבחירות המרכזית תקבע לבד גם את הכללים לעניין יציאת מבודדים וחולים הוא פשוט תיאור לא נכון של המצב.
עפר שלח: נראה לי שזה תקבע בסוף הכנסת, עם כל הכבוד לכולם.
עפר שלח: טוב, תודה רבה בשלב הזה.
עפר שלח: אני מבקש להעלות את מרכז השלטון המקומי, מירה סלומון, בבקשה.
עפר שלח: בוקר טוב, אם את יכולה להתייחס לנקודה שהעלתה פה מנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית, והיא שביקשו מהרשויות המקומיות למפות מבני ציבור נוספים שיוכלו לשמש כקלפיות, מפני שברור שיהיה צריך לדלל את מספר המצביעים פר קלפי, ולכן שיהיו יותר קלפיות, ופשוט ההיענות מהצד של השלטון המקומי או של הרשויות המקומיות היא נמוכה.
מירה סלומון: אז נכון שמנכ"לית ועדת הבחירות המרכזית פנתה.
מירה סלומון: לאחרונה גם יצא מכתב משותף שלה יחד עם מנכ"ל מרכז השלטון המקומי, אני אשמח להעביר אותו לוועדה.
מירה סלומון: כשאני מדברת על לאחרונה אני מדברת מהשבוע האחרון.
מירה סלומון: בנוסף, אנחנו העלינו את זה בריכוז חדר המצב לרשויות המקומיות, את הפנייה הזאת, תוך בקשה שהדבר הזה ייעשה במלוא במהירות האפשרית.
מירה סלומון: במהלך השבוע הזה אני צופה שיהיה שינוי כלשהו, ואנחנו נשמח לדווח ולסייע כמיטב יכולתנו.
מירה סלומון: אנחנו רואים בזה מטרה חשובה.
מירה סלומון: אין דרך לבצע את ההליכים הנדרשים, את ההכנות הנדרשות, ככל שיהיה בהם צורך, באופן שהוא בטוח ובריא לציבור בלי לאתר מבנים מתאימים לדבר הזה.
מירה סלומון: אני חייבת לומר עוד מילה אחת.
מירה סלומון: לאחרונה הרשויות המקומיות נדרשו להפגין יצירתיות מאוד גדולה במציאת ובאיתור מקומות לחינוך, כמו שאדוני יודע.
מירה סלומון: וזאת כיוון שכיתות הלימוד, גם בלימוד המשולב, פוצלו לקפסולות, והדבר דרש בעצם מציאת מקומות נוספים לחינוך.
מירה סלומון: כך שנראה לנו שעל פניו העבודה לאיתור מקומות ציבוריים לקלפי תהיה יותר קלה, בשים לב לעבודה שנעשתה בתחום החינוך.
עפר שלח: מעולה.
עפר שלח: אז רק בוא נעשה אותה ויבוא לציון גואל.
מירה סלומון: תודה לך.
עפר שלח: אני מבקש את רשות האוכלוסין, אלי לוי.
אלי לוי: בוקר טוב.
אלי לוי: רק בשביל הגילוי הנאות, אני רוצה לעדכן, שבנוסף לתפקידי ברשות האוכלוסין וההגירה אני גם עובד בתקופת בחירות בוועדת הבחירות המרכזית.
אלי לוי: אז אני מכיר גם את הנושא מהצד השני.
אורלי עדס: וזה האדם שיהיה ממונה על כל הפרויקט של הקלפיות.
עפר שלח: אז קודם כול תגיד שלום למנכ"לית שלך.
עפר שלח: עלתה פה נקודה ספציפית שנוגעת לנוסעים לחו"ל וכן הלאה, אם אתה יכול להשיב עליה, למרות שהיא לא בלב הדיון שלנו.
עפר שלח: וגם להגיד לנו איך אתם נערכים לבחירות בעוד שלושה חודשים.
אלי לוי: אני אתחיל מהחלק האחרון שלך.
אלי לוי: העבודה שלנו מול ועדת הבחירות בתקופת בחירות זה בעצם לייצר את פנקס הבוחרים.
אלי לוי: עשינו את זה בשנתיים האחרונות שלוש פעמים, ועשינו את זה בצורה טובה.
אלי לוי: כל סיוע שוועדת הבחירות הייתה צריכה מרשות האוכלוסין, אם ישירות דרכנו או באמצעות משרד הפנים, כי משרד הפנים אחראי על זה – ביצענו את זה ונתנו את השירות הטוב ביותר.
אלי לוי: לעניין ביקורת הגבולות – ככל שהם ירצו את המידע הזה, הבקשה תגיע לוועדה למסירת והיא תיבחן.
אלי לוי: אני לא יודע לתת תשובה, כי זה מינהל אחר, מינהל מעברי גבול ולא מינהל האוכלוסין.
אלי לוי: אבל כמי שעבד בוועדת הבחירות אני לא רואה איך זה יעזור, גם אם יתקבל קובץ ביקורת הגבולות.
אלי לוי: זה לא כמו קובץ הנפטרים שאנחנו כן מעבירים וכן יש מידע לגבי זה, כי לגבי יוצאים, העברנו קובץ עשרה ימים לפני, שבוע לפני, אבל בין לבין אותו אדם, אותו אזרח שיצא לחו"ל, יכול לחזור.
אלי לוי: ואנחנו רואים שיש תופעה של אנשים שכן חוזרים ביום הבחירות ומצביעים.
אלי לוי: אני חושב שאת הנושא הזה אפשר לבדוק רק בדיעבד.
אלי לוי: רק הייתי מוסיף הערה לגבי מה שחבר הכנסת קרעי הודיע שם, שאנחנו לא יודעים מי יוצא ונכנס מהארץ – אז זה לא בדיוק מדויק.
אלי לוי: אנחנו יודעים מי נכנס ויוצא מהארץ.
אלי לוי: מה עוד שחוק הדרכונים קובע שאזרח ישראלי צריך לצאת ולהיכנס עם מסמך נסיעה ישראלי.
אלי לוי: לכן רוב האזרחים נכנסים ויוצאים עם מסמכי נסיעה ישראלים.
אלי לוי: גם מי שיוצא עם מסמך נסיעה זר ומקבל מאיתנו אישור, אז מבחינתנו הוא נרשם כיוצא ישראלי, למרות שהוא קיבל אישור ביציאה בדרכון זר, וזה הדרך החוקית לעשות את זה.
אלי לוי: אם יש בודדים שיוצאים עם דרכון זר בלי ליידע אותנו, זה כמו שיש מקרים שיוצאים עם דרכון מזויף מבלי ליידע אותנו על מנת להתחמק מכל מיני דברים.
אלי לוי: אבל הרוב המכריע של האזרחים יוצאים עם מסמכי נסיעה ישראלים, ומי שלא מקבל אישור מיוחד מאיתנו לצאת עם מסמך זר.
אלי לוי: ולכן אני יכול להגיד שקובץ ביקורת הגבולות שלנו של הכניסות והיציאות הוא מדויק מאוד.
עפר שלח: כן, גם נראה לי שכמות האנשים שייכנסו וייצאו עם דרכון זר, ואז מישהו ישתמש במסמך ישראלי שלהם בשביל להצביע, זה לא בדיוק איזו תופעה במיליונים בבחירות.
עפר שלח: רומן, בבקשה.
רומן גרביץ: יש לי שאלה: בפנקס הבוחרים יש ישראלים שנמצאים בחו"ל.
רומן גרביץ: זה נכון?
רומן גרביץ: שמקום המגורים שלהם בחו"ל.
אלי לוי: בפנקס הבוחרים רשומים כל האזרחים הישראלים הפעילים.
רומן גרביץ: כן, אבל חלקם, מקום המגורים שלהם בחו"ל – זה נכון או לא?
רומן גרביץ: מי שעובר לארצות הברית ועובד שם נמצא עדיין בפנקס הבוחרים?
עפר שלח: לדעתי כן, הוא גם יכול להצביע.
אלי לוי: מי שגר ועובד שם עדיין בפנקס, אלא אם כן הוא הודיע שהוא חדל להיות תושב.
רומן גרביץ: לא, ברור.
רומן גרביץ: אבל אני מאמין שיש מעטים כאלה שמציגים את הנושא הזה.
אלי לוי: מי שיצא לטיול לשבוע,immigration לשנתיים - - -
רומן גרביץ: לא על זה מדובר.