GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עפר שלח: האם בזה סגרתם את התיק של נווה ים או שאתם מלווים את האנשים האלה עד שאחרון אלה שהיה בקבוצה שהוגדרה ללכת לנווה ים או יישב בנווה ים או יישב במקום אחר, אפרופו המקרה של משפחת פרץ?
עפר שלח: האם עד אז תמשיך להיות להם כתובת באגף להתיישבות או במִנהלת תנופה, תקרא לזה איך שתקרא לזה?
אסף יצחקי: בנווה ים, כמו שציינתי, יש ארבע משפחות שאנחנו בונים להם בעצמנו את בית הקבע בצורה של משפחתית.
אסף יצחקי: זה תהליך שלקח קצת זמן עד המשפחות האלה אישרו וחתמו, אבל היום אנחנו כבר בתהליך ואני מעריך שאיפשהו ברבעון השני או השלישי של 2021 אנחנו נוכל למסור את המבנים ואת המשפחות האלה נלווה עד שהם יקבלו מפתח וייכנסו הביתה.
אסף יצחקי: לגבי משפחות שפועלות ועושות מאמצים כדי להוציא היתר בנייה ולבנות, אנחנו איתם, אנחנו מלווים אותם.
אסף יצחקי: אבי, שהוא מאחת המשפחות האלה, בהחלט יכול להעיד על זה בעצמו, אנחנו דואגים להם.
אסף יצחקי: משפחות שקיבלו מגרש ולא פועלות בשביל להוציא היתרים ולבנות אז צר לי, אנחנו מבחינתנו לא נוכל להמשיך לסייע להם והם יצטרכו לחשוב מה הם עושים.
אסף יצחקי: יכול להיות שהפתרון בשבילם זה למכור את המגרש ולקנות בית במקום אחר, אבל אנחנו לא נוכל לעזור למשפחות שלא פועלות בשביל לעזור לעצמן.
איתמר רביבו: בזמן שהתהליך קורה שיתנו להם קרווילה ושיתנו להם לחיות בכבוד.
עפר שלח: נעמה, שלום.
עפר שלח: מה הפתרון המועדף עליכם נכון לעכשיו?
עפר שלח: בית יותר גדול או קרווילה יותר גדולה במקום שאתם נמצאים בו?
עפר שלח: משפחתית בנווה ים?
עפר שלח: מה הייתם רוצים?
נעמה פרץ ברגיג: קודם כל רציתי לומר שזה נשמע כאילו המִנהלת נותנת את המשפחתית הזאת כאילו זו מתנה.
נעמה פרץ ברגיג: זו לא מתנה והם לא עושים טובה, הם אמורים לשלם על זה, ההורים שלי, לכן הם חשבו ולקחו עוד כמה חודשים למחשבה בשביל לדעת מה נכון עבורם.
נעמה פרץ ברגיג: המשפחתית זה מבנה שבשורה התחתונה הם רצו אותו.
נעמה פרץ ברגיג: זאת השורה התחתונה.
נעמה פרץ ברגיג: זה לא אומר שהם התנערו מהסדר, הם רוצים להמשיך את ההסדר.
נעמה פרץ ברגיג: הם רוצים פשוט לבנות את הבית שלהם באופן טבעי, לא עם מבנה שתוכנן עבורם.
עפר שלח: בנווה ים או בניצן?
נעמה פרץ ברגיג: אני מדברת על נווה ים.
עפר שלח: ברור לך, נעמה, שגם אם יינתן הטוב שבתהליכים, ולא היה פה שום דבר דומה לזה, עד שיהיה בית בנווה ים זה עוד הרבה זמן.
נעמה פרץ ברגיג: אז תנו לנו את הקרווילה הזמנית הזאת, האחרת.
נעמה פרץ ברגיג: הרי בשביל להביא עוד מטפלת אבא שלי יצטרך לבנות עוד חדר.
נעמה פרץ ברגיג: תחסכו ממנו, בן אדם בן 65, תחסכו ממנו את הקושי הזה.
בצלאל סמוטריץ': היא אומרת דבר נורא פשוט, היא לא רוצה את המשפחתית, אני אבנה את הבית שלי בנווה ים, רק אני לא אשמה שאני יכולה להתחיל לבנות רק היום ולא לפני עשר שנים.
נעמה פרץ ברגיג: אנחנו נבנה באופן עצמאי, אנחנו לא רוצים כלום מהמִנהלת.
בצלאל סמוטריץ': תנו להם בינתיים קרווילה נורמלית בניצן.
עפר שלח: אסנת קמחי איתנו?
אסנת קמחי: אני ברשות
אסנת קמחי: כם רוצה להגיד כמה דברים בחלק העובדתי של הדברים.
אסנת קמחי: אני אתחיל מנווה ים.
אסנת קמחי: חשוב להגיד, בנווה ים אנחנו מפתחים שכונה גדולה, אנחנו לא מפתחים רק למפונים.
אסנת קמחי: יש מתחם אחד של 48 מגרשים של המפונות וילדיהם שבסיכום בינינו ובין מִנהלת תנופה על פי בקשת מִנהלת תנופה, נתנו קדימות בפיתוח למגרשים האלה, זאת אומרת אלה המגרשים הראשונים שנמסרו למשתקמים כדי שיוכלו להגיש היתרי בנייה, על פי בקשת המִנהלת.
אסנת קמחי: אסף ישב לנו על הנשמה ועשינו את זה ונתנו את המגרשים, אלא שעלו פה כל מיני עיניים שקשורים לקיבוץ ולמפרק, אין שום קשר לשום דבר.
אסנת קמחי: גם אם הקיבוץ יהפוך להיות יישוב קהילתי, עדיין המפונים יכולים מחר בבוקר להגיש בקשות להיתרים ולבנות את ביתם.
אסנת קמחי: מישהו אמר פה משהו על ביוב, גם בעניין הזה אסף יצחקי פנה אליי ואמר לי, בהינתן שמשפחות מפונים ייבנו את ביתן או אני אניח על המגרשים האלה משפחתיות, את צריכה לתת להן פתרון ביוב גם אם פתרון הביוב הכללי של כל האתר לא מוסדר.
אסנת קמחי: גם על זה הסכמנו.
אסנת קמחי: זאת אומרת שמבחינתנו לא תהיה שום מניעה או עיכוב לגבי האכלוס של המשפחות האלה.
אסנת קמחי: אני כמובן לא מתייחסת למקרים הפרטניים.
אסנת קמחי: אני אומרת באופן כללי לגבי הפיתוח.
אסנת קמחי: אז הפיתוח בהחלט מלווה גם את מה שמִנהלת תנופה רואה לנכון לעשות כדי ללוות את המשפחות האלה ולבנות.
אסנת קמחי: אמר אבי פרחן, כן זה לוקח זמן.
אסנת קמחי: לוקח זמן להגיש בקשות להיתרי בנייה, הם התעכבו הרבה מאוד זמן גם בעצמם.
אסנת קמחי: זאת אומרת שמהמועד שבו מסרנו להם ארבע פינות של מגרש שבו הם יכלו לתכנן עד שמישהו התחיל לתכנן ולהגיש בקשות להיתרים עבר הרבה זמן.
אסנת קמחי: אז זה לגבי נווה ים.
אסנת קמחי: אוקיי, לגבי ניצן הזמני.
אסנת קמחי: מִנהלת פינוי אתרים לא נמצאת כאן בדיון וראוי היה להעלות אותה.
אסנת קמחי: לגבי האתר הזה בניצן, יש הסכם שהאתר הזה מתפנה תוך חמש שנים מיום הקמתו.
אסנת קמחי: עברו חמש שנים שלוש פעמים, האתר הזה קיים.
אסנת קמחי: כולם כעת עושים את כל המאמצים לפנות את האתר.
אסנת קמחי: הוא בהחלט נראה כמו ג'בלייה, לא כמו הארלם.
אסנת קמחי: אני לא נכנסת לכן זכאים או לא זכאים, כמובן שלא יפותח שם שום דבר שקשור למגרש מסחרי או למשהו אחר כשכל ההחלטה היא לפנות אותו.
אסנת קמחי: אמר קודם איתמר רביבו, מקדמים שם שכונה גדולה יחד עם רמ"י ל-800 יחידות דיור.
אסנת קמחי: זה מרכז הארץ, זה אתר מאוד מבוקש ומאוד יקר.
אסנת קמחי: מחירי הקרקע יהיו שם גבוהים.
אסנת קמחי: אני רוצה להציע בצניעות, אדוני יושב הראש, לפני שהולכים לקהילה ובודקים איתם אם הם רוצים את הפתרון בניצן או לא רוצים, לבדוק שהוא בכלל ישים.
אסנת קמחי: להערכתי הוא לא ישים.
אסנת קמחי: אני אסביר, זו קרקע שתצא לשיווק במכרז, הדרך היחידה לתת למשפחות האלה פטור ממכרז הוא באיזושהי החלטת ממשלה מאוד ייחודית.
אסנת קמחי: אני שוב אומרת להערכתי רובם לא זכאי דיור ציבורי.
אסנת קמחי: גם דיור ציבורי לא מקימים כבקשתך כי תור הממתינים לדיור ציבורי במדינת ישראל במשרד השיכון הוא עצום.
אסנת קמחי: יש המון ממתינים בתור.
אסנת קמחי: נניח שמתוך כל אלה שגרים יש זכאים לדיור הציבורי אז הם ייכנסו לתור.
אסנת קמחי: למה בונים בניצן רק עבורם?
אסנת קמחי: צריך לבנות לכל השאר.
אסנת קמחי: בקיצור, אני לא הייתי ממהרת לבדוק עם הקהילה לפני שהייתי בודקת את היכלות המעשית לבצע את זה ואני לא בטוחה שהיא קיימת.
עפר שלח: מאה אחוז, אסנת, אבל את מסבירה לנו מה לא.
עפר שלח: את מסבירה לנו שליהודה גרוס אין אפשרות שתהיה לו חנות מפני שלא יפתחו שם שום שטח מסחרי במקום הזה והפתרון שמציע ראש המועצה לדיור ציבורי הוא לא ישים, הכול מטעמים שנשמעים לי מאוד הגיוניים, מה את מציע לאנשים האלה?
אסנת קמחי: תראה, אני לא עובדת במִנהלת תנופה, אני עובדת במשרד השיכון, אני אחראית על הפיתוח של האתרים האלה.
אסנת קמחי: אני עושה את הפיתוח בנווה ים, עשיתי את הפיתוח בניצן ובכל שאר יישובי המפונים כולל הקמת היישובים החדשים.
אסנת קמחי: התפקיד שלי לשקף לכם מה נכון ומה לא.
אסנת קמחי: אני לא מטפלת פרטנית במשפחות האלה, יש את אסף בשביל זה.
אסנת קמחי: היה לי חשוב לשקף לכם, א', יש לי מספיק ניסיון עם המפונים, ב, אנחנו עובדים לגמרי בשיתוף פעולה עם מִנהלת תנופה לגבי איך כן נתונים עדיפות ומעדיפים את המפונים, ג', יש לי הרבה שנים של ניסיון, בואו לא נרוץ על דברים שהם לא ישימים.
אסנת קמחי: אם רוצים לנסות ולפתור את הנושא הזה של האתר הזמני בניצן אני בהחלט מתחברת למה שנאמר קודם, צריך לעשות איזשהו מיפוי של מי גר שם ומי לא גר שם.
אסנת קמחי: יש שם פולשים ויש שם לא זכאים, הם בכלל יורדים מהשולחן להערכתי.
אסנת קמחי: לגבי האחרים צריך לחשוב, מי נמצא שם, באיזה תנאים.
אסנת קמחי: אני לא בטוחה שהפתרון שאיתמר הביא והציע הוא הפתרון.
אסנת קמחי: אני בטוחה שהוא לא ישים, אני לא בטוחה שהוא גם נכון.
אסנת קמחי: קודם כל שמתי את זה כעובדה שכולם ידעו ו-ב', אני מציעה שיהיה איזשהו צוות יותר מצומצם שידון פרטנית לגופו של עניין לגבי האנשים האלה ואם בסוף הפתרון היחידי והאולטימטיבי שיימצא זה לבנות להם בניצן אז אולי אפשר יהיה לטפל בזה.
אסנת קמחי: זאת הצעתי.
אליעזר אוירבך: אני אליעזר אוירבך, ועד מתיישבי גוש קטיף.
אליעזר אוירבך: אנחנו גם באופן טבעי כבר הצטמצמנו.
אליעזר אוירבך: פעם טיפלנו בכל המשפחות.
אליעזר אוירבך: ברוך ה' רובן הגדול הגיע ליישובי הקבע.
אליעזר אוירבך: שני נושאים.
אליעזר אוירבך: לגבי נווה ים, לפי דעתי בנינו יישובים, אני גם הייתי ראש קהילה 15 שנה והייתי אחראי על 70 משפחות.
אליעזר אוירבך: אני מזהה שם בעיה שלו ימשכו אחד אחד עכשיו בראש שלו וזה לא ייגמר.
אליעזר אוירבך: הרי זה אנשים מבוגרים, כל אחד עם הקשיים שלו, לכן חייבים פרויקטור.
אליעזר אוירבך: לדעתי חצי שנה זה סביר שפרויקטור מלווה משפחה משפחה ועוזר לה להגיע להיתר בנייה.
אליעזר אוירבך: אין ברירה, אחרת זה לא יתקדם.
אליעזר אוירבך: דבר שני, הבעיה של המִנהלת ומתי שהיא תיסגר.
אליעזר אוירבך: הקהילות שנבנו ליוו אותם אחרי זה.
אליעזר אוירבך: יש שם תקציב קהילתי לשימוש הקהילה.
אליעזר אוירבך: שם הקהילה בנויה מכמה משפחות, זה לא יישוב אחד מגוש קטיף.
אליעזר אוירבך: מה יקרה כשהמִנהלת תיסגר?
אליעזר אוירבך: מי יטפל בהם מבחינה חברתית?
אליעזר אוירבך: זה ייקח עוד לפחות חמש שנים.
אליעזר אוירבך: לכן צריכים פרויקטור מיוחד.
עפר שלח: בצלאל, אתה רוצה לפני שאני מסכם?
בצלאל סמוטריץ': תראו, אני רוצה רגע להתייחס לדברים שעכשיו אמרה אסנת, ושוב יש לי רק מילים טובות לומר עליה בכלל והמון דברים שהיא מתעסקת ובונה את הארץ.
אסנת קמחי: בכתב, בצלאל.
בצלאל סמוטריץ': לא, זה עולה יותר.
בצלאל סמוטריץ': אבל, ואני אומר פה אבל, אסנת בצדק מסתכלת מהפרספקטיבה שלה כמי שמסתכלת על המקרו, על המדינה ועל האינטרס הציבורי, זה לפעמים לא עולה בקנה אחד.
בצלאל סמוטריץ': יהודה גרוס זו דוגמא קלסית.
בצלאל סמוטריץ': אומרת אסנת, אני לא אתן בחיים לשים ולהעביר ממקום זמני אחד למקום זמני אחר כי אני רוצה לפנות.
בצלאל סמוטריץ': את עוד לא מפנה, אני מזכיר שכשיצאנו לדרך הייתה התחייבות שיהיה לו.
בצלאל סמוטריץ': אף אחד לא אשם, זו ביצה ותרנגולת.
בצלאל סמוטריץ': הרי אם היה מרכז מסחרי בנוי בניצן הוא היה עובר, הוא היה משלם כסף.
בצלאל סמוטריץ': הוא לא ביקש טובות מאף אחד.
בצלאל סמוטריץ': הוא רק אומר, הקמתם לי יישוב, לא נתתם לי אמצעי להתפרנס ביישוב הזה כי לא בניתם מרכז מסחרי, ולא חשוב כרגע מה הסיבה, עובדתית זה לא נבנה.
בצלאל סמוטריץ': מה שאסף דיבר על החברה לפיתוח, עד היום היא לא קיבלה את הקצאה לקרקע, בטח שהיא עוד לא יכולה לתכן ולפתח ולבנות פה את המרכז המסחרי.
בצלאל סמוטריץ': אז מה אתם רוצים עכשיו?
בצלאל סמוטריץ': לא נתתם לי מרכז מסחרי קבוע.
בצלאל סמוטריץ': זמני אתם לא מוכנים כי אתם רוצים לפנות את הזמני כדי לייצר קבוע, איך אני מחר בבוקר מפרנס את המשפחה שלי בגילי, במצבי המשפחתי שזו הפרנסה שהייתה לי?
בצלאל סמוטריץ': כשהם עזבו הוא קיבל לעג לרש, הוא קיבל 300,000 שקל על החנות הזאת.
בצלאל סמוטריץ': עזוב את זה, אני לא נכנס לזה, אני לא הייתי בכנסת, אתה לא היית, לא יודע מי בנה את העניינים האלה.
עפר שלח: לא עלינו.
בצלאל סמוטריץ': נכון, לא עלינו.
בצלאל סמוטריץ': עכשיו, ופה אני כן רוצה לבקש, ואני אומר גם לאסנת, גם לאסף וגם לאחרים, בלי גמישות ויצירתיות ונכונות לצאת טיפה מהתבניות הרגילות שאנחנו חושבים בהן לא נפתור את הבעיות האלה.
בצלאל סמוטריץ': מישהו פה חייב לקחת אחריות על הדבר הזה, לעשות שולחן עגול, לעבור משפחה משפחה עם ראש פתוח.
בצלאל סמוטריץ': אני אומר לאסף, אני לא מקבל את הגישה הזאת שמי שלא עוזר לעצמו אני לא עוזר לו.
בצלאל סמוטריץ': אנשים במצבם ובגילם אחרי כל כך הרבה שנים עם הרקע וכו', אין חבוש מתיר עצמו מבית האסורים.
בצלאל סמוטריץ': לפעמים צריך לעזור להם וצריך לעשות איתם את הצעד הזה.
בצלאל סמוטריץ': כמו שאמר אליעזר נכון, ואליעזר אומר את זה מניסיון של המון שנים והמון קהילות, יש אנשים שצריכים לקחת אותם ביד ולעזור להם וזאת אחריות שלנו כמדינה שגירשה אנשים מהבית שלהם.
בצלאל סמוטריץ': עוד פעם זה לא חשוב עכשיו אם זה מוצדק או לא מוצדק, בפן האנושי הוצאנו אנשים מהבית, לקחנו להם את הפרנסה ואת העסק ואת המסעדה ואת החקלאות ואנחנו צריכים לוודא שהם מגיעים למנוחה ולנחלה.
בצלאל סמוטריץ': שמישהו יגיד לעצמו, המשימה שלי זה לא לסמן וי שעשיתי את מה שהוטל עליי.
בצלאל סמוטריץ': המשימה שלי היא שאחרון האנשים יקבל פתרון והוא יבוא עם ראש פתוח ויצירתי ונכון יעשה שולחן עגול.
בצלאל סמוטריץ': תראה, הבעיה היא שבסוף אתה זורק את הבן אדם הפרטי ללכת למִנהלת פינוי אתרים שאומרת לו, רגע, זו לא אני לך למִנהלת.
בצלאל סמוטריץ': כשהוא הולך למִנה
בצלאל סמוטריץ': לת, לאסף, אסף אומר, זה לא אני לך למשרד האוצר.
בצלאל סמוטריץ': משרד האוצר אומר, לך למשרד השיכון שאומר לו לך למשרד המשפטים.
בצלאל סמוטריץ': ככה זה לא ייגמר.
עפר שלח: כן, אני רוצה לחבר את זה לדברים.
עפר שלח: הוועדה הזו עוסקת כל יום במשבר הקורונה כולל היום בבוקר בדיון יותר מוקדם.
עפר שלח: הדומה בסיפור הזה זה שאנשים נפגעו בסופו של דבר מהחלטות ממשלתיות, בין אם זו החלטה ממשלתית לסגור את המשק ובין אם זו החלטה ממשלתית לעקור יישובים.
עפר שלח: במקרה הזה כמו בקורונה לממשלה יש אחריות.
עפר שלח: הממשלה החליטה, זו זכותה, גם אם כן נראה למישהו או לא נראה למישהו, זה חלק מהמערכת שלנו, זו זכותה, אבל אחריותה זה לפתור את הדבר הזה.
עפר שלח: אני חושב שכדי להיות מעשי קודם כל, איתמר, אני חושב שאם לממשלה יהיה קשר איתך, זאת אומרת אתה תהיה ה-POC שלהם ושהם לא יצטרכו לרוץ מאחד לשני, למרות שהם אמורים להכיר את כולם, אנחנו מכירים את זה, וזה אנשים שבטיפול שלה כבר 15 שנה בצורה כזו או אחרת מצד אחד, מצד שני כן תהיה התחייבות של הממשלה שהמִנהלת הזאת לא נסגרת עד שהאחרון מיושב וגם לא מקבלת איזושהי סמכות לחתוך פה לרוחב בקווים, איזושהי יכולת להתגבר על זה.
עפר שלח: למשל את אסנת קמחי אני מבין לגמרי, יש לה הרבה מאוד אנשים שזכאים לדיור ציבורי והיא אומרת למה דווקא הם.
עפר שלח: את הדבר הזה, אנחנו נבקש.
עפר שלח: השר הממונה לצורך העניין הוא שר החקלאות.
עפר שלח: אנחנו נבקש ואני אפנה לשר החקלאות ואוציא לו מכתב בשם הוועדה עם המסקנות הכלליות שלנו לעניין.
עפר שלח: אנחנו נבקש לא לסגור את המִנהלת הזאת, שוב ככל שהיא באחריותו.
עפר שלח: לא יודע אולי תהיה ממשלה חדשה, הרי זה במשרד החקלאות מכל מיני טעמים פוליטיים של פעם.
עפר שלח: אנחנו נבקש להיות בקשר דרך המועצה האזורית עם כולם, לפתור את הנושא הזה של נווה ים.
עפר שלח: זה שברור שאנשים בגיל הזה לא יכולים עכשיו לעבור את כל הווג'ראס הזה של היתרי בנייה וכן הלאה בעצמם ולבדם.
עפר שלח: אבי פרחן הוא בכל אופן איש עם יכולות התחלתיות אולי יותר טובות מאחרים.
עפר שלח: את כל הדברים האלה נבקש ממנו קודם כל להבטיח מכיוון שאני לא יודע כמה זמן עוד נשאר לו בתפקידו, קודם כל להבטיח שהמִנהלת הזאת לא נסגרת.
עפר שלח: גם חבר הכנסת סמוטריץ' וגם אני באשר נהיה נמשיך לעקוב אחרי הנושא הזה.
בצלאל סמוטריץ': יש לי בקשה.
בצלאל סמוטריץ': אם אתה יכול לפנות גם למִנהלת פינוי אתרים לגבי הקרווילה הזמנית של האימא חולת הסרטן.
בצלאל סמוטריץ': לפי כל הדעות אין לה איך לעבור היום לנווה ים גם אם היא תחזור למתווה של המשפחתי ובטח אם היא רוצה לבנות בעצמה.
עפר שלח: בצלאל, על זה נאמר טוב מאוד שהצעת, אני מפיל את זה עליך.
בצלאל סמוטריץ': לא, אבל אני - - -
עפר שלח: לא, כי אין לי יתרון לזה.
עפר שלח: אתה מכיר את המקרה, קח את זה עליך, אתה תטפל בו יותר טוב ממני.
עפר שלח: אני אטפל בשר החקלאות.
בצלאל סמוטריץ': טוב, בסדר.
עפר שלח: אין ספק שהדיון הקודם היה כזה שצריך לקחת טיפה אוויר אחריו.
עפר שלח: אבל אנחנו ממשיכים עם משהו אחר שנמצא, לפחות, שוב, על פי פרסומים תקשורתיים, בסימן שאלה כלשהו, למרות שהיה נדמה לנו שהוא מסתדר, וזה סוגיית המערך לקטיעת שרשראות ההדבקה, מה שנקרא, מפקדת אלון וגורמים אחרים.
עפר שלח: המערך הזה, שהוועדה ביקרה בו לפני חודש וחצי וגם ניהלה עוד דיון שעסק בו בהמשך, תוכנן בדיוק לעמוד במספרים של החולים הנוכחיים, לפחות כמה מקרים, שאנחנו גם נשמע פה, מעידים מן השטח שזה לא כל כך קורה.
עפר שלח: אז אנחנו מבקשים לבדוק את הדבר הזה.
עפר שלח: במקום להעלות את משרד המבקר המדינה, שגידו שאין להם מה להוסיף, אז בדקנו איתם.
עפר שלח: אין להם מה להוסיף בשלב הזה.
עפר שלח: ואני מבקש לפתוח את הדיון עם ראש עיריית עפולה, אבי אלקבץ, בבקשה.
אבי אלקבץ: בוקר טוב לכולם.
עפר שלח: אם אתה יכול לתאר לנו מהלכי, ושוב אני מסתמך על דברים ששמעתי בתקשורת, אבל אירועי התפרצות שהיו בעפולה, מה קרה בהם, ואיפה הייתה קטיעת השרשראות בכל הסיפור.
אבי אלקבץ: אז הגל הזה שונה מהגל הקודם בכך שיש לנו היום את כל הנתונים דרך החיבור לדשבורד של משרד הבריאות, וזה דבר מאוד מאוד משמעותי.
אבי אלקבץ: אנחנו פותחים את הבוקר שלנו בשש, בשבע דקות עם הרמזור החדש ועם רשימת המאומתים של הלילה.
אבי אלקבץ: יש לי אגף תיאום ובקרה, שעשיתי לו הסבה לאגף קורונה, והיום המתחקרים שהוסמכו על ידי משרד הבריאות עושים את העיקר העבודה.
אבי אלקבץ: האירועים שקרו אצלנו כאן בעפולה, למעשה, באו בתקופה שאנחנו היינו בגל מאוד ירוק עם ציון מצוין.
אבי אלקבץ: עמדנו על 1.2 עם שמונה מאומתים חדשים בשבוע.
אבי אלקבץ: והגל תפס אותנו ככה בזינוק מאוד משמעותי עם שלושה, ארבעה אירועים שיכולים להיות בכל מקום.
אבי אלקבץ: ארוחה משפחתית של משפחת קצת גדולה שההדבקות באו מתוכה אחר כך.
אבי אלקבץ: מורה לספורט שנמצא בשני בתי ספר ובהפועל עפולה שהדביק בשני בתי הספר ואת שחקני כדורגל צעירים, וחבורת, בואו נגיד, גברים שעשו לעצמם מפגש חברתי של שישה-שבעה חבר'ה, וכל אחד מהם הלך אחר כך והדביק בבית את בני המשפחה וזה הגיע בערך ל-20 איש.
אבי אלקבץ: יש לנו איזשהו מפעל כאן קרוב שמייצר תכשיטים ומשם קיבלנו הדבקה של שבעה-שמונה עובדים.
אבי אלקבץ: ויש זימון תורים בבית החולים שאחת מבנות המשפחה מאותה הארוחה המדוברת הגיעה לזימון תורים ויצרה שם הדבקה.
אבי אלקבץ: בסך הכול עמדנו על כ-60 חולים חדשים.
אבי אלקבץ: עלייה מ-20 ל-80 זו עלייה שנחשבת מאוד מאוד גדולה.
אבי אלקבץ: וזה הכניס אותנו לתוך האזור האדום.
אבי אלקבץ: בירידה אנחנו נראה את זה ביחסים אחרים.
אבי אלקבץ: בצורה מתמטית מאוד פשוטה אפשר להסביר את זה שכשעומדים על מספר מסוים אפשר לרדת מקסימום במאה אחוז.
אבי אלקבץ: להעלות אפשר להעלות באלפי אחוזים.
אבי אלקבץ: ולנו קרה שעלינו באמת במאות אחוזים מתקופה מאוד מאוד ארוכה.
עפר שלח: מר אלקבץ, זה בסדר ואתה מסביר לנו את הבעייתיות שיש בפרמטרים של הרמזור.
עפר שלח: אני רוצה להתמקד בסוגיה של קטיעת שרשרת ההדבקה.
עפר שלח: כשאתם מבינים שקורה אירוע כזה, קודם כול, כמה מהר מהרגע שהתחילה ההתפשטות אתם יודעים את זה ומה קורה משם?
אבי אלקבץ: ומאחר שאנחנו עוקבים ברמה היום-יומית ואפילו כל שעה, אז ראינו את העלייה עוד כשהיינו בתוך הירוק.
אבי אלקבץ: אפילו כשהיינו בציון של 3.5 ואחרי זה 4, ידענו שזה הולך לברוח לכיוון האדום.
אבי אלקבץ: ולכן כאן תגברנו את כל הנושאים שקשורים לקורונה.
אבי אלקבץ: הדבר המרכזי הוא הסברה והידברות גם בלוחות המודעות שלנו, גם בתקשורת וגם עם פיקוד העורף שנתן לנו חיילים שהסתובבו כאן בעיר וגם הפקחים שלנו שהסתובבו בכל רחבי העיר והגבירו גם הסברה, גם אזהרה, גם מסכות, גם אכיפה.
אבי אלקבץ: לא מתביישים להגיד את המילה "אכיפה", ורק בסוף התהליך.
אבי אלקבץ: וכמובן בזה שאנחנו יוצרים קשר עם כל משפחה ומזכירים לאנשים – תתפלאו, יש עדיין אנשים שלא מבינים מה זה לשמור על בידוד, כולל בתוך המשפחה.
אבי אלקבץ: יש לנו משפחות שהסברנו לאחד מבני המשפחה בתחילת התהליך לבודד את שאר בני הבית מאותו חולה, ומסתבר שנדבקו גם אחרים בתוך המשפחה כי העניין הזה של המודעות הוא כנראה לא יורד עד לשורש העניין.
אבי אלקבץ: אני יכול להגיד לכם שאנחנו שולפים ילדים עוד לפני שהם מגיעים לבתי הספר.
אבי אלקבץ: כי כשאנחנו מפעילים את זה בשש בבוקר, בשמונה אנחנו כבר יודעים מיהם בני המשפחה.
אבי אלקבץ: אנחנו מחברים את זה פשוט למערכת האוכלוסין שלנו בתוך העירייה ודואגים שהילדים לא יגיעו לבתי הספר ולגנים.
עפר שלח: מר אלקבץ, אני מבקש שתהיה איתי.
עפר שלח: מי הודיע לכם שאנשים חולים ומי עשה את החקירה לגבי המגעים שלהם והוראה לאנשים להיכנס לבידוד?
עפר שלח: העירייה?
עפר שלח: גורם ממשרד הבריאות?
עפר שלח: מפקדת אלון?
עפר שלח: מי עשה את כל הדברים האלה?
אבי אלקבץ: אז יש לנו שלושה יוזרים.
אבי אלקבץ: אני פותח את הבוקר בכניסה למערכת של משרד הבריאות, מוציא את הדוח ומעביר אותו למתחקרים שלי, של העירייה.
אבי אלקבץ: בשש וחצי בבוקר הם מקבלים את הדוח.
אבי אלקבץ: הם רואים מיהם החדשים.
אבי אלקבץ: ובשבע וחצי, שומנה, הם כבר מתקשרים בעצמם להורים.
אבי אלקבץ: הם מכניסים את המשפחה לבידוד מיידי.
אבי אלקבץ: הם מפרידים את הילדים מההורים ומעדכנים את מערכת החינוך.
אבי אלקבץ: ילד כזה ששהה אתמול, שלשום, בגני הילדים, בבתי הספר – אנחנו חייבים להפעיל את כל מערכת החינוך.
אבי אלקבץ: יש לנו קבוצת מידע.
אבי אלקבץ: ברגע שהמתחקר זיהה שיש בני משפחה שהם במערכת החינוך, הוא מעביר מייד את ההודעה לבתי הספר ולגנים.
אבי אלקבץ: הגננת מודיעה להורים.
אבי אלקבץ: המערכת שלנו מודיעה להורים.
אבי אלקבץ: ואנחנו מוציאים גן או בית ספר או כיתה לבידוד.
אבי אלקבץ: לא מחכים למשרד הבריאות.
אבי אלקבץ: בדרך כלל, אנחנו משיגים את משרד הבריאות.
אבי אלקבץ: אנחנו עושים את התחקיר שרלוונטי עבורנו, עבור מערכת החינוך, עבור מעונות היום.
אבי אלקבץ: ואם יש קשישים, מציעים לכולם את העזרה.
אבי אלקבץ: יש לנו סלי מזון, יש לנו תקציבים שאפשר להיעזר בהם.
אבי אלקבץ: אני מעריך שמתוך 800 מבודדים שיש היום בעפולה, 600 עד 650 הם ממידע שהגיע מהעירייה.
אבי אלקבץ: יש כיתות שלמות שנכנסו לבידוד, יש גנים שנכנסו לבידוד חד-משמעית בהוראה של המתחקרים והמתשאלים מעיריית עפולה.
אבי אלקבץ: זה הבדל מאוד מהותי מהפעם הקודמת.
אבי אלקבץ: כי היום אם בן אדם, נגיד, קיבל בשעה שש בבוקר באפליקציה את ההודעה והוא יפתח אותה רק בתשע בבוקר, את הטלפון שמיידע אותו שהוא חולה הוא יקבל ממתחקר של עיריית עפולה בשעה שבע וחצי בבוקר.
עפר שלח: אז ההבדל אם הוא הולך לעבודה או לא הולך לעבודה, וזה יכול להיות הבדל גדול בהדבקה.
אבי אלקבץ: נכון מאוד.
אבי אלקבץ: בוודאי.
אבי אלקבץ: אני רק שנייה, ברשותך.
אבי אלקבץ: אני חושב שההישגים הגדולים ביותר מגיעים הפעם מזה שיש לנו את החיבור המלא למערכת של משרד הבריאות.
אבי אלקבץ: אנחנו עובדים בממשקים מצוינים עם מיכל כהן-דר, מנהלת המחוז, ועם פיקוד העורף ועם יקל"ר, שמסייעים לנו בכל מה שצריך.
אבי אלקבץ: אני רוצה להגיד שאנחנו גם קיבלנו עזרה מהפרויקטור בזה שביקשתי – הרי יש כלל שאומר שאם עיר אדומה שלושה ימים, נסגרת.
אבי אלקבץ: אני ביקשתי ארכה של יום אחד.
אבי אלקבץ: ולשמחתנו, היום אנחנו כבר בתוך הטווח הכתום, ולהערכתי מחר-מחורתיים אנחנו חוזרים לצהוב שמבשר הרבה יותר טוב.
עפר שלח: טוב שכך.
עפר שלח: אני מבקש להעלות את אלי דוקורסקי, ראש עיריית קריית ביאליק.
אלי דוקורסקי: בוקר טוב לכם.
עפר שלח: כן, המקרה שלכם.
אלי דוקורסקי: אז אצלנו יש אירוע הדבקה נקודתי שמקורו מאחד מבתי הספר היסודיים בעיר שסביבו היו לנו 75 חולים מול 41 חולים בשאר העיר, אירוע מאוד מאוד קשה שפעלנו באופן מיידי לבודד אותו עם סגירת בית הספר, ממש יום, יומיים אחרי שהתחילו להתברר- - -
עפר שלח: תתאר לי את השתלשלות של האירוע הזה, תוך כמה זמן אתם יודעים, מי עושה אתה חקירה, מי עושה את הבידוד וכן הלאה.
אלי דוקורסקי: מרבית החקירות של המאומתים בבית הספר בוצעו על ידינו אבל לא כולם.
אלי דוקורסקי: אנחנו, אגב, בדעה שצריך לאפשר לרשות המקומית לבצע את כל החקירות בתחומה, כי לעיתים יצא אבסורד, שאנחנו חקרנו מגעים מאומתים של האימא ולבן התקשר חוקר של משרד הבריאות.
אלי דוקורסקי: אנחנו חושבים שכל נושא המערך צריך להיות אצלנו ברשות המקומית, כי אנחנו מכירים את האוכלוסייה.
אלי דוקורסקי: היו לנו גם במקרים קודמים שבני משפחה שלא נושאים אותו שם התגלו כחולים, נתנו לנו חלק מהחקירות.
אלי דוקורסקי: אנחנו לא מקבלים את מלוא הקצאת החקירות.
אלי דוקורסקי: אבל אין ספק שמרגע שהחקירות עברו אלינו, זמן הטיפול בהן נעשה מהר יותר.
אלי דוקורסקי: אנחנו מתחילים מייד.
אלי דוקורסקי: ברגע שמקבלים מידע על החולים המאומתים של אותו יום, מתחילה חקירה מיידית.
אלי דוקורסקי: הכשרנו שמונה עובדי עירייה שעוסקים בנושא הזה.
אלי דוקורסקי: אנחנו תוך 12 שעות יכולים להגיע למצב שמוסרים צווי בידוד, מה שבעבר לקח שלושה ימים, יומיים, ארבעה ימים.
אלי דוקורסקי: במקרה הזה של בית הספר, כפי שאמרתי, מרבית החקירות בוצעו על ידינו.
אלי דוקורסקי: איך שקיבלנו את השמות ידענו גם לסגור את בית הספר בתיאום עם משרד החינוך, לבודד את בתי הכנסת שבסביבה הקרובה, לסגור, כתוצאה מהדבר הזה.
אלי דוקורסקי: לעבוד מול התושבים בהעברת מסרים מדויקת.
אלי דוקורסקי: פתיחת תחנת דיגום בבית הספר.
אלי דוקורסקי: ואנחנו נמצאים היום במצב שאנחנו למעשה כבר אחרי השיא.
אלי דוקורסקי: אחוז המאומתים בקריית ביאליק, למרות שהיא מוגדרת היום אדומה, הוא נמוך מן הממוצע הארצי.
אלי דוקורסקי: אנחנו עומדים על 2.37.
אלי דוקורסקי: ממוצע בדיקות המאומתים הארצי הוא 2.9.
אלי דוקורסקי: מדובר כאן באירוע נקודתי קשה מאוד.
אלי דוקורסקי: 50 ילדים חולים, 12 אנשי צוות, סביב ההדבקה - - -
עפר שלח: אלי, ברשותך, כמה זמן לקח, מהרגע שאתם יודעים או מהרגע שאפילו בדיעבד אתה יודע שהילד נדבק, לזה שהגענו ל-75?
אלי דוקורסקי: זה היה תהליך שלקח מספר ימים.
אלי דוקורסקי: זאת אומרת, בכיתה שבה התברר או המורה או הסייעת שילוב או ישנו ילד חולה, ישר הכנסנו את הכיתה לבידוד.
אלי דוקורסקי: משפחות, ילדים הלכו לבצע בדיקות אם הם חולי קורונה, ולאט-לאט התחיל קצב של שרשרת ההדבקה.
אלי דוקורסקי: כל כיתה כזאת שידענו שיש בה תחלואה סגרנו.
אלי דוקורסקי: אחרי יומיים קיבלנו החלטה שאנחנו סוגרים לחלוטין את בית הספר, עוברים ללמידה מרחוק.
אלי דוקורסקי: התפרצו בתוך המשפחות, אבל מרגע שקיבלנו את החולה הראשון בבית הספר, כשידענו שיש חולה, שאגב, לא היה תושב העיר ולכן החקירה לא נמסרה לידינו, אבל ברגע שהיה תלמיד ראשון מתוכנו, מתוך קריית ביאליק, אנחנו התחלנו תוך חצי שעה את הבדיקה.
אלי דוקורסקי: תוך פחות מ-12 שעות היו צווי בידוד.
אלי דוקורסקי: אגב, ברגע שמתגלה לנו חולה מאומת, כמדינות שלי, למרות שמשרד החינוך לא מקבל את זה, אנחנו מוציאים הודעה להורים לא לשלוח את הילדים או לבוא לקחת אותם, לבקש מהם עד גמר החקירה האפידמיולוגית להימצא בבתים.
אלי דוקורסקי: ברגע שישנו צו הבידוד, המשפחות מקבלות את ההודעה על כך.
אלי דוקורסקי: ואני חושב שבדרך הזאת אנחנו נותנים את הטיפול המיטבי.
אלי דוקורסקי: זכינו לסיוע מלא של פיקוד העורף, של מפקדת אלון, של היקל"ר המקומי, של קובי.
אלי דוקורסקי: עם משרד הבריאות בסך הכול ממשקי עבודה הם טובים הרבה יותר מאשר היה בסגר הראשון.
אלי דוקורסקי: מיום שהכשרנו את החוקרים מקרב עובדי העירייה, זמן הטיפול מהיר, יעיל, טוב.
אלי דוקורסקי: ובאמת הצלחנו לקטוע שרשראות של הדבקה.
עפר שלח: נכון להיום, כמה חולים מאומתים יש בקריית ביאליק ומהם כמה חולים קשים?
אלי דוקורסקי: יש לנו בבית החולים שני מאושפזים, שהם כנראה המקרים הקשים.
אלי דוקורסקי: מרבית החולים הם חולים קלים, חלקם גם ללא סימפטומים.
אלי דוקורסקי: יש לנו כ-130 חולים, רוב רובם, כ-65% סביב האירוע של בית הספר נעורים.
אלי דוקורסקי: שאר החולים בהתפלגות.
אלי דוקורסקי: כל שכונות העיר, למעט השכונה שסביב בית הספר, הן שכונות ירוקות.
אלי דוקורסקי: כל מערכת החינוך של קריית ביאליק – יש לנו שני גנים סגורים, בתי ספר אחרים כולם פעלו.
אלי דוקורסקי: אנחנו מקיימים את קייטנות חנוכה, למעט בבית הספר שבו היה מדובר ולמעט שני הגנים שבהם נתגלו אנשי צוות מאומתים.
אלי דוקורסקי: תודה לכם.
עפר שלח: ותשמור לי על קריית ביאליק.
עפר שלח: אתה יודע, זה - - -
אלי דוקורסקי: אני יודע את זה.
אלי דוקורסקי: אני שומר לך על המקום.
עפר שלח: כל ראש עיר ששיחקתי נגדו כדורגל כשהייתי ילד, אני אומר לו את זה.
עפר שלח: רלי מרגלית נמצא איתנו ממפקדת אלון?
עפר שלח: כי לא מסומן לי.
רלי מרגלית: כן.
עפר שלח: רלי, מה שלומך?
רלי מרגלית: בסדר גמור.
עפר שלח: קיבלנו תמונה מהשטח שהבהירה לנו אחד, שבסך הכול המערך ברמה העירונית מתפקד גם בערים שהפכו להיות אדומות, מצד שני את הבעייתיות של העניין, כמה מהר זה מתפשט.
עפר שלח: אתה יכול היום לתת לנו תמונת מאקרו של העבודה שלכם עם אפילו נתונים ממוצעים, כמה זמן לוקח, כמה מגעים אתם מגלים וכן הלאה.