GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
מל פולישוק-בלוך: אני מקשרת את זה לעובדה שרק 19% מהחיילים עשו שימוש בשירות שאתם אמורים לתת להם, אז אולי יש בעיה.
מל פולישוק-בלוך: מה שובר אוטומטית עובר, מבחינת המענק, אבל מה שמעבר לזה לא עובד כמו שצריך.
חיים אומן: נתחיל עם השאלה על הכספים, ונחמיה החשב שלנו ייתן את הנתונים.
נחמיה כהן: לפי מה שמסתמן מהנתונים בסוף דצמבר לגבי ניצול הפיקדון לשנת 2005, הסכום שמתכנס הוא אותו סדר גודל שהיה בשנת 2004, סדר גודל של 750 מיליון.
נחמיה כהן: כאשר הסכום הזה, לפי מה שאנחנו מכירים הוא סכום שכבר היה בשלוש השנים האחרונות, בהם ניצול הפיקדון הוא בסדר גודל של 750 מיליון ₪ בשנה.
מל פולישוק-בלוך: מתוך מה שכתוב כאן, 858 מיליון ₪.
נחמיה כהן: תקציב הפיקדון הוא בסדר גודל של 850 מיליון והניצול הוא 750 מיליון.
מל פולישוק-בלוך: אלה אותם כספים שהולכים אוטומטית כשחייל משתחרר.
נחמיה כהן: לא, אני אעשה קצת סדר.
נחמיה כהן: חייל שמשתחרר מצה"ל מועמד לו סכום והסכום הזה מתחלק לשניים מענק ופיקדון.
נחמיה כהן: לדוגמא לחייל לוחם יש זכאות של 30,000 ₪ בשחרור, כאשר 25% מהסכום הזה הוא סכום של מענק שהוא מקבל עם המשכורת האחרונה שלו.
נחמיה כהן: 75% זה הפיקדון שהוא יכול לנצל לייעודים השונים כפי שהוזכר.
נחמיה כהן: משיכת הפיקדון אינה תלויה באנשי הקרן או במישהו ממטה הקרן אלא בחיילים המשוחררים שיכולים למשוך את זה לפי רצונם.
מל פולישוק-בלוך: יש חייל שלא יודע את הזכויות שלו?
נחמיה כהן: חיילים מקבלים עם שחרורם פרוספקטים על הזכאות שלהם, נשלחת הודעה לביתם על סכום הזכאות, ומידי שנה נשלחת להם הודעה על יתרת הפיקדון שעומדת לזכותם.
נחמיה כהן: משיכת הפיקדון היא עד חמש שנים למטרות שהוגדרו בחוק, נישואים, רכישת דירה ואחרי חמש שנים אפשר למשוך את זה למזומן עד שבע שנים.
נחמיה כהן: ישנה חלק מהאוכלוסייה שיכולה למשוך את זה עד אין סוף, זו אוכלוסייה שהתגייסה עד ינואר 2000, אין נקודת ציון של זכאות משיכה.
נחמיה כהן: המשיכה אינה תלויה בנו.
מל פולישוק-בלוך: בכל מקרה אתה אומר שזה סכום גבוה מאד.
מל פולישוק-בלוך: 750 מתוך 850 זה מיצוי גדול אבל בכל זאת יש עדין פערים לגבי שאר הנתונים.
נחמיה כהן: מאחר והקרן מטפלת גם בנושא של סיוע נוסף, התקצוב בנושא הזה היה בסדר גודל של 87 מיליון, מה שקורה, לגבי הניצול המרבי בגין שנת הלימודים שאמורה להתחיל מתחיל בשנה הבאה, מכיוון ששנת הלימודים מתחילה בספטמבר, זה לא חופף לשנה התקציבית.
מל פולישוק-בלוך: לא ברור לי איך האוצר מגיע לסכום שנוצל שעומד על כמעט 800 מיליון, אתה אומר שקרן הפיקדון מגיעה לכ-750 מיליון, אני מבינה שמענקי שחרור כולם מקבלים בסדר גודל של 250 מיליון מתוך 308 מיליון, זה לא מסתדר לי עם הסכומים.
נחמיה כהן: אופן מימוש של הביצוע הכספי הוא לא לינארי למשך השנה.
מל פולישוק-בלוך: הסכומים שנקטת בהם יהיו גם במהלך 2006?
נחמיה כהן: הסכומים שנקטתי, ניצול של 750 מיליון בפיקדון יהיה הסכום לסוף שנת 2005.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו כמעט בסופו.
אמירה חכמון: כמו שציינת, על פי חוק, ניתנת קרן הפיקדון כאשר אנחנו קובעים יחד עם תקציבה של הקרן את התקציב של כל שנה בעבור קרן הפיקדון, אנחנו בעצם לוקחים איזושהי הערכה.
אמירה חכמון: מכיוון שקרן הפיקדון קבועה בחוק, הסכומים קבועים בחוק וזה על פי שימושים מסוימים שיכול החייל לפדות אותם עד חמש שנים, אנחנו לא יודעים בבניית תקציב בשנה מסוימת מה אחוז החיילים שיבואו ויבקשו באותה שנה מסוימת לפדות את הכספים.
אמירה חכמון: יכול חייל לפדות את הכספים בתום שנה מיום שחרורו ויכול גם בתום חמש שנים מיום שחרורו.
אמירה חכמון: מה שראוי לציין שכעבור חמש שנים, אם הוא לא השתמש בכספי הפיקדון לטובת אחת המטרות שצוינו כאן קודם, סכום הכסף עומד לרשותו לכל מטרה שהיא.
אמירה חכמון: הערת נכון, וחשוב להסביר שבשנת 2003 תוקצב פיקדון הקרן בסך של 745 אלפי שקלים ובתקציב 2005 התקצוב עומד על 858 ₪.
אמירה חכמון: ההסבר לקפיצה הזו היא מכיוון שהחוק החדש של קליטת חיילים משוחררים של חבר הכנסת רענן כהן כפי שציינת, נכנס לתוקפו מהראשון לינואר 2003, לקחנו הערכה שהגידול שנובע מאותו החוק יבוא לידי ביטוי בתקציבים של 2005.
מל פולישוק-בלוך: מה יש בחוק הזה שמוסיף?
אמירה חכמון: החוק הזה הוסיף מענקי שחרור ובקרן הפיקדון הייתה תוספת.
ערן יוסף: מדובר בתיקון משנת 2000 שנכנס לתוקף לכל מי ששירותו החל מינואר 2001.
ערן יוסף: אנחנו רואים את זה במי שמשתחרר בשנת 2003 ו- 2004.
ערן יוסף: התיקון הוא, אם היה סכום פיקדון וסכום מענק שהיה זהה לגבי כל החיילים, הוא קיבל תוספת של 50% לגבי לוחמים ותוספת של 25% לגבי תומכי לחימה, כך נוצרה הדיפרנציאציה.
אמירה חכמון: זו הסיבה שהייתה הקפיצה בתקצוב אבל זה על סמך הערכות של מודלי חיזוי שהם אף פעם לא מספיק מדויקים מפני שיש גם את עניין שינוי החוק וגם את הפרישה על פני חמש שנים שאנחנו לא יכולים לדעת בדיוק.
אמירה חכמון: יכול להיות שבאמת צריך להקטין את התקציב.
מל פולישוק-בלוך: גיליתי פה את הכסף שחיפשתי לתרופות.
חיים אומן: אנחנו משתדלים לגייס מלגות ומענקים לחיילים משוחררים, עכשיו שומעים ברדיו פרסום רציני של מפעל הפיס שנותן מלגות ללוחמים סך של 30 מיליון ₪ לאלף לוחמים במשך שלוש שנים, זאת אומרת 10,000 ₪ לשנה ראשונה לחייל לצורך לימודים אקדמאיים.
מל פולישוק-בלוך: הם אמצו את "אמץ לוחם", זה משהו כזה.
חיים אומן: זו דוגמא שמפעל הפיס נותן, אבל למעשה היוזמה הייתה של ראש הממשלה ואנחנו התלבשנו על העניין הזה דרך כתבה בעיתון ואנחנו מנהלים את כל העניין ולמשל מיון האנשים נעשה דרכנו.
חיים אומן: אני מציין את זה כי זו אחת הסיבות שיכולה להצביע על יתרות שחיילים בסוף ממשים את זה בסוף התקופה.
חיים אומן: יש מספיק קרנות שעובדות דרכנו ומקבלים את המלגות במיון שלנו, אני חושב שזו עוד סיבה שבסוף נשארות יתרות, שחייל לא מנצל את הפיקדון שלו אלא נהנה ממלגות שהוא מקבל ובתום חמש שנים הוא מנצל את המענק.
מל פולישוק-בלוך: תיתן לנו בבקשה בצורה מסודרת תשובות לליקויים שנאמרו פה.
יעקב אור: יש כאן שאלה מעניינת שנמצאת בשולי הדברים שאמרת, שעל השנים האלה, 27% מהסכום שמוקצב לחיילים מנוצל אחרי חמש שנים, כלומר קרוב לשליש נמשך אחרי חמש שנים.
יעקב אור: זה מעלה שאלה מה התכוון המחוקק בתחילת הדרך, האם להניע את מרבית החיילים להתחתן או להיטיב עם אלה שלא מתחתנים ולא לומדים ורוצים לקבל את זה לאחר חמש שנים.
מל פולישוק-בלוך: יש לכם מסקנות לאור העובדה שאתם כבר עשר שנים מטפלים בזה?
מל פולישוק-בלוך: אולי צריך לעשות שינוי חקיקה?
חיים אומן: אפשר לעשות אבל בינתיים ההתפלגות יפה.
חיים אומן: היעד הראשון הוא לכוון ללימודים גבוהים ואפשר לראות בהתפלגות שמעל 67% הולכים ללימודים גבוהים, מכינות קדם אקדמאיות ולימודים גבוהים, זה הרבה מאד.
מל פולישוק-בלוך: זה מוזר בעיני כי אני מכירה את הנתונים של ההשכלה הגבוהה של ות"ת, הם מדברים על אחוז של 44% לומדים.
חיים אומן: אנחנו מדברים על החיילים המשוחררים.
מל פולישוק-בלוך: מה שאנחנו מוציאים מהנתון הזה שהערבים והחרדים מורידים את האחוזים ברמה הכללית.
חיים אומן: אני יכול לספר מה אנחנו עושים למגזרים השונים לאוכלוסיה הבדואית למשל וכמה מילים אחר כך על התכנית האסטרטגית.
חיים אומן: אני חושב שהיום כספי הפיקדון מנוצלים נכון, וגם חייל שלא רוצה ללכת ללמוד ורוצה להתחתן צריך לתת לו את הסיוע.
מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שכ- 67% , שני שליש מהחיילים - - -
נחמיה כהן: לא מהחיילים, מתקציב הקרן.
מל פולישוק-בלוך: אז אולי הסכום הזה מספיק רק לשליש מהחיילים לצורכי לימוד.
מל פולישוק-בלוך: איך אנחנו יכולים לבדוק את הנתון, שני שליש מהסכום הולך להשכלה גבוהה, השאלה אם זה כמותי באותו יחס של שני שליש מהחיילים המשוחררים הולכים ללימודים, האם יש קורלציה.
חיים אומן: אפילו יותר, כי יש גם עניין של מלגות שאנחנו לא מכניסים פנימה.
חיים אומן: אנחנו מדברים על כספי הפיקדון.
אמירה חכמון: יש קרן לסיוע נוסף שכל כולה מיועדת למטרות לקידום אוכלוסייה מרקע סוציו-אקונומי מסוים.
מל פולישוק-בלוך: תקציב הקרן משנת 2004 לפי הדו"ח שלכם זה 1.15 מיליארד.
מל פולישוק-בלוך: בנתון שיש לי של 2003 הורדתם 200 מיליון?
אמירה חכמון: בעיקרון תקציב הקרן בנוי על פי סדר גודל - - -
מל פולישוק-בלוך: אני מדברת נקודתית, ב- 2003 כתוב לי 1.326 מיליארד כולל מענקי שחרור ופיקדון.
אמירה חכמון: מה שאת אומרת זה 2005, אני מוכנה להתייחס ל- 2005, אז ה- 1.3 מיליארד מתחלק באופן כללי לכ- 310 מיליון מענקי שחרור.
אמירה חכמון: זה עלה , לא ירד.
מל פולישוק-בלוך: אז זה עלה.
מל פולישוק-בלוך: אתה אומר שבסביבות 800 מיליון זה הפיקדון שהולך ללימודים מתוכם שני שליש הולך ללימודים.
מל פולישוק-בלוך: האם זה הולך רק לשנה ראשונה?
מל פולישוק-בלוך: האם אלה שהתחילו גם מסיימים או שאין לכם בקרה על זה והכסף מבוזבז.
חיים אומן: לזה הייתי רוצה להתייחס בסוף עם כל הנושא של התכנית האסטרטגית, כי הרי יש מוסדות שאנחנו לא אחראים על זה , מי שאחראי על זה זו המועצה להשכלה גבוהה ולפני שבוע יזמתי דיון במועצה להשכלה גבוהה כי יש כמה דברים שצריכים להתחבר ביחד במישור של השכלה גבוהה, ואנחנו אלה שיזמנו את זה באמצעות אותה תכנית.
חיים אומן: לכן נוח לי יותר להתייחס לשאלה שלך בסוף.
חיים אומן: מה שהועלה על פי אותו סדר שהמבקר ציין זה הנושא של אישור התקנון.
חיים אומן: התקנון נכון להיום עבר את כל שרשרת האישורים של שר הביטחון שר האוצר וועדת העבודה והרווחה, הוא נמסר להכנה לרשומות והוא מעוכב על ידי משרד המשפטים כרגע בענייני ניסוח כאלה ואחרים.
מל פולישוק-בלוך: כמה זמן הוא מעוכב?
חיים אומן: כמה חודשים.
מל פולישוק-בלוך: אין דבר שאני נתקלת בו שלא תקוע במשרד המשפטים.
חיים אומן: זה לגבי אישור התקנון ואני מקווה שבשעה טובה אחרי שמשרד המשפטים יסיים אז בעצם יהיה לנו תקנון.
ערן יוסף: היות וההליך היה כל כך ארוך ומורכב כי כל מיני גורמים בדרך עכבו אותו, התקנון שנכתב בשנת 1995 בעצם נעצר בוועדת העבודה והרווחה במשך כמה שנים, נעשה דיון ראשון והם לא קדמו אותו מאז.
ערן יוסף: כשתיקנו את התקנון הרבה דברים מבחינת ניסוח ומבנה כבר לא תואמים את מה שדורש היום משרד המשפטים לצורך פרסום ברשומות ואנחנו נדרשים עכשיו לעשות איזושהי רוורסיה של צורת הכתיבה שלו, לכן יש את פרק הזמן הזה.
מל פולישוק-בלוך: למה זה נתקע כל כך הרבה שנים בוועדת העבודה?
מל פולישוק-בלוך: אולי היה משהו מהותי?
ערן יוסף: אני לא יודע לענות על השאלה הזו, אני מניח שמסיבות פוליטיות.
ערן יוסף: כשרצינו להעביר את זה מחדש מה שהיה רשום שם כבר לא היה רלוונטי, כתבנו את התקנון החדש והתחלנו להריץ אותו בסבב הכישורים הפנימי שלנו, של הקרן, של שר הביטחון ושר האוצר וכך הגענו עד הלום.
ערן יוסף: אנחנו מקווים שאנחנו בסוף התהליך ונוכל להשלים אותו בשנה הקרובה.
חיים אומן: זה באשר לאישור התקנון.
חיים אומן: בעניין הקרן לסיוע נוסף, כל כללי הקרן לסיוע נוסף אושרו גם הם במסגרת תקנון הקרן והם יפורסמו ברשומות כחלק מהתקנון.
מל פולישוק-בלוך: לא כל כך ברור לי אם אין לכם תקנון ואין לכם כללים מאושרים, על סמך מה אתם מחלקים את הכסף?
ערן יוסף: התקנון והכללים מאושרים, הם לא השלימו אך הליך של הפרסום ברשומות.
ערן יוסף: ברגע שהתקנון אושר בשרשרת שצריך לאשר אותו, התקנון כיום קיים ומאושר הפרסום שוב כרוך בשינויים, שכשהם יתרחשו אנחנו נעביר אותו שוב בסבב האישורים.
מל פולישוק-בלוך: האם במשך כמה שנים התנהלתם בצורה כזו שזה לא אושר?
ערן יוסף: לא היה שום שלב שהקרן לא פעלה מתוקף התקנון הקיים שלה.
ערן יוסף: היו שינויים והם אושרו בדרך שהם היו צריכים לעבור שינויים.
מל פולישוק-בלוך: אם הם לא אושרו בוועדת הכנסת, אז איך הם אושרו?
ערן יוסף: הם אושרו על ידי מליאת הקרן ואושרו על ידי השרים והובאו לוועדת העבודה.
ערן יוסף: אנחנו לא יכולים לשלוט על הוועדה.
מל פולישוק-בלוך: אני לא באה אליכם בטענות אני רק אומרת שהכנסת גרמה לכם לפעול שלא כדין.
חיים אומן: יש הנהלת קרן שאישרה את הכללים, וגם השרים.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שהליקוי המרכזי היה פה בכנסת.
חיים אומן: נכון.
חיים אומן: אנחנו בוחנים עכשיו מחדש בלי קשר לנושא התקנון, ולקחנו לצורך העניין פרופסור מאוניברסיטת ירושלים מומחה בעל שם על מנת שייתן לנו פרמטרים נוספים אם ניתן, איך לחלק את הקרן הזו לסיוע נוסף, מכיוון שהקרן לסיוע נוסף היום מתייחסת בעיקר לבעיות הסוציו-אקונומיות ולנושא של לימודי מקצוע, קרי הנדסאים וטכנאים, אלה הכללים שמצאתי ואלה הכללים שאני עדיין הולך לפיהם, אבל דרשתי לבחון את זה מחדש, ואני קושר את זה למה שאומר בסוף על הנושא של המועצה להשכלה גבוהה.
חיים אומן: לגבי הבנקים, יש תשעה בנקים מסחריים שפרושים בהיקף של 1200 סניפים שאתם אנחנו עובדים והם מטפלים בכ- 150,000 פניות בשנה של משיכות פיקדון בהיקף שדברנו של 750 מיליון ₪.
חיים אומן: היקף הליקויים שנמצא בדו"ח הביקורת אינו גדול ביחס למה שאמרנו ואנחנו עושים הכול על מנת לצמצם את זה.
חיים אומן: אבל צריך להבין שבסוף, בשורה התחתונה, כל הכספים האלה מגיעים לחייל.
מל פולישוק-בלוך: מה הליקויים, איפה יש בעיה?
ערן יוסף: למשל חסר טופס של המכינה שאליה הוא נרשם, או שהוא פתח עסק ולעסק חסרים אישורי מס שאנחנו דורשים.
מל פולישוק-בלוך: יכול להיות שהוא קיבל את זה לא לצרכים המיועדים בחוק?
ערן יוסף: בסופו של דבר גם אם שקרו ורימו אותנו, הוא יקבל את זה אחרי חמש שנים, בסוף זה כסף שלו.
מל פולישוק-בלוך: אולי החוק לא כל כך חכם.
חיים אומן: החוק חכם כי אנחנו מכירים את הנוער שלנו ואם תיתן היום את הכסף מראש לחייל - - -
מל פולישוק-בלוך: רוצים להשתמש בכסף כדי לכוון את החייל לחיים האזרחיים, זה מנוף אדיר לשיפור איכות האוכלוסייה במדינת ישראל.
מל פולישוק-בלוך: העובדה שעלתה פה של הנתון של 44% מכול האוכלוסייה מראה לך את הפערים האדירים, כי ברור לכם שזה ממוצע ובאוכלוסיות מסוימות שלא מקבלים סיוע כאן או ממקור אחר או מסיבות אחרות, הרמה שלהם תהיה הרבה יותר ירודה, ואנחנו יודעים בפועל מה קורה, האפשרות שלהם להשתכר פוחתת.
מל פולישוק-בלוך: יש פה מנוף אדיר וחיובי ואנחנו רוצים להביא אותו למיצוי מקסימאלי.
מל פולישוק-בלוך: אם אנחנו שומעים על שליש מהחיילים שרק אחרי חמש שנים מקבלים את הכסף, אגב לא שמעתי באיזה תנאים הכסף שוכב?
מל פולישוק-בלוך: האם תנאים טובים האם מקבלים ריבית ראויה?
נחמיה כהן: צמוד ללא ריבית.
מל פולישוק-בלוך: אז הם קצת מפסידים, לכן יש כאן ניצול לא מרבי של הכספים בהיקפים גדולים שהמדינה מקציבה לתחומים מסוימים על פי חוק למטרות מסוימות.
מל פולישוק-בלוך: זו בעצם כוונת המשורר כשהוא בא לבדוק את הליקויים, זה לא רק עניין ההתנהלות שלכם אלא כל ההשלכות שיש לזה.
מל פולישוק-בלוך: מסתבר שכ-30% מהחיילים לא מנצלים את הכספים עד לסוף התהליך, עד לחמש שנים, ואז הם לוקחים את הכסף לאן שהם לוקחים.
רן כהן: ישנו חלק שלא מקבל בכלל?
מל פולישוק-בלוך: לא, אבל לא זו השאלה, השאלה שעולה מדו"ח המבקר היא האם החוק, כפי שהוא מנוסח היום, ולא שהם מתנהלים לא בסדר, ישנם כמה ליקויים ושמענו את הפירוט, אבל ברמה המהותית היותר חשובה כרגע עולה שכשליש מהחיילים משתמשים בכספים לצרכים אחרים לא כפי החוק התכוון.
מל פולישוק-בלוך: דובר על שני שליש מהחיילים שמשמשים בכסף ללימודים אקדמאיים והמשמעות היא שזה כלי חיובי אדיר לשיפור רמת חייהם של החיילים המשוחררים שלנו.
מל פולישוק-בלוך: הוספתי נתון שלא כתוב פה ואני יודעת אותו ממקום אחר ש- 44% מהאוכלוסייה לומדת בהשכלה גבוהה ויש כאן פער.
מל פולישוק-בלוך: 44% מכלל האוכלוסייה זה ממוצע כלומר יש אוכלוסיות שאחוז ההשתתפות שלהם בהשכלה הגבוהה הוא מאד נמוך ואלה כמובן הערבים והחרדים כי הם לא עושים צבא וצריך לבדוק גם את הנושא של נשים, ש- 50% מהנשים לא לומדות, לעומת אוכלוסיה שמרביתה בנים - - -
רן כהן: זו שמשרתת לומדת יותר.
מל פולישוק-בלוך: כן, באופן מובהק ומאד משמעותי.
רן כהן: בין היתר בגלל החוק.
מל פולישוק-בלוך: השאלה הצדדית לנושא שלנו שכדאי שנחשוב עליה היא מה עושים עם שאר האוכלוסייה, לא בישיבה הזו ולא בוועדה הזו, זה יכול להיות בוועדה זו אם נמצא שאנחנו רוצים לבקר את ההתנהלות של משרד החינוך או משרד האוצר בשיפור איכות האוכלוסייה במדינת ישראל, אז יש מקום לדון בוועדה לביקורת המדינה.
מל פולישוק-בלוך: כרגע אנחנו עוסקים ביחידה לחיילים משוחררים, שליש מהחיילים לא עושים שימוש בכסף לצרכי לימוד והשאלה היא איך אנחנו משנים את החוק או מביאים לידי כך שיהיה ניצול נכון יותר של הכספים האלה למטרות שהחוק ייעד אותם.
ערן יוסף: יש לי הערה על הנתון, נאמר קודם ש- 27% זה מהסכום ולא מהחיילים מה שאומר שחלק גדול מהחיילים כן מנצל למטרות מסוימות אבל נשארת להם יתרה שנמצאת באותם 27%.
ערן יוסף: דבר שני, היות שסכומי הזכאות של החיילים גדלו משמעותית ומצד שני יש היום יותר גופים שנותנים מלגות ומענקים ללימודים כך שבעצם חייל משוחרר יכול לסיים את לימודיו בלי שהוא נזקק בכלל לפיקדון.
ערן יוסף: נוצר מצב שהוא יכול לממן חלק גדול מהלימודים שלו ממקורות אחרים ואז מגיע לחמש שנים ומנצל את זה בסוף.
חיים אומן: רק בשנה שעברה, בתום השנה חילקנו מלגות של מעל שמונה מיליון ₪ .
מל פולישוק-בלוך: והכסף שהזכרתי קודם, אותם 40 מיליון זה גם לאותם צרכים.
מל פולישוק-בלוך: זה נושא שצריכים לבדוק אותו.
רן כהן: אני מודה שלא הספקתי להעמיק די בעניין כדי לתת מענה אבל נדמה לי שיש פה כיסים מעניינים לצרף אותם לאותה אוכלוסייה שכן לומדת על חשבון הקרן ולא מנצלת את הקרן במלואה ולא חלקית אלא לומדת על חשבון אחרים, והיא בכל זאת אוכלוסייה של חיילים משוחררים.
מל פולישוק-בלוך: אף אחד לא ילך ללמוד על חשבון ההורים שלו אם יש לו אפשרות לקבל כסף מהקרן.
חיים אומן: יש כאלה שמעדיפים שהכסף יישאר, הם לומדים על חשבון ההורים ומנצלים את זה אחר כך.
מל פולישוק-בלוך: כדי לנסוע להודו.
מל פולישוק-בלוך: אני לא אומרת שזה לא טוב, מותר להם לנסוע להודו בכסף הזה הם עבדו קשה בשבילו, השאלה אם זה מה שאנחנו רוצים שיקרה.
רן כהן: יש הרבה מאד חיילים שאני מכיר שבמידה רבה שומרים את הקרן הזו לקצה המסלול והם רוצים שזו תהיה קופה והם יסתדרו בינתיים.
יעקב אור: מה שעומד כאן שכמעט שליש הכסף מגיע אחרי חמש שנים, הנחה א' היא שהם לא צריכים את הכסף, ואני יכול להניח הנחה ב' הפוכה שאלה שלא הולכים ללמוד מכל מיני סיבות ולא התחתנו ולא קנו דירה הם סובלים עד הסוף.
יעקב אור: דבר שני, יש כיסים נוספים שחייבים לדבר עליהם, בבנקים, ואני מניח שהפיקוח מאד קשה, אבל יכול להיות שמקבלים את הכסף לא בדיוק משום שהתחתנו או פתחו עסק.
רן כהן: הייתי מצפה מהיחידה לבדוק את העניין הזה לעומק כדי לתת לנו פידבק מה צריך לעשות.
רן כהן: את החוק חוקקנו מיצירה במוח ומרשמים ועשינו עבודה לא רעה מתברר.
חיים אומן: עבודת קודש.
רן כהן: והיום הגיע הזמן לשכלל אותו קצת עקב לימוד העניין וזה במידה רבה תלוי בכם.
מל פולישוק-בלוך: אולי אנחנו יכולים לסכם ברוח הדברים האלה שתזמו מחקר בנושא לראות איך משפרים את החוק ואיך ממצים ומנצלים הכי נכון את הכספים האלה, זה יכול להיות בשיתוף עם האוצר.
מל פולישוק-בלוך: המטרה היא להביא לשיפור המצב, מסתבר שאין ריבית על הכסף זאת אומרת שמי שנהנה מהכסף זה הבנקים.
חיים אומן: האוצר, הוא לא שוכב בבנק הוא שוכב באוצר.
מל פולישוק-בלוך: יש גם רזרבות לעניין הזה כי זו הערכה, אז הנה מצאנו את הכסף לתרופות.
רן כהן: זה נושא חשוב לביקורת, זה מאד לא תקין ולא בסדר שהאוצר לא משלם ריבית.
רן כהן: האוצר מתעקש עם כל גורם מחוץ לאוצר שמחזיק כספים ציבוריים שידאג שתהיה ריבית.
אמירה חכמון: כשנכנסתי לתפקיד בתור רפרנטית ביטחון הבנתי שההתעסקות בחוק הייתה בעיקר מולך ואני מזכירה שהחוק התחיל בכוונה לעשות דיפרנציאציה בין האוכלוסיות השונות בצה"ל כאשר הכוונה לא הייתה לפרוץ את מסגרת התקציב.
אמירה חכמון: בסופו של דבר הגדילו את הסכומים ללוחמים ולתומכי לחימה וכחלק מהסיכום עם החוק דובר שהתקציבים יהיו במסגרת חמש שנים מכיוון שמשרד האוצר התקשה להעמיד את כל הסכומים ומדובר על גידול של עשרות מיליוני ₪ במסגרת שינוי החוק תוך שנה אחת.
אמירה חכמון: כשסגרו את החוק זה היה חלק מהסגירה של החוק.
מל פולישוק-בלוך: זה היה לפני כמה שנים בינתיים התגברתם על הפער, אבל מה זה נוגע לריבית?
אמירה חכמון: זה לא כסף שהאוצר שומר אותו במקום מסוים, זה לפי הצרכים.
אמירה חכמון: מכיוון שהכסף מתחלק על פני חמש שנים יש פה עניין תקציבי.
רן כהן: החישוב הוא לא איך זה נראה בינך לבין היחידה או בין היחידה לבינך, השאלה איך זה מנקודת ראות של החייל המשוחרר, אם הוא ביום שחרורו מגיע לו סכום מסוים חובתך להבטיח את זכות האזרח הזה לקבל את הריבית על כספו ביום שהוא ממש אותו.
אמירה חכמון: החוק אומר שהוא יתפרש על חמש שנים ללא ריבית.
מל פולישוק-בלוך: אם כך צריך לדרוש מעצמנו לשנות את החוק.
רן כהן: הייתי ממליץ שגם זה ייבדק.
רן כהן: לא הייתי רוצה שהחייל המשוחרר יעשה חשבון שלא כדאי לו לממש את הכסף אלא כדאי לו לחכות ולקבל ריבית.
רן כהן: גם זה דבר ששווה בדיקה.
מל פולישוק-בלוך: העובדה ששליש מהחיילים מחכים עד סוף התקופה כדי לקבל אתה כסף, זו כמות גדולה של חיילים, לכן יש לי תחושה כבדה שהחוק לא ממלא את יעדיו כפי שהמחוקק התכוון.
מל פולישוק-בלוך: לכן אני מציעה שהקרן תיזום מחקר בנושא הזה, איך מממשים את החוק, ומה ההמלצות לשיפורו.
מל פולישוק-בלוך: אם זה מקובל עליכם נתכנס בעוד זמן שתבקשו לבדיקה כזו.
חיים אומן: אני מציע סדר גודל של כשנה כי כבר התחלנו בזה עם פרופסור סורל קאנט מהפקולטה לחינוך בירושלים.
רן כהן: האם אתם מוכנים לבדוק מה קורה אם מאריכים את התקופה או מקצרים אותה, יכול להיות שישנה השפעה שכעבור שבע שנים יממשו יותר לצורך למודים כי יודעים שזה יותר ארוך.
מל פולישוק-בלוך: רק שלא יהיו לנו נישואים פיקטיביים.
חיים אומן: זה בהחלט יכול להיות, יש מקרים של ניצול לרעה.
רן כהן: שווה לחקור גם לגבי העדות השונות.
מל פולישוק-בלוך: צריך לעשות פילוח נכון של מי משתמש במה משתמשים ואיזה שימושים, ועם מסקנות איך לדעתכם אפשר להפיק מהמיליארד ורבע האלה יותר.
מל פולישוק-בלוך: נשמח לשמוע את זה ולהיות בכנסת הבאה כדי לטפל בזה.
רן כהן: אני מעוניין בזה גם באופן אישי ואני מניח שגם את.
מל פולישוק-בלוך: בהחלט כן, פתחתי ואמרתי שהנושא הזה חשוב לי וזו הסיבה ששמתי את זה על סדר יומה של הוועדה ותאמינו לי שיש הרבה מאד נושאים שמחכים בפתח אבל רציתי לפני שאנחנו מתפזרים להכיר אתכם לשמוע ולראות מה עושים יותר טוב.
חיים אומן: אני חייב לומר כמה מילים על התכנית האסטרטגית.
חיים אומן: צוין מספר של 19% ביקור בלשכות של החיילים המשוחררים, אני לא יודע אם זה טוב או לא, אם זה יותר מידי או פחות, זה 19%.
חיים אומן: אבל כשנכנסתי לתפקיד החלטתי שאנחנו צריכים לרענן את המערכת.
חיים אומן: על בסיס זה קבעתי אז באישור שר הביטחון ומנכ"ל משרד הביטחון ואחרי עבודת מחקר שעשינו והעברנו למבקר, אולי באיחור, קבעתי שהמטרה היא לסייע לאוכלוסיית היעד מקרב החיילים המשוחררים להשתלב באופן מיטבי בחיי החברה והכלכלה, זו על ידי העדפה מתקנת בהשכלה ובתעסוקה ומתוך ראיית הצרכים הלאומיים של מדינת ישראל.
חיים אומן: אני מביא את זה מכיוון שקודם כל דברים השתנו.
חיים אומן: אני היום לא מצפה שיבואו אלי חבר'ה מרמת אביב ג' ללשכות, הם יודעים בדיוק איפה המכללות נמצאות והם יותר מודעים לזכויות שלהם.
חיים אומן: אנחנו יוצאים בפרסום ברדיו בעיתונות ובחוזרים ובתוך הצבא בכנסים, אני מצפה שללשכות שלי יגיעו מי שצריכים אותנו.
חיים אומן: החלטתי שאנחנו מתמקדים באזורי הפריפריה והחלטתי על פרישה עד סוף 2006 של 50 לשכות באזורי הפריפריה - - -
מל פולישוק-בלוך: נשמע לי בזבוז כסך משווע.
חיים אומן: זה לא בזבוז כסף, להפך, אנחנו עושים את זה עם הרשויות המקומיות, אנחנו מכשירים עובדים שלהם, כשהלשכות המרכזיות שלנו בחיפה ובתל-אביב הופכות מפונקציה שנותנות הנחיות וייעוץ לחיילים גם לפונקציה שמדריכה את אותם אנשים ברשויות המקומיות, נותנת להם את הידע ופתחנו תוכנות מיוחדות ללמידה וכן הלאה.
חיים אומן: מעבר לזה, אנחנו נכנסים לתוך הצבא, במקום לפגוש את החייל המשוחרר בזמן שהוא משתחרר, בתיאום עם הצבא אנחנו נכנסים כבר לפחות חצי שנה קודם על מנת להנחות להדריך ולהעביר אליהם את המידע.
חיים אומן: במגזר הבדואי למשל ששם חלק גדול מהצרות שלנו כי הם מתנדבים לצבא ובסוף הם יוצאים ואין להם תעסוקה, בין השאר כי רמת ההשכלה שלהם נמוכה מאד.
חיים אומן: מה שאנחנו עושים עכשיו, מתוך שלוש שנות שירות של הבדואים אנחנו רוצים שנה אחת שילמדו, לפחות להביא אותם לרמה של מכינה או לימודי מקצוע.
מל פולישוק-בלוך: קבלתם את אישור הצבא לעניין הזה?
חיים אומן: בוודאי, אני מדבר עם הצבא, עם ראש אכ"א ועם כולם.
חיים אומן: אנחנו בשיתוף פעולה עם כל הגופים.
מל פולישוק-בלוך: זה גם יעודד אותם ללכת לצבא.
חיים אומן: בעבר הם הלכו לצבא כי הם ראו בזה מקור פרנסה אבל היום יש קיצוצים וכבר לא מגייסים לקבע והם משתחררים.
חיים אומן: אנחנו היום נותנים להם לבחור בתוך השירות מה הם רוצים ללמוד.
חיים אומן: יש פה הרבה תכניות ואני אתן דוגמא מבית שמש, חבר'ה שבכלל לא היו פוטנציאליים ללימודים, בזה שהבאנו אותם ללשכה שפתחנו בבית שמש התחלנו להסביר להם, אני יכול לומר לכם שהשנה שלחנו 15 חבר'ה ללימודים שלא הייתה להם שום כוונה ללכת ללמוד.
רן כהן: והכול התחיל מהצעת חוק משוגעת שלי.
מל פולישוק-בלוך: אני רוצה לסכם ולומר שלא נעלמו מעיננו הליקויים, אנחנו מבקשים מהמבקר שיעקוב אחרי תיקון כל הליקויים.
מל פולישוק-בלוך: שמענו שהכנסת עכבה תקופה של כמה שנים אישור של כללים, ועכשיו התקנון תקוע לאישור במשרד המשפטים, כמובן שאנחנו שותפים לדעתכם שצריך לאשר את זה ואפשר לפנות גם למשרד המשפטים כדי לזרז את ההליך.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מצפים למחקר שתעשו כדי לקדם ולשפר את מתן הסיוע לחיילים משתחררים, אולי להרחיב אותו, ואני מבקשת מאנשי המבקר להמשיך ולעקוב אחר תיקון הליקויים שפרטנו מהדו"ח ואלה שלא הספקנו וברוח חיובית זו אני מודה לכולם.
מל פולישוק-בלוך: שלום לכולם, אני מתכבדת לפתוח את הישיבה של הוועדה לביקורת המדינה בנושא החברה לאוטומציה במנהל השלטון המקומי – דו"ח מבקר המדינה על הביקורת באיגודים ובמוסדות להשכלה גבוהה.
מל פולישוק-בלוך: אחת הסיבות שהחלטתי לקיים דיון בנושא של החברה לאוטומציה הייתה מכיוון שבוועדה לביקורת של הכנסת אנחנו מטפלים בכל ההיבטים של ליקויים ותפקודים של רשויות שלטוניות, גם חברות בת וגם חברות בבעלות המדינה וכמו המקרה הזה של חברה מעורבת.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו מדברים הרבה על שחיתות שלטונית אבל אנחנו חושבים שמנהל לא תקין הוא חמור לא פחות כי גם הוא גורם לנזק בתפקוד ונזק במשאבי המדינה.
מל פולישוק-בלוך: אנחנו עושים את הביקורת במטרה לשפר את המצב.
מל פולישוק-בלוך: זאת אומרת שומעים את הליקויים שומעים את המבוקרים ורוצים להפיק את המסקנות ולשפר את המצב.
מל פולישוק-בלוך: בנוסף לדוח המבקר עצמו, היו אלי פניות גם מגורמים נוספים כמו מוועד העובדים, ששלחו באמצעות עורך דין אחריות אישית של דירקטור בחברה גם לעדי אלדר וגם לאופיר פינס שהיה שר הפנים ולרשות החברות, ויש כאן בקורת מאד קשה של העובדים עצמם על התנהלות החברה, ומדברים גם על תביעה נגזרת שדורשים אנשי הדירקטוריון.
מל פולישוק-בלוך: על כל הדברים האלה נדבר היום, נשתדל לעשות את זה בתמציתיות כי זמננו קצר, נשמע את עיקרי הדברים וננסה להפיק לקחים.
מל פולישוק-בלוך: חבר הכנסת רן כהן רצית להוסיף לדברי הפתיחה.
רן כהן: אני מודה שביקשתי את הדיון כדי שנוכל להעמיק לתוך הדברים ולשמוע את הצדדים.
מל פולישוק-בלוך: תודה רבה על היוזמה לקיים את הדיון, בבקשה אנשי המבקר.
מרדכי נתיב: צהרים טובים, שמי מוטי נתיב, מנהל האגף למערכות מידע במשרד מבקר המדינה.
מרדכי נתיב: האגף שברשותי ריכז את מטרת הביקורת על החברה לאוטומציה.
מרדכי נתיב: הצוות שביצע את עבודת השטח כולל את גברת סימה זיידמן ומר גידי דוד ואם יהיה צורך להיכנס לפרטים יותר מעמיקים הם יוכלו לתת את התשובות.
מרדכי נתיב: בגלל לוחות הזמנים, אני רק אומר מספר משפטים, החברה לאוטומציה זכתה למעמד ציבורי מיוחד שיש לה בעלות משותפת של מדינת ישראל והמרכז לשלטון מקומי.
מרדכי נתיב: החברה עומדת לביקורת המדינה על פי סעיף 9(5) בחוק מבקר המדינה ואנחנו ערכנו את הביקורת בתקופה שבין אפריל לדצמבר 2003.
מרדכי נתיב: אני אתייחס למספר נושאים שמבחינתנו מרכזיים בדוח.
מרדכי נתיב: אחד, לחברה יש מעמד מול אוכלוסיה מיוחדת של הרשויות המקומיות כלקוחות ומשם מגיעות מרבית ההכנסות אבל גם כמובן החובות לחברה.
מרדכי נתיב: בתקופה שבדקנו בדצמבר 2003 מצאנו שיש חובות בסך 108 מיליון ₪, ולאחרונה ראינו שבדצמבר 2004 סך החובות עלה ל- 136 מיליון ₪ לפי דוח שקבלנו, כך שייתכן והמגמה נמשכת.
רן כהן: חלק מהחוב הוא אותו חוב?
רן כהן: חוב שהתנפח?
מרדכי נתיב: כן.
מל פולישוק-בלוך: וזה מתוך מחזור של 200 מיליון לא מתוך 1.2 מיליארד.