GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
בלה בן גרשון: מיפינו ורצינו לבנות מרכזי חוסן בכל הארץ, אבל מסיבות תקציביות, פוליטיות או כל מיני דברים אחרים, בסופו של דבר מדינת ישראל הוציאה החלטת ממשלה אך ורק למרכזי חוסן בעוטף עזה, כי שם זה היה הכי נחוץ, הכי בוער, ובנינו חמישה מרכזים.
בלה בן גרשון: בהמשך בנינו עוד מרכז חוסן ביחד עם משרדי ממשלה נוספים – זו לא החלטת ממשלה, זו החלטה מקצועית של משרד הבריאות, משרד הרווחה, של רח"ל ושל מרכז החוסן הבדואי.
בלה בן גרשון: זה מרכז חוסן שאנחנו מושקעים בו בדיוק באותה רמה שאנחנו מושקעים בשאר מרכזי החוסן.
בלה בן גרשון: לאחר מכן משרד הבריאות הקים עוד ארבעה מרכזי חוסן ביהודה ושומרון.
בלה בן גרשון: הקמנו ועדה עליונה למרכזי חוסן, בראשה עומד פרופ' איתמר גרוטו, וחברים בה נציגים מכל משרדי הממשלה, שאני חושבת שבלעדיהם – לא משנה כמה היינו רוצים להקים ולהוביל – זה לא היה קורה.
בלה בן גרשון: זה משרד רה"מ, וזה משרד הרווחה כמובן, זה משרד הביטחון – רח"ל, זה משרד העלייה, וזה אזרחים ותיקים, וביהודה ושומרון זה משרד החינוך.
שלמה קרעי: אני רוצה להגיע לתוצאות בשטח – מה הצפי ולאן אנחנו מתקדמים מכאן.
בלה בן גרשון: אני רוצה להגיד משהו שכולם אמרו, ואני חושבת שאני אומרת את זה בכל ועדה של הכנסת.
בלה בן גרשון: גם ישראל וייס חבר אלינו עכשיו, ואני מאוד מודה לו על זה: התקציב של מרכזי חוסן חייב להיכנס לתוך בסיס התקציב.
בלה בן גרשון: לא יכול להיות שבכל פעם אני, באופן אישי, עומדת מול אנשים בשטח, כנציגה של משרדי ממשלה, ואני צריכה להתנצל על עיכובים בתקציבים שמגיעים או לא מגיעים, כי אין תקציב, בהעברה של תקציבים בין משרד למשרד ולמשרד הבריאות.
בלה בן גרשון: משרדי הממשלה עושים את מה שהם יכולים, העובדים בשטח עושים את המקסימום שאפשר, אבל בלי שזה ייכנס לבסיס התקציב, כל פעם נעמוד מול הרשויות בצורה לא טובה.
שלמה קרעי: בסופו של יום האחריות המערכתית היא על משרד הבריאות והתיעדוף של הדברים, מה יותר חשוב ומה פחות חשוב ומה להכניס לתוך תקציב משרד הבריאות בספר התקציב שמגיע אלינו לוועדת הכספים, זה שר הבריאות.
שלמה קרעי: אם הנושא הזה חשוב מספיק ואם מרכזי החוסן חשובים, לא ייתכן שזה נראה כאן כמו פאזל.
שלמה קרעי: עיריית אשקלון – מרכז החוסן שצפוי לקום לא ממוגן.
שלמה קרעי: זו בדיחה מהלכת.
שלמה קרעי: בעיריית נתיבות אמרו שכבר אישרו מרכז חוסן לפני שנה, והנה שום דבר לא זז גם שם.
שלמה קרעי: מי מנהל את זה?
שלמה קרעי: אי אפשר לומר שיש כמה קברניטים למהלך הזה וזה נשאר ללא פתרון.
בלה בן גרשון: אני שמחה שאתה שואל את זה, כי התשובה מאוד פשוטה.
בלה בן גרשון: יש החלטת ממשלה שמחייבת את משרדי הממשלה, כולל משרד הבריאות.
בלה בן גרשון: אגב, הוא מכניס את החלק שלו, שהוא בין הגדולים בין כל משרדי הממשלה.
בלה בן גרשון: אני חושבת שמשרד הבריאות הוא המשרד שמשנה לשנה, במשך 12 שנה, מעולם לא אמר לא ואף פעם לא איחר עם חלקו בתשלום.
בלה בן גרשון: משרד הבריאות פונה למשרדי ממשלה אחרים ומבקש שיעבירו את חלקם.
בלה בן גרשון: למשרדים יש את האילוצים שלהם, וכולנו מכירים מה האילוצים בהכנסת התקציב.
בלה בן גרשון: משרד הבריאות מקדם את מה שהוא יכול בתקציב שנכנס אליו.
בלה בן גרשון: אם הממשלה תחליט שכל התקציב, במקום שהוא יהיה מחולק לפאזל, יכנס לבסיס התקציב של משרד הבריאות, לא יהיו עיכובים.
בלה בן גרשון: על זה אנחנו מדברים מאז שאני בתפקיד, וזה חייב לקרות.
בלה בן גרשון: אנחנו פונים אליכם, כממשלה, ומבקשים את העזרה שלכם גם מול משרד האוצר, כדי להפוך את זה למציאות.
בלה בן גרשון: זה חייב לקרות.
בלה בן גרשון: אני חושבת שזה לא נכון – אני חושבת שהשנה גם ישראל וייס ראה את זה – להגיד שמשרד הבריאות או כל משרד ממשלתי אחר לא עושה את תפקידו.
בלה בן גרשון: אני חושבת שאנחנו עושים מעל ומעבר כי זה באמת בדמנו.
בלה בן גרשון: זה חשוב גם לשר הבריאות, גם למנכ"ל משרד הבריאות, גם לפרופ' איתמר גרוטו שעושה לילות כימים כדי שזה יתקדם.
בלה בן גרשון: זה הדבר שכרגע הוא במרכז, וכולם יודעים את זה.
שלמה קרעי: בדקה האחרונה שנותרה לנו, אני מבקש שתגידי מה הצפי שאת רואה לשנה-שנתיים-שלוש הקרובות מבחינת הקמה של מרכזי חוסן במועצות ויישובים נוספים בטווח ה-40 ק"מ בעוטף עזה.
בלה בן גרשון: אנחנו חושבים שיש מקום להקים עוד מרכזים.
בלה בן גרשון: שוב, מרכז חוסן שמנוהל מתוך משרדי ממשלה הוא המודל שבעינינו הוכיח את עצמו.
בלה בן גרשון: אנחנו רואים את זה בשטח.
בלה בן גרשון: דיברנו על מרכז חוסן בנתיבות.
בלה בן גרשון: אנחנו מדברים לא רק על זה, אנחנו מדברים על ראייה ארצית – משרד הבריאות מעלה כל הזמן את הנושא של הקמת מרכזי חוסן במודל הקיים – כמובן בהתאמה לשטח, כי כל מקום יש לו את השינויים שלו – גם בצפון וגם במקומות נוספים.
בלה בן גרשון: אנחנו רואים בזה מודל נכון ואף אחד לא מתווכח על זה שמרכזי חוסן כל כך מיטיבים עם הרשויות.
בלה בן גרשון: אנחנו שם בשביל הרשות.
בלה בן גרשון: לכן אנחנו כן חושבים שצריכות להיות החלטות ממשלה נוספות.
בלה בן גרשון: אנחנו לא חושבים שנכון להקים מרכזי חוסן ללא החלטת ממשלה ואנחנו חושבים שצריך להכניס את זה לבסיס התקציב.
בלה בן גרשון: זה המפתח.
שלמה קרעי: תודה, בלה.
שלמה קרעי: אני יכול לומר לך שהמפתח שאנחנו רואים בוועדת הכספים זה שכשמשהו חשוב לשר, הוא מתעדף אותו בבסיס התקציב שלו.
שלמה קרעי: לא צריך באמת החלטת ממשלה, אבל גם אם צריך החלטת ממשלה, אז צריך לדחוף להחלטת ממשלה.
שלמה קרעי: שר הבריאות יושב בממשלה.
שלמה קרעי: זה שיושבים ראשי רשויות ואומרים כאן: עכשיו אנחנו בשגרה, אבל בשעת חירום האזרחים קורסים והתושבים זקוקים לסיוע – זה גם דבר שלא מתקבל.
בלה בן גרשון: אני בהחלט חושבת שזה בסדר העדיפויות, אבל אני חושבת שצריך לתקצב את המשרד.
בלה בן גרשון: אני רק אזכיר משהו – אני בטוחה שאתם גם זוכרים – משרד הבריאות היום הוא בפרונט עם הקורונה.
בלה בן גרשון: אני חושבת שבמרכזי החוסן נתנו מקום גם לנושא הקורונה בנוסף לכל מה שעושה משרד הבריאות כדי לחזק את החוסן של האזרחים בתקופה משברית זו.
שלמה קרעי: מצוין, אז אולי זו ההזדמנות כי על הקורונה שופכים הרבה כסף למשרד הבריאות ואפשר לתעדף את זה למקומות הנכונים ולהקים את מרכזי החוסן שגם יטפלו בנושאים של הקורונה.
בלה בן גרשון: אני חושבת שאין ויכוח שהתיעדוף כרגע, עם כל הצער, הוא הקורונה.
בלה בן גרשון: אני לא חושבת שאתה חולק על זה.
בלה בן גרשון: יחד עם זה, אנחנו לרגע לא חושבים שמרכזי החוסן פחות חשובים.
בלה בן גרשון: זה מאוד-מאוד חשוב.
שלמה קרעי: מבקר המדינה, אני שמח שאתם בעיצומו של דוח בעניין הזה.
שלמה קרעי: אני חושב ששמענו כאן דברים חדשים.
שלמה קרעי: בעיניי זה נראה כמו פאזל שכל אחד זורק לתוכו חלקים ועדיין יש המון-המון חלקים ריקים בפאזל.
שלמה קרעי: אולי באמצעות ההמלצות שלכם בדוח – ואנחנו קוראים גם מכאן לכל אותם גורמים לשתף פעולה – להביא לידי כך שרשויות שנעות ממצב שגרה למצב חירום יגיעו למצב החירום הבא, שלא יבוא עלינו, במצב הרבה יותר טוב ועם מרכזי חוסן שיוכלו לתת מענה לתושבים.
שלמה קרעי: תודה רבה לכולם, הישיבה נעולה.
עפר שלח: שלום לכולם, היום יום שני, ח' בחשון התשפ"א (26 באוקטובר 2020).
עפר שלח: נדון בקריסת המסעדות והמסעדנים, זהו נושא שני מתוך שלושה בהם אנחנו עוסקים בהשלכות הענפיות של המשבר הנוכחי.
עפר שלח: משרד מבקר המדינה לא פה איתנו אבל עסקנו מולו כבר רבות בנושא, אני גם יודע שבדוח שעומד לצאת בצהריים אין התייחסות ספציפית לנושא הזה.
עפר שלח: נפתח עם חברי הכנסת.
עפר שלח: חבר הכנסת עידן רול, בבקשה.
עידן רול: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, כיף להגיע לוועדה, אני מברך על קיום הדיון, זהו נושא שאני מלווה כבר חודשים רבים.
עידן רול: מדובר באחד הענפים שנפגעו הכי הרבה בקורונה, מדובר בענף שמעסיק מעל 200,000 עובדים שנפגע אנושות ממודל החל"ת.
עידן רול: מסעדנים בכל הארץ מדווחים כבר תקופה ארוכה שפשוט אי-אפשר למצוא מלצרים.
עידן רול: סיירתי מצפון ועד דרום ואי-אפשר למצוא עובדים.
עידן רול: זה מעודד כלכלה שחורה והם ניצב בפני שוקת שבורה, הם פשוט לא מצליחים להחזיר את העובדים לעבודה.
עידן רול: דבר שני: מסעדות הן מטבען עסק בסיכון, ודאי מסעדות שרק פתחו ועדיין מתמודדות עם ההשקעה הראשונית הגדולה.
עידן רול: משרד האוצר לא מבין את המבנה העסקי של מסעדה, הם לא מבינים שיש בהתחלה השקעה מאוד גדולה ולכן הדוחות העסקיים נראים איך שהם נראים.
עידן רול: הם מנסים למדוד אותם באותה צורה שמקבילה לעסקים קטנים וזו טעות.
עידן רול: זו גם הסיבה שקרן ההלוואות "הון סיכון" אינה אפקטיבית.
עידן רול: המון מסעדנים שפונים לא מקבלים הלוואה כי הם נחשבים עסק בסיכון.
עידן רול: כפי שכבר אמרתי, משרד האוצר חייב להעלות את גובה הערבות בקרן להלוואות לעסקים בסיכון כי זה פשוט לא אפקטיבי וגם המיצוי של זה הוא באזור ה-20% מה שמראה שאי-אפשר לממש את ההלוואות בצורה מיטבית.
עפר שלח: יש עוד בעיה בירוקרטית מופלאה שבה אם קיבלת, הרי זה עלה, בקרן הראשונה זה היה 25% ואחר כך זה עלה ל-60%.
עפר שלח: ואם קיבלת ב-25% לא תקבל ב-60% למרות שהעסק בסיכון.
עידן רול: ואם כבר אחוזים, אז אני שמח שלאחר צעקה מאוד גדולה נעשתה התאמה מזכאות לפיצויים.
עידן רול: פעם זה היה רף נזק של 40%, מסעדות בכללותן לא שווה להן לפתוח את שעריהן מעל 25% ירידה בביזנס ולכן הם לא יוכלו בכלל להגיע לרף הנזק הנדרש על ידי הממשלה.
עידן רול: רק עכשיו, לספטמבר–אוקטובר, זה כבר יהיה 25%.
עידן רול: עבור הרבה מאוד מסעדות זה יהיה מעט מדי ומאוחר מדי.
עידן רול: סוגיה נוספת שחשוב לתת עליה את הדעת, יש את הסוגיה הטכנולוגית, יש פתרונות בעולם, יש מתווה תו סגול שאני קידמתי יחד עם האיגוד עם היציאה מהסגר הראשון.
עידן רול: בכל אירופה מצאו דרך להפעיל את המסעדות בצורה מאוד טובה.
עידן רול: באמסטרדם, בלונדון, בפאריז.
עידן רול: השאלה היא איך מסיימים את הקורונה.
עידן רול: אם היו נותנים להם לעבוד אפילו בין סגרים, אני לא נכנס כרגע לכמה הסגר היה מיותר ולא נכון, אבל אפילו אם בין סגרים היו מאפשרים להם לעבוד אזי המסעדות היו מצליחות לצלוח את התקופה הזו יותר טוב.
עידן רול: בסופו של דבר חבטו בהן מכל כיוון.
עידן רול: יש סוגיה של הקושי למצוא עובדים.
עידן רול: מסעדה רוצה לגייס שוטף כלים, הם לא מצליחים לגייס ישראלים שיעשו את זה אז הם שוכרים מהגרי עבודה.
עידן רול: לפי חוק הפיקדון הם נדרשים להפריש בגינם 16%.
עידן רול: כשאזרח ישראלי עובד אז מדובר רק ב-12.5%.
עידן רול: זה יוצר מצב שגם אם התמריץ נכון, למען עידוד יציאתם מהארץ של מסתנני העבודה, בסופו של דבר המסעדנים מקבלים קנס כפול.
עידן רול: בתקופה זו כל מכה כזו יכולה להיות מכת המחץ שתפיל את העסקים.
עידן רול: הגשתי בזמנו דוח שמראה על פוטנציאל החורף, פוטנציאל סגירה של 70% מהמסעדות.
עידן רול: זו תחזית מאוד מדאיגה שכרגע לא מקבלת שום מענה של תמריצים או סיוע אפקטיבי מהממשלה.
עפר שלח: תודה, אתה נוגע בכמה נקודות חשובות.
עפר שלח: בהיותי יושב-ראש ועדת קורונה עסקנו רבות בנושאים אלו.
עפר שלח: יש כאן כמה נקודות שהן בהחלט ייחודיות לענף הזה.
עפר שלח: אתמול הייתה כתבה בטלוויזיה על פריז, פריז עומדת כיום במצב של עוצר לילי החל מהשעה 21:00.
עפר שלח: ברם, עד שעה זו המסעדות פועלות על פי תו סגול כזה או אחר.
עפר שלח: למיטב ידיעתי, כשהמסעדות בארץ עבדו תחת תקנות התו הסגול בתקופת הביניים, הבעלים חיו עם זה.
עפר שלח: אולי הם לא הרוויחו כמו שהיו רגילים להרוויח בתפוסת שיא אבל הם יכלו לחיות עם זה.
עפר שלח: הצורך הזה שאנחנו מדברים עליו כל הזמן – לחיות בנוכחות קורונה – לעשות הגדרות ולהתקין תקנות שתאפשרנה להמשיך לחיות בנוכחות קורונה, אני חושב שבענף הזה זה מדבר יותר מכל דבר אחר.
עפר שלח: את בעיית האשראי שהעלה עידן קשה מאוד לפתור, קשה מאוד לבוא לבנק ולבקש ממנו להזרים כסף לעסק שנמצא בסיכון.
עפר שלח: גם כך מחזור החיים של מסעדות הוא כזה שאתה לא יודע כמה זמן הן תחזקנה מעמד, גם כך היה קשה לקבל אשראי עוד לפני המשבר.
עפר שלח: הצורך הזה, וחוסר הטיפול הפרטני והחכם בענף הזה ובענפים אחרים שנמצאים בסיכון גבוה, אנחנו רואים את התוצאות של חוסר הטיפול.
עפר שלח: נשמע עכשיו את נציגי ונציגות המסעדנים.
עפר שלח: שי ברמן, מנכ"ל איגוד המסעדות והברים.
עפר שלח: שי, אני מבקש שתמקד את המבט מהיום וקדימה.
עפר שלח: אנחנו נמצאים בתקופה שאמורה להיות תקופה של יציאה מהסגר והקלה במגבלות, מצד שני יש הבנה של הגורמים הממשלתיים שאנחנו נכנסים לחיים בנוכחות קורונה.
עפר שלח: מה הבעיות הספציפיות שמונחות לפתחכם ומה הן דרכי הפתרון שאתם מציעים, בבקשה.
שי ברמן: תודה עבור קיום הדיון לך ולחבר הכנסת רול.
שי ברמן: אתן תמונת מצב קצרה: תעשיית המסעדות נכנסה למשבר הזה באמצע מרץ עם 14,000 עסקים פעילים, חזרנו בסוף מאי עם 12,000 עסקים פעילים.
שי ברמן: 2,000 התאיידו בסגר הראשון.
שי ברמן: למעשה, כיום פעלים בענף 3,500–4,000 עסקים.
שי ברמן: זה אני מדבר איתך אחרי שפתחו את ה-Take Away.
שי ברמן: באמצע מרץ הועסקו בענף מעל 200,000 עובדים.
שי ברמן: כרגע, להערכתנו, מועסקים בו כ-40,000 עובדים, אולי 50,000, זה אומר שיש 150,000 עובדים שהם בפוטנציאל להעסקה שכרגע יושבים בבית.
שי ברמן: העסקים שפועלים כרגע זה בעיקר עסקים שיש להם את הפלטפורמה של המשלוחים.
שי ברמן: צריך להבין ששיטת המשלוחים אינה מתאימה לכל עסק.
שי ברמן: חושבים שזה פתרון קסם אבל לא תמיד המוצר המשווק מתאים לפלטפורמה זו.
שי ברמן: זה פתרון שלא נכון לחלק גדול מהענף.
שי ברמן: גם ה- Take Away נכון לעסקים קטנים מאוד, בעיקר דוכני מזון מהיר.
שי ברמן: אלו גם המעסיקים היותר קטנים, הם מאוד חשובים אבל הם מעסיקים קטנים, רוב העובדים בענף בעצם עובדים בעסקים גדולים שנכון להיום המודל הכלכלי שלהם לא מתאים למשלוחים או ל- Take Awa.
שי ברמן: אנחנו רואים שניהול המשבר על ידי הממשלה התאפיין בהיעדר מדיניות ברורה בכל מה שקשור למסעדות.
שי ברמן: 50% מתקציב הסיוע לעסקים לא הגיע ליעדו.
שי ברמן: בהקשר הזה אדגיש את העניין של מענק החזרת עובדים מחל"ת.
שי ברמן: זה אחד מהפאולים הכי גדולים באירוע הזה מכיוון שאי-אפשר לגייס עובדים כי הם בחל"ת ומעדיפים לקבל כסף מהמדינה ולעבוד בעבודות מזדמנות.
שי ברמן: בנוסף, זה לא מתמרץ את שוק העבודה.
שי ברמן: אני מגיע לנקודה שביקשת, אדוני, שאתמקד בה: היציאה מהסגר השני היא הרבה יותר מאתגרת מהסגר הראשון משתי סיבות עיקריות: הסיבה הראשונה היא שאנחנו נכנסים לחורף, זה לא קשור לממשלה, במציאות הזו הרבה יותר קשה להפעיל את העסק במודל דומה למה שהיה בסגר הראשון – שבו הושבנו אנשים בחוץ – הפלטפורמה הזו פחות רלוונטית בתקופת החורף.
שי ברמן: הדבר השני זה המצב התזרימי הקשה שבו נמצאים העסקים בגלל שהם מדממים כבר אחרי שמונה חודשים של משבר קשה, וזה יקשה מאוד על פתיחת העסקים.
שי ברמן: אנחנו סימנו כמה צעדים מידיים שיש לנקוט בהם: צריך לפתוח את העסקים, צריך לתת לנו לעבוד, כרגע כוונת משרד הבריאות היא שברגע שמגיעים למקדמים, הם מדברים על מקדם הדבקה של פחות מ-5% בהקשר שלנו– אנחנו שם כעת.
שי ברמן: מדברים על 250,000 נדבקים, אנחנו לא שם - - -
עפר שלח: רק בשביל לדייק: זה לא מקדם הדבקה, זה שיעור הבדיקות החיוביות - - -
שי ברמן: כן, תודה עבור התיקון.
שי ברמן: כרגע אנחנו קרובים מאוד לשם ואנחנו עדיין לא שם.
עפר שלח: אתמול כבר היינו שם.
שי ברמן: לטעמנו כבר אפשר לפתוח את הענף.
שי ברמן: כשאנחנו מדברים עם משרד הבריאות הם מדברים איתנו על לפתוח בתנאים של עיר אדומה בצורה רוחבית לכל הארץ.
שי ברמן: המשמעות היא שזה עשרה אנשים בפנים ו-20 אנשים בחוץ.
שי ברמן: מבחינת הענף זה אומר ש-60% מהענף לא מקבל מודל כלכלי שיאפשר לו לפתוח.
שי ברמן: משרד הבריאות רוצה לפתוח את המסעדות לפי עיר אדומה, לא משנה אם זה עיר אדומה או ירוקה.
שי ברמן: אם ירושלים עכשיו - - -
עפר שלח: וגם לא משנה כמה גדול המקום.
שי ברמן: נכון, וזה עוד אבסורד שהולך איתנו אחורה ולצערי לא מצליחים להיגמל ממנו.
שי ברמן: בכלל, כל הסגר, והזכרת זאת, אין סגר באף מקום בעולם כמו שיש פה.
שי ברמן: אין חיה כזו באף מקום.
שי ברמן: אז או שאנחנו אור לגויים ומצאנו איזה משהו שאף אחד לא המציא - - -
אוריאל בוסו: אני חולק עליך, זה לא נכון.
שי ברמן: אבל אין דבר כזה.
עפר שלח: אין דבר כזה שעסקי האוכל סגורים לחלוטין.
שי ברמן: יש סגר במדריד, ושם זה מתבטא בכך שהם צריכים לסגור בשעה 23:00 במקום בשעה 01:00.
עפר שלח: בפריז הם צריכים לסגור ב-21:00.
רות תבור: גם בבריטניה, בהרבה מקומות.
רות תבור: למה לסגור לגמרי?
עפר שלח: האם מתקיים שיח רציף לגבי הדבר הזה ומול מי?
שי ברמן: אנחנו מנהלים מגעים עם משרד הבריאות.
שי ברמן: לאחרונה נפגשנו עם סגן השר קיש, אנחנו מדברים עם פרופסור גרוטו ואנחנו מדברים עם פרופסור גמזו.
שי ברמן: זה השיח האפידמיולוגי.
שי ברמן: כמובן שיש גם שיח כלכלי מול משרד האוצר.
שי ברמן: בעניין של האוצר: צריך להבין שכל שיטת האקורדיון, שנוגעת לפתיחת המשק, הוא יפה מאוד למסיבת עיתונים, הוא לא עומד במבחן המציאות.
שי ברמן: סגירה ופתיחה של עסק זה אירוע כלכלי.
שי ברמן: כשאומרים לנו לסגור את העסק ואז לפתוח אותו שוב – זה כמו להקים עסק חדש.
שי ברמן: צריך לגייס צוות חדש, הענף הזה הוא ענף שמתאפיין גם בשגרה בתחלופת עובדים רבה, לכן צריך לגייס אותם מחדש ולהכשיר אותם, להכשיר את המקום, לעשות שינויים בעסק.
שי ברמן: הקורונה שינתה את ההתנהלות ואת דרך החשיבה שלנו ואיך שאנחנו מוכרים את המוצר שלנו.
שי ברמן: זה דורש מאיתנו התאמות, להכשיר את המקום, להכשיר את הציוד, להחליף בלאי.
שי ברמן: חלק מהדברים, כמו מענק החל"ת שלא הגיע אלינו, צריך להעביר אותו עכשיו לעסקים בתור מענק התנעה שיאפשר לפתוח מחדש.
שי ברמן: הבעיה של המסעדנים ובעלי הברים כיום היא בעיה תזרימית.
שי ברמן: בשביל לפתוח את העסק אתה צריך לקנות חומרי גלם והספקים דורשים בצדק רק מזומן, הם מפחדים שהלקוחות יקרסו.
שי ברמן: יש פה גלגל שכדי להניע אותו צריך כסף, צריך תזרים והתזרים הזה לא מגיע כלל או שמגיע בעצלתיים ובצורה מאוד חלקית.
שי ברמן: הדבר אקוטי כדי להמשיך וכדי להחזיר את התעשייה לפעילות.
שי ברמן: בנוסף, יש להנהיג ארנונה דיפרנציאלית, זה משהו שיש אותו גם במקומות אחרים בעולם, כרגע המצב הוא שלמעשה יש מדריגה אחת ואחידות בעניין של הארנונה.
שי ברמן: עד חודש ספטמבר, עם ירידה של 60% במחזור אתה מקבל 95% הנחה.
שי ברמן: אם אתה יורד ב-55% במחזור, שזה מבחינתנו אסון כלכלי, אתה לא מקבל כלום.
שי ברמן: יש פה גם עניין מוסרי, המדינה אומרת לך: "יש לך 500 מטר בעסק?
שי ברמן: אתה לא יכול בעצם להשתמש בשטח שיש לך" אם נותנים לי להכניס 20 איש לעסק של 500 מטר אז אני מנצל רק כ-50 מטר מסך השטח שברשותי, אז למה אני צריך לשלם ארנונה מליאה?
שי ברמן: הארנונה הדיפרנציאלית הזאת היא עניין חשובה.
שי ברמן: כרגע זה שונה לסף ירידה במחזור של 25% לחודש ספטמבר– אוקטובר, זה משהו שצריך להיות גורף עד סוף 2021, עם הנהגה של ארנונה דיפרנציאלית לפי גובה הירידה במחזור.
שי ברמן: אני אומר: אם ירדתי ב-25% אל תיתן לי הנחה מליאה, תן לי 50% הנחה.
שי ברמן: בואו נקבע מדרגות, נעשה זאת בצורה רוחבית ועקבית.
שי ברמן: העניין הזה הוא לא לחודשיים אלא לכמה שנים.
שי ברמן: משבר הקורונה ייגמר ואנחנו חושבים שאז ייפתח בקבוק שמפנייה והמשק יפרח.
שי ברמן: זה לא ככה, תהיה פה תקופה קשה ויש לעזור לעסקים ובייחוד לעסקים הקטנים.
שי ברמן: הנושא של החזר הוצאות קבועות שזו בעצם התוכנית של האוצר לפיצוי העסקים, בעצם קבעו סף ירידת הכנסות של 25% כתנאי לקבלת פיצוי.
שי ברמן: הקביעה הייתה נכונה לחודש אפריל.
שי ברמן: בחודש מאי זה שונה ל-40%, עכשיו זה שונה בחזרה ל-25%.
שי ברמן: ובספטמבר–אוקטובר יש לשר אפשרות להאריך את זה גם לנובמבר–דצמבר.
שי ברמן: אולי יאריך ואולי לא.
שי ברמן: עכשיו אנחנו צריכים לדעת מה הלאה.
שי ברמן: אנחנו צריכים לעשות תוכנית עסקית, בעל העסק צריך לדעת אם שווה לו להפעיל את העסק.
שי ברמן: אם הוא מקבל פיצוי רק על עבודה של 40% מהמחזור אז אולי לא שווה לא להפעיל את העסק, עדיף לו לשבת בבית ולקבל כסף.
שי ברמן: זה דבר נוסף שצריך לטפל בו.
שי ברמן: יש בעיות קשות עם העניין של יישום התוכנית לקבלת פיצוי בגין מענקים קבועים.
שי ברמן: זה נובע מזה שיצרו פה סבך בירוקרטי.
שי ברמן: מדובר בסבך שנוצר על ידי אדם ובכוונה.
שי ברמן: יש פה הנחת עבודה שהיא חלק מהתרבות הממשלתית במדינת ישראל.
שי ברמן: ההנחה גורסת שהעצמאים הם רמאים ולכם הממשלה צריכה לדאוג שהם לא ירמו אותה.
שי ברמן: ברגע שהקונספציה הזו משתלטת על השיח, מייצרים תוכניות לא כדי לפתור את הבעיה ולהביא את הכסף מהר, אלא מייצרים תוכניות כדי שלא ירמו.
שי ברמן: ואז זה מייצר סבך בירוקרטי שבו בעלי העסקים פשוט לא מקבלים את הכסף.
שי ברמן: הם מקבלים חלק מהכסף, צריכים להגיש השגה, כל האירוע הזה של הגשת הדוח הוא מסובך מאוד, יש לשלם אלפי שקלים לרואי החשבון כדי שזה ייעשה כמו שצריך.
שי ברמן: העניין הזה צריך לעשות אותו כל חודשיים, למעשה לעשות דוח רווח והפסד של עסק, זו משימה חשבונאית גדולה, יש הרבה פרמטרים ואז נוצר סבך גדול.
עפר שלח: שי, אני מבקש לעבור לדוברים נוספים.
עפר שלח: רותי תבור, בעלים של חומוס אשכרה, מוסד צפון תל-אביבי ידוע, בבקשה.
רות תבור: שמי רותי תבור, אני מסעדנית כבר 40 שנה ביחד עם בעלי.
רות תבור: יש לנו ילד אחד, אם הוא ירצה להמשיך בעסק אנחנו נשמח אבל אנחנו מנסים לפתח אותו בעוד כמה כיוונים.
רות תבור: אני מקווה לפרוש בזקנה ובבריאות ולא עם כאלו צרות כמו עכשיו שאין לי ממה להכניס כסף לכיס.
רות תבור: אני כבר בת 60 ובעלי בן 71.
רות תבור: אני נכת צה"ל וסובלת משורה של מחלות.
רות תבור: עברתי תאונת דרכים מאוד קשה בצבא שבה איבדתי גם את הזיכרון שלי.
רות תבור: בגיל 19 וחצי הצלחתי לשחזר את הזיכרון.
רות תבור: יש לי פלטינות ברוב חלקי הגוף, שחזור לסתות וכתפיים, עברתי שלוש לידות שקטות, לא הצלחתי ללדת אז אימצתי ילד.
רות תבור: הסיפור שלי יכול למלא כמה תוכניות טלוויזיה אבל לא באנו בשביל זה, זו לא תוכנית ריאליטי, הריאליטי האמיתי שלי הוא הדאגה למחייה, הבן שלי מבקש קסדה חדשה כי שלו נשברה אז אני צריכה לחשוב פעמיים.
רות תבור: לקחתי שתי הלוואות מהמדינה על סך 600,000 שקלים, בעלי בן 71 ונאלצנו למכור דירה, זה לא רק שעכשיו יש קורונה, אני מבינה שהקורונה היא מחלה בין-לאומית אבל אותנו שמו בתחתית התחתית של השפל, השפילו אותנו עד עפר עם כל מיני רגולציות, בגילי אני צריכה להתחיל להבין כל מיני מילים ומשפטים במקום להתעסק בלחבק את הלקוחות שלי, מגוון לקוחות מכל קצוות העם.
רות תבור: העסק שלי הוא כשר מתוך רצון טוב ואהבה של כולם.
רות תבור: אני תמיד מחפשת את חצי הכוס המלאה, סבלתי ואני סובלת ממגוון מחלות, כל יום אני מתחילה את היום עם 60 כדורים.
עפר שלח: רותי, אנחנו רוצים לזקק את הדיון על מנת להבין את הצרכים שלכם.
רות תבור: אני רואה את הכאב של חבריי המסעדנים שאין להם את הכלים שקיבלתי בילדות.
רות תבור: אני מיואשת מכך שהם לא יודעים את הכאב שלנו, אנחנו פשוט רוצים לחזור לעבוד.
רות תבור: האם מישהו ממקבלי ההחלטות היה מלצר?
רות תבור: היה בעל מסעדה?
רות תבור: אנחנו גוועים.
רות תבור: אני מוכנה לשמור על החוקים, וזה מה שאני עושה, אבל אני אמות מרעב.
רות תבור: אני קניתי נכנסים בשביל למכור אותם עכשיו?
רות תבור: הם אומרים שאני אסגור את הפינה שלי ואתאבד, שאסגור את הפינה שלי ואלך לאלף עזאזל.
עפר שלח: רותי, אני מבקש, אנחנו רוצים שבסופו של דבר יצאו מפה דברים שאנחנו יכולים לסייע בהם.
עפר שלח: מה הדבר שאת הכי זקוקה לו עכשיו?
רות תבור: לעבוד.
עפר שלח: פשוט שיפתחו ויתנו לכם לעבוד.
רות תבור: אני עבדתי מצוין כשהחליטו על קפסולות של עשרה אנשים.
רות תבור: יש לי 120 מטר, מתוכם 30 מטר זה מטבח, המטבח שלי הוא אחורי ולטבחים אין שום קשר עם עובדי הדלפק.
רות תבור: אז הוצאתי את עובדי הדלפק לחל"ת, חלק אני מוציאה, חלק אני מחזירה, אני כבר לא יודעת מה להחזיר, הנה ההזרקות שלי של הסרטן בריאה, אני צריכה ללכת לעבוד עכשיו בעבודה פיזית כדי לחסוך עובד?
רות תבור: אני מתגעגעת למגע עם האנשים, זה מכניס אותי לדיכאון, אני רציתי להתאבד.
רות תבור: שתדע שהמגע עם האנשים זה הכי חשוב.
עפר שלח: רותי, אנחנו רוצים בסופו של דבר להגיע לזה שאנשים כמוך יוכלו לעבוד, זו בדיוק מטרת הדיון, אני מאוד מודע לך עבור הדברים.
רות תבור: זה הכול מדם לבי, אני חשפתי פה דברים שמעולם לא חשפתי וזה מכיוון שכלו כל הקיצים.
עפר שלח: אף אחד לא חושב אחרת, תודה רותי.
עפר שלח: עידן רול צריך לעזוב אותנו לטובת דיון אחר, מילת סיכום, עידן?
עידן רול: תודה לכל האורחים המכובדים, אני אשתדל להמשיך ולנסות לשפר את המצב.
עידן רול: אני חושב שמה שרותי אומרת מייצג בכאב גדול את מה שמבקשים הרבה מהמסעדנים, הם לא מבקשים דבר, הם רק מבקשים שיתנו להם לפתוח את דלתות העסק, משם הם כבר יודעים להתקדם, זה מה שהמדינה לא מבינה.
עידן רול: הם לא מבקשים פיצויים ואין להם שום ציפייה שהקורונה לא תפגע בהם, הם בסך הכול אומרים שהם יודעים לייצר פרנסה ומבקשים שיתנו להם לעשות זאת.
עפר שלח: הם מלכתחילה ענף של שורדים.
רות תבור: שר האוצר הקודם כבר קבר אותנו עם כל הרגולציות, אנחנו כבר נגמרנו קודם וזה הקש ששבר את גב הגמל.
רות תבור: מוכרחים להבין שזה תחום רגיש.
עפר שלח: תומר מור, בבקשה.
תומר מור: תודה רבה, בהתייחסות ישירה לדברים של רותי, חשוב להתייחס לזה וכן לדבריו של חבר הכנסת רול.
תומר מור: זו המצוקה שלא רואים, את התחושות האלה לא רואים בגרפים ובמספרים.
תומר מור: צריך לדבר על הנעלם הזה, אנחנו כבר שבעה חודשים בתוך המשבר הזה, שהוא משבר בריאותי וכלכלי, אבל יש לזכור שזה גם משבר נפשי ובסופו של דבר אנחנו כולנו מבקשים רק שתתנו לנו לעבוד, תאפשרו לנו לעבוד, אנחנו תעשייה חפצת חיים.
תומר מור: אנחנו אופטימיים ויודעים להתמודד עם כל צרה שלא תבוא והיה לנו אימון טוב כל השנים הללו.
תומר מור: עכשיו כשמגיעה הקורונה אנחנו מוכנים יותר מכולם, גם - - - משרד הבריאות, והנדסה, ואיכות הסביבה, ומשטרה, וכיבוי אש, אנחנו יודעים לעבוד ואנחנו רוצים, לאורך כל המשבר, לקבל את ההכרה האמיתית ביכולת שלנו לעבוד בצורה הולמת.
תומר מור: אנחנו מובילים קמפיין שכותרתו "מסעדנות אינה מדבקת".
תומר מור: אחוז ההדבקה בענף שלנו שואף ל-1.8%, אלו מספרים שהם זניחים לחלוטין.
תומר מור: לא ב- Take Away, לא במשלוחים, לא קיים שום תיעוד על הדבקה בכל שבעת החודשים האחרונים.
תומר מור: אגב, זה גם ברמה העולמית.
תומר מור: כמובן ועל אחת כמה וכמה לגבי ההושבה בחוץ.
תומר מור: אז כשלוקחים את ה- Take Awayלפני חודש וקצת ולא נותנים טיעון לגיטימי שתומך בזה, באמת שומטים את הקרקע מתחת רגליהם של אלפי עסקים, כמו שאמר שי לפני.
תומר מור: מדובר בהרבה עסקים קטנים שיש להם זכות קיום כמו לכל עסק אחר במדינה ובסופו של דבר מונעים מהם להתפרנס.
תומר מור: בנוסף מנטרלים את היכולת לקבל את הפיצויים, ה-25% אחוז הכרה לצורך כניסה לרף הזכאים לפיצוי צריך להיות ממרץ ולא מיולי.
תומר מור: אנחנו צריכים וודאות, העולם העסקי עובד על וודאות.
תומר מור: משקיעים מכל העולם באים להשקיע בעסקים שיש בהם וודאות, כך הדבר גם בישראל.
תומר מור: לא מעט אשים השקיעו במסעדנות לפני המשבר וייצרו מחזור של מעל 21 מיליארד שקלים בשנת 2019.
תומר מור: חברים, הכלכלה נהנתה מזה, התיירות נהנתה מזה, המדינה נהנתה מזה.
תומר מור: אנחנו היינו חלק מהבוכנות המשמעותיות שמובילות את המנוע האדיר של כלכלת ישראל.
תומר מור: הנה פתאום הגיעה נקודה, ומה שרותי הסבירה פורט על כל מיתר ומיתר כי זה נובע מחוויה אישית שלה, הרי מה היא אמרה?
תומר מור: שהיא במצוקה אישית קשה.
תומר מור: אבל במצוקה הכלכלית שנכנסנו אליו במשבר הזה אין שום עזרה.
תומר מור: אז אם מסעדן כמו רותי עבד קשה כל החיים, ויש פה גם נושא של אנשים מבוגרים, ראינו לפני שבועיים זוג מסעדנים בני למעלה מ-70 שסגרו את העסק שלהם באזור הצפון.
תומר מור: הם לא חסכו כל החיים לפנסיה כי לא היה להם מאיפה, זו בעיה של עצמאיים, בסופו של דבר הם היו צריכים לסגור את העסק ומי יודע מה יהיה להם.
תומר מור: אלו מקרים של קטסטרופה.
תומר מור: 25% צריך להחזיר את זה ממרץ.
תומר מור: יש גם את הסוגיה של הלוואות בערבות מדינה, הבנקים קיבלו מהמדינה 60% ערבות אבל מצד שני אין שום אופרציה שלוחצת על הבנקים להפשיר את הכסף הזה לטובת ייעודו, אני יודע זאת משיחה עם המפקח על הבנקים.
תומר מור: המסעדנות תמיד הייתה במקום השלילי מבחינת הבנקים, אף פעם לא קיבלנו קרדיט חיובי, אבל עכשיו, כשהמדינה נתנה את התנאים ובמיוחד לקרן לעסקים קטנים ובינוניים שנמצאים בסיכון גבוה, שזה מיועד לעזור לנו – עדיין הבנקים לא משחררים את הסכומים האמורים.
תומר מור: מתוך ארבעה מיליארד שקלים שהוקצו לטובת העניין רק כמיליארד אחד הועבר בהלוואות.
תומר מור: הכסף שוכב בבנקים ולא משתמשים בו.
תומר מור: רק מי שיש לו קרדיט מאוד חיובי מלכתחילה מקבל, אז אתה מחזק את החזקים?