GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עידו מור: בנוסף, כמו שכתוב בדוח מבקר המדינה, גם במגזר הציבורי ובמינהל הדיור התחיל צעד של הצבה של pv על גגות.
עידו מור: עם זאת צריך להבין שיהיה איזשהו ממד קרקעי, בין אם זה מאגרים, שנמצאים על הקרקע, ובין אם זה בשטחים פתוחים.
עידו מור: יהיה ממד קרקעי.
עידו מור: המטרה של כולנו היא שה-pv שמוקם על שדות קרקעיים, והרוח שמוקמת על קרקע, ובעצם כל מתקן חשמל שמוקם על הקרקע, ייעשו תוך התייחסות לקרקע כמשאב שהוא במחסור, במטרה לנצל את הקרקע בצורה כמה שיותר מהירה וטובה, תוך מתן ודאות ליזמים לגבי מחיר הקרקע, כך שהדבר יהיה שקוף, מהיר ובלי סחבת של שנים עד שמסיימים עסקה.
עידו מור: בנושא הזה רשות מקרקעי ישראל כן רואה לנכון לשתף פעולה איתנו ועם גורמים נוספים כדי לנסות להגיע להסכמות, אבל יש חילוקי דעות שהם די עקרוניים, כאשר בסופו של דבר השאלה היא מה התפקיד של רשות מקרקעי ישראל.
עידו מור: אנחנו חושבים שהתפקיד של רשות מקרקעי ישראל היא לקבוע מחיר לדונם של קרקע – בעצם לשטח שהיא מוכרת – ואילו הגישה של רשות מקרקעי ישראל, שהשתנתה בשנת 2019, היא לקחת למעשה מס.
עידו מור: כלומר להסתכל על האנרגיה שמיוצרת ולקחת לכל יחידת אנרגיה שמיוצרת הכנסה שלא קשורה לגודל השטח.
עפר שלח: עידו, אני רוצה להבין, כשהממשלה החליטה על מחיר אחיד, היא קבעה מה זה המחיר האחיד הזה או שהיא השאירה את זה פתוח לפרשנות של כל אחד, האם זה לפי קוט"ש או לפי דונם?
עידו מור: בהחלטת הממשלה בזמנו היה כתוב מחיר אחיד לקרקע, והפרשנות הסבירה – שאותה רשות מקרקעי ישראל אימצה בזמנו בהחלטתה – היא שהכוונה היא למחיר לדונם.
עידו מור: בשנת 2019, אחרי שלושה מכרזים של רשות החשמל שיצאו על בסיס מחיר לדונם, רשות מקרקעי ישראל שינתה את תפיסתה והעבירה את המחיר כך שהוא יהיה לקילו-וואט לשעה.
עידו מור: דבר שני, בהחלטת הממשלה בזמנו נאמר מחיר אחיד לקרקע לאנרגיה מתחדשת, ובפועל רשות מקרקעי ישראל יצרה מחיר רק לפוטו-וולטאי, כאשר לשאר הטכנולוגית היא לא יצרה מחיר.
עידו מור: כן צריך לומר שרשות מקרקעי ישראל כן רואה לנכון לנסות להגיע להתקדמות גם בשאר הטכנולוגיות, ויש לנו פה איזושהי מחלוקת עקרונית האם היחידה שמתמחרים היא השטח או שהיחידה שמתמחרים זה האנרגיה.
עידו מור: לתפיסתנו אם מתמחרים את האנרגיה אז זה למעשה לקחת את התפקיד של רשות החשמל או של מס הכנסה, ולא לנהל את הקרקעות עצמן.
עפר שלח: הדעת נותנת שרמ"י צריכה להתעסק עם קרקע ולא עם ייעודה.
רות אפריאט: אפשר להתייחס למה שעידו אמר?
עפר שלח: לא, אני מתנצל, יש לנו רק עוד 11 דקות.
עפר שלח: נועה זלצמן, לובי 99, בבקשה.
נועה זלצמן: שני דברים קצרים.
נועה זלצמן: דבר ראשון, כפי שקובע דוח המבקר יש שורה ארוכה של חסמים לקידום אנרגיות מתחדשות, ואנחנו סבורים שכדי לטפל בהם צריך להיות גוף שמוביל את הנושא וזה תפקידו.
נועה זלצמן: היום יש את רשות הגז, שמונה 25 עובדים וכפופה למשרד האנרגיה, ואחד היעדים שלה, ואני מצטטת, הוא: "הרחבת השימוש בגז טבעי".
נועה זלצמן: אנחנו חושבים שכדי לעמוד ביעדים ולהסיר חסמים צריכה להיות רשות מקבילה שמתעסקת באנרגיות מתחדשות.
נועה זלצמן: הדבר השני זה המשך הקידום של תחנות גז מזהמות.
נועה זלצמן: בהחלטות הממשלה שהציג מנכ"ל משרד האנרגיה נקבע שתתאפשר תוספת ייצור חשמל בתחנות גז של 4,000 מגה-וואט.
נועה זלצמן: המנכ"ל אמר קודם שכל משק החשמל בארץ הוא 16,000 מגה-וואט, כלומר רוצים להקים בתחנות גז מזהמות עוד רבע ממה שיש היום.
נועה זלצמן: בדיון שהתקיים לפני שלושה חודשים בוועדת הפנים והגנת הסביבה אמר - - - שצריך תוספת של 1,400 מגה-וואט בלבד, ולהבנתנו נאמר בעל-פה בישיבת הממשלה שאומנם מאשרים תוספת של 4,000 מגה-וואט אבל בפועל יקדמו רק 1,400.
נועה זלצמן: ולכן השאלה שאני אשמח שתופנה למנכ"ל משרד האנרגיה היא כמה מגה-וואט מתכוונים בפועל להקים.
עפר שלח: אחרון לפני הסיכום, רן דרסלר, מינהל התכנון.
רן דרסלר: בוקר טוב, אני מבקש להגיב על שתי טענות עיקריות שנשמעו על פעילות מוסדות התכנון.
רן דרסלר: לגבי הקידום של תוכניות לאנרגיה פוטו-וולטאית קרקעית צריך להבין שהקצאת הקרקע לא יכולה להיות ללא גבול.
רן דרסלר: התמהיל הפוטו-וולטאי נע בשנים האחרונות לכיוון הגגות והדו-שימוש, והמגמה הזאת צריכה להימשך ולהתחזק.
רן דרסלר: לא ניתן לצפות שכל תוכנית שמקודמת על הקרקע גם תגיע לקו הסיום ותאושר.
רן דרסלר: יש שיקולים שונים, יש צרכים שונים, שיקולים סביבתיים ואחרים.
רן דרסלר: מה גם שההחלטות של מוסדות התכנון משקללות את מכלול הגורמים שמיוצגים בוועדות התכנון.
רן דרסלר: עם זאת, מוסדות התכנון ממשיכים באישור של קרוב ל-20 תוכניות מדי שנה למתקנים פוטו-וולטאים על הקרקע, הן במחוזות והן ברמה הארצית.
רן דרסלר: לגבי כל אותן תוכניות שקודמו בשנים האחרונות, התוכניות האלה לוו בקונפליקטים רבים, בחלקם הייתה התמודדות ראשונה שלנו איתם, כמו נושאים שקשורים למערכת הביטחון, השפעות בריאות, אינפרא-סאונד וכדומה.
רן דרסלר: צריך להבין שתוכניות כאלה... רק הסקר של בעלי כנף.
רן דרסלר: ..
רן דרסלר: העריכה שלהן נמשכת כשנה וחצי.
רן דרסלר: וכמובן יש את זכות ההתנגדות ששמורה לציבור ואת זכות הערר, שאלה זכויות שקיימות כמו בכל התוכניות האחרות, וצריך לכבד אותן, הן חלק מהתהליך התכנוני, גם אם זה גורם לעיכובים ולהתמשכות מסוימת של תוכניות.
רן דרסלר: עם זאת, אני אציין שמשך הזמן שקודמו בפועל תוכניות הוא לא עשר שנים אלא פחות.
רן דרסלר: בהתחשב באילוצים הרבים קודמו תוכניות בפרק זמן סביר בהחלט.
עפר שלח: אודי אדירי, עלו פה הרבה דברים.
עפר שלח: מה התייחסותך?
אודי אדירי: מטבע הדברים לא אוכל להתייחס להכול.
אודי אדירי: קודם כול, עלתה פה המורכבות ועלו פה טיעונים נכונים ומשמעותיים, ואנשים הביעו נקודות שמשקפות את המתח בין הרצון לרוץ לבין הרגישות של השטחים, המתח בין הרוח, הגגות ובעלי הכנף.
אודי אדירי: במתח הזה אנחנו חיים.
אודי אדירי: אנחנו הגורם המתכלל – משרד האנרגיה ורשות החשמל.
אודי אדירי: תמיד מפתה להקים עוד איזה רשות עם עוד כמה עשרות עובדים, אבל אני לא חושב שזה מה שצריך פה.
עפר שלח: במקום שנתחיל לעבור טענה-טענה, אני רוצה לשאול אותך על הדבר הזה.
עפר שלח: עכשיו הכאילו-פתרון לכל דבר זה "בוא נבטל את הממשלה ונעשה פרויקטור".
עפר שלח: אנחנו יודעים שמשרדי הממשלה מתנגחים אחד עם השני, וזה בסדר, כי כל אחד מייצג תחום ואינטרס ציבורי אחר.
עפר שלח: אבל מי בסוף יושב בראש השולחן האנרגטי במדינת ישראל?
עפר שלח: אתם?
אודי אדירי: בסוף, האחריות היא שלנו.
אודי אדירי: אנחנו המשרד שצריך להביא לעמידה ביעד של 10% עכשיו ו-30% ב-2030.
אודי אדירי: אנחנו אחראים.
אודי אדירי: בשביל לעמוד בזה אנחנו צריכים שיתוף פעולה כמה שיותר טוב מצד כולם ואנחנו עומלים מאוד קשה לגייס אותו, ומטבע הדברים יש קונפליקטים של אינטרסים – משרד הביטחון רוצה ככה, רמ"י רוצה ככה וכו'.
אודי אדירי: אנחנו אחראים להביא את היעד.
אודי אדירי: ברור שזה לא שם אותנו בראש השולחן במובן שאנחנו יכולים להכריע כל קונפליקט.
אודי אדירי: אבל זה המבנה של הממשלה.
אודי אדירי: אי אפשר באמת לחשוב שיהיה גורם אחד שיכריע, למרות שזה היה לי מאוד נוח.
עפר שלח: לא, אבל מה שראינו בדיון הזה זה שיש כמעט ויכוח על השפה.
עפר שלח: יש ויכוח על יחידות מדידה, יש ויכוח בנושא של הגז, אומרים שבקצה הגז חוסך פליטות לעומת פחם אבל בתהליך נפלט מתאן.
עפר שלח: בסוף צריך להיות גוף אחד שיושב בראש השולחן, אחרת זה יתקשה להגיע למשהו מעשי.
אודי אדירי: עפר, יש גוף אחד שיושב בראש השולחן, שזה משרד האנרגיה עם רשות החשמל, שהיא יחידה מקצועית שאמונה על תחום החשמל.
אודי אדירי: עדיין לפעמים יש ויכוחים ויש מחלוקות, זה בסדר, אבל בסוף אנחנו אלה שאחראים להגשים את היעדים האלה, ואנחנו עושים כל מאמץ לעשות את זה.
אודי אדירי: אני חושב שאנחנו עושים את זה במידה גדולה של הצלחה.
אודי אדירי: אנחנו הולכים לעמוד ביעדים, אנחנו עושים כאן אן מהפכה.
אודי אדירי: נכון, יש לנו ניירות מדיניות, ורואים שם את ההתפתחות.
אודי אדירי: אחד הדברים שאני גאה בו – אני לא מתבייש בו – זה שבין מסמך שאנחנו התחלנו לעבוד עליו ב-2018 שנקרא "תמהיל הדלקים ב-2030" לבין המסמך שפרסמנו שנקרא "עקרונות המדיניות של שר האנרגיה 2020" יש שינוי, למרות שמדובר בשנתיים הבדל.
אודי אדירי: העולם בתנופה ואנחנו לא מפחדים לשנות.
אודי אדירי: אגב, הזכירו פצלי שמן.
אודי אדירי: אנחנו לא פחדנו לקבל החלטה של שר האנרגיה מלפני כמה חודשים להפסיק עם חיפוש של פצלי שמן.
אודי אדירי: אנחנו לא מפחדים לשנות כיוון וגם ללכת נגד המוסכות שהיו קודם לכן.
אודי אדירי: למשל הקמת יחידה פחמית היה חוד החנית של משרד האנרגיה לפני מספר שנים, ואנחנו עכשיו מובילים שינוי בזה.
אודי אדירי: שאלו כמה אנחנו הולכים להקים בגז.
אודי אדירי: כל הדיבור על עשרות מיליארדים בגז שהציג פה גיל פרואקטור הוא מטעה ומוטעה והוא הזיה מוחלטת.
אודי אדירי: אנחנו אמרנו בהחלטת הממשלה שהמטרה שלנו היא להקים 1,400 בגז, לא יותר.
אודי אדירי: אנחנו כן ביקשנו לייצר ארסנל תכנוני ל-4,000, כי אם בסוף לא נצליח לעמוד ביעדים של המתחדשות ושל האגירה, נצטרך יותר מ-1,400.
אודי אדירי: אבל זה לא היעד שלנו.
עפר שלח: אבל אתה לא עושה דבר כזה ברגע.
אודי אדירי: לכן אנחנו מייצרים מלאי תכנוני של 4,000.
אודי אדירי: כדי שקבועי הזמן בקבלת ההחלטה יהיו קצרים יותר.
עפר שלח: מתי תהיה ההכרעה?
אודי אדירי: ההחלטה התקבלה: אנחנו הולכים עכשיו ל-1,400.
עפר שלח: שיהיו עד מתי?
אודי אדירי: אנחנו רוצים להקים עד 1,400, אולי גם פחות, שיהיו כאן עד שנת 2025.
אודי אדירי: כולנו תקווה שנצליח לעמוד בכל היעדים האחרים - - -
עפר שלח: ואז תוכל לדעת אם אתה עומד ב-2030.
אודי אדירי: כנראה שזה יהיה מספיק.
אודי אדירי: אני רוצה להגיד עוד משהו.
אודי אדירי: האחריות שלנו היא לא רק לשינוי האקלים, היא גם להספקת האנרגיה הרציפה.
אודי אדירי: ואגב, שינוי האקלים מאתגר גם אותנו.
אודי אדירי: תראו מה קרה בקליפורניה, שרצה לאנרגיה מתחדשת ללא מספיק גיבוי, ומאות אלפי בתים נותקו.
אודי אדירי: שינוי אקלים זה גם אדפטציה וגם אינטגרציה.
אודי אדירי: אנחנו צריכים משק חשמל שידע להתמודד.
אודי אדירי: אם אני רוצה להצליח להעביר רכבים לחשמל אני צריך חשמל אמין במאה אחוז, אחרת מי יעבור לחשמל?
אודי אדירי: ואת המתח הזה אנחנו מנהלים.
אודי אדירי: אני חייב להגיד עוד מילה.
אודי אדירי: תראו, יש מבקר מדינה, הוא הגיש דוח, אנחנו יכולים לאהוב או לא לאהוב, אבל הוא מבקר המדינה.
אודי אדירי: יש אחד כזה.
אודי אדירי: המשרד להגנת הסביבה הוא לא המבקר של משרד האנרגיה.
אודי אדירי: אנחנו משתפים פעולה בעבודה, האחריות והסמכות היא שלנו, ובסוף הממשלה מכריעה כשיש מחלוקת בין המשרדים.
אודי אדירי: היא הכריעה לפני שבועיים.
אודי אדירי: יש בממשלת ישראל שרים, וכולם חוץ משרה אחת תמכו בהצעת שר האנרגיה והיא התקבלה כהחלטה.
אודי אדירי: עכשיו, הסיבה היחידה שישראל עומדת ביעדי הביניים של פריז היא העבודה של משרד האנרגיה, העבודה על משק החשמל.
אודי אדירי: אם אגב רוצים ללמוד על זה יותר, תפתחו את דוח המשרד להגנת הסביבה ותלמדו למשל שבנושא זיהום אוויר מסרטן בישראל משק החשמל ירד לפחות מ-2%, בעוד שאי-טיפול בפסולת עירונית, משהו קטן בתוך העבודה של המשרד להגנת הסביבה, מוביל ל-48% מזיהום האוויר המסרטן בישראל היום.
אודי אדירי: אז אני אומר, טלו קורה מבין עיניכם.
אודי אדירי: אנחנו משתפים פעולה, אבל אנחנו לא צריכים שיטיפו לנו מוסר.
אודי אדירי: זיהום האוויר מייצור חשמל בישראל היום הוא קטן והוא יהיה זניח, ושכל אחד יטפל בתחום שלו.
עפר שלח: אחד, דיון כזה ודוח כזה לא באמת מגרדים את הקצה של הנושא.
עפר שלח: החשיבות של הנושא היא עצומה, ואני חושב שגם מי שעצם את עיניו או אמר "זה לא במשמרת שלי" מגלה שזה במשמרת של כולנו.
עפר שלח: וכמו שאמרו כל המשתתפים פה, אכן נעשים צעדים ואכן יש התקדמות.
עפר שלח: אני חושב שבסוף צריך להחליט מי עומד בראש הדסק הזה בתוך הממשלה.
עפר שלח: כי בדרך שבה זה עובד, של חיכוך בין המשרדים, כאשר אנחנו רואים שהממשלה כגוף מתכלל ומקבל החלטות הולכת ונחלשת.
עפר שלח: הדבר הזה לא יכול לחכות.
עפר שלח: דבר שני, לגבי הגישה.
עפר שלח: ההערה לגבי 2050 לא נובעת מגילי המתקדם, אלא מההבנה שמה שלא יוחלט עליו עכשיו ומה שלא ייעשה מייד, פשוט לא יהיה.
עפר שלח: והגישה שעלתה מרוב הדוברים, של גם וגם וגם, ועכשיו, עכשיו, עכשיו, היא הגישה שצריכה להוביל בתחום הזה, ואני שמח שזה אכן קורה, לפחות מבחינת רוח הדברים וההחלטות לגבי הדברים שקורים עכשיו.
עפר שלח: הדיון הפעם יעסוק בסוגיית ההכשרה המקצועית.
עפר שלח: דוח מבקר המדינה שנעסוק בו הוא דוח עתיק למדי, אבל כפי שכבר נאמר לי על ידי חלק מהמשתתפים בדיון, אפשר לשנות את התאריך והוא עדיין יהיה רלוונטי.
עפר שלח: הסוגיה הזאת היא סוגיה מרכזית בימינו אלה, בעיניי אולי מהחשובות ביותר, ובטח מהיותר חשובות שלא מקבלות יחס אמיתי, הן בעיסוק הציבורי בזה וגם במליאת הכנסת.
עפר שלח: דבר ראשון, מפני שמשבר הקורונה יחד עם קריסת העסקים שהוא מביא איתו, הוא מביא איתו גם קריסה שלמה של מקצועות ופליטה של הרבה מאוד אנשים, שלא רק שהם מאבדים עכשיו את עבודתם, אלא ספק אם הם יוכלו לעבוד ויוכלו לעבוד באותו מקום גם כשמשבר הקורונה יסתיים, וזה עוד די הרבה זמן.
עפר שלח: והדבר השני, אני חושב שבמובן הזה משבר הקורונה הוא סוג של מבשר של עולם שאנחנו נכנסים אליו.
עפר שלח: ממילא בגלל התפתחויות דמוגרפיות, בגלל התפתחויות בעולם העבודה, אנחנו כבר נמצאים, אבל בטח נהיה יותר בעשורים הבאים, בסיטואציה שבה אנשים יחליפו הרבה יותר פעמים בחייהם קריירות.
עפר שלח: לא רק מקום עבודה, אלא קריירה.
עפר שלח: אנשים נפלטים משוק העבודה, אפילו ממשרות מאוד יוקרתיות, למשל בענף ההייטק, אנשים בני 40 פלוס נפלטים לשוק העבודה וצריכים להחליף בכלל את העיסוק שלהם, אנשים מוחלפים על ידי מכונות.
עפר שלח: אנחנו בעולם שבו מדינה שלא תהיה לה מערכת של הכשרה מקצועית, שהיא מהירה, שהיא יעילה, שהיא מסתגלת, שהיא מסוגלת לתת תשובה, לא רק לפיק כמו הקורונה, אלא לרמה הרבה יותר גדולה של ניידות בשוק העבודה ורמה הרבה יותר גדולה של זמני ביניים בשוק העבודה שבהם אנשים לא עובדים ולא מסוגלים למצוא עבודה, זו מדינה שתישאר מאחור, גם מבחינה כלכלית, ועוד יותר מזה, מבחינה חברתית.
עפר שלח: לכן הסוגיה של מה קורה היום, האם שירות התעסוקה נותן מענה, מי נותן מענה בשוק התעסוקה ובשוק ההכשרה המקצועית, היא לא רק חשובה כדי להתמודד עם המשבר הנוכחי, אלא כדי להוציא את ישראל למסלול אחר ממה שהיא נמצאת בו, גם בצד השני, כשאנחנו מקווים שהמשבר הזה ייגמר כמה שיותר מהר.
עפר שלח: אנחנו נתחיל עם דוח ביקורת המדינה, והדברים בו שאתם רואים כרלוונטיים לימינו.
עפר שלח: בבקשה
בני גולדמן: אני לא אסקור את דוח מבקר המדינה, הוא בכל זאת עתיק יומין, אני רק אומר שהנושא הזה מטופל היום על ידי מבקר המדינה בשני דוחות: דוח אחד, שהוא כבר לקראת סיום בדצמבר ויתפרסם במרץ וזה מקבץ דוחות לשוק העבודה המשתנה, מוכנות המדינה לשוק העבודה המשתנה, שבו אנחנו סוקרים בין השאר את ההכשרה המקצועית, וספציפית במסגרת הדוחות המרכזיים על הקורונה נסקור גם את טיפול המדינה במובטלים ובמי שיצאו לחל"ת.
בני גולדמן: פרק מסוים יוקדש לנושא הזה, אז עוד פעם הנושא מטופל.
עפר שלח: מצוין, זה נושא שראוי להרבה יותר מדוח אחד ולטיפול מקיף.
עפר שלח: אני רוצה להתחיל עם התאחדות התעשיינים.
עפר שלח: הם מחוברים?
עפר שלח: – לא.
עפר שלח: ללי דרעי שנמצאת איתנו מייצגת גוף שנקרא "קבוצת 121", שהוציאו תוכנית.
עפר שלח: קראתי עליה בתקשורת, ואז דיברתי איתה גם בטלפון עליה, שהיא מאוד מעניינת בהקשר הזה, תוכנית שנקראת "המקפצה".
עפר שלח: רציתי להציג אותך כאלטרנטיבה לדברים אחרים, אז נתחיל כנראה מהאלטרנטיבה.
ללי דרעי: שלום וברכה.
ללי דרעי: קודם כול, תודה על ההזמנה ועל הזמן שאתה מאפשר לי לדבר.
ללי דרעי: אני אקדים ואומר שהנושא של הכשרות מקצועיות הוא נושא מאוד מאוד מאוד רחב ומאוד מאוד גדול.
ללי דרעי: 121 – אנחנו עמותה ללא כוונת רחב, כשהמטרה שלה זה לקדם מדיניות שתצמצם את הפערים החברתיים ולקידום מדיניות בנושאים כלכליים וחברתיים.
ללי דרעי: זה הטייטל שלנו.
ללי דרעי: בנושא ההכשרות המקצועיות התחלנו לעבוד לפני כשנתיים וחצי, הרבה לפני הקורונה, כאשר הבנו שיש פה נושא מאוד מאוד משמעותי, שיכול לשנות את כל הגישה של התעסוקה בארץ אם עושים אותו נכון ועל פי עקרונות נכונים.
ללי דרעי: אנחנו למדנו במשך שנתיים מה קורה בחוץ-לארץ, התייעצנו עם גורמי ממשל, התייעצנו גם עם מומחים לנושאי תעסוקה, התייעצנו עם מעסיקים, ויחד איתם בנינו את מטה המקפצה, המטה להשקעה במקצועות המחר.
ללי דרעי: גיבשנו מדיניות מאוד מאוד ברורה בנושא ההכשרות המקצועיות, איך זה אמור להיראות כדי שזה יהיה אפקטיבי, כדי שמי שהולך להכשרה לא יקבל רק תעודה יפה לתלות בסלון, אלא באמת השמה ובאמת מקצוע שילווה אותו לאורך שנים.
ללי דרעי: לא באתי לפה לא לתקוף שום משרד ממשלתי, רק להציג עקרונות פעולה שלהבנתנו ולהבנת כל המומחים שהתייעצנו איתם, הם צריכים להיות הגורם המרכזי והם צריכים להתוות את המדיניות בכל דרך שבה יבחרו בממשלה לטפל בנושא הזה של ההכשרות.
ללי דרעי: הדבר הראשון הוא שיתוף מעסיקים.
ללי דרעי: זה נמצא בדוח המבקר וזה מופיע אצלנו ביתר שאת.
ללי דרעי: לא ייתכן שיהיו הכשרות מקצועיות שבהן המעסיקים לא יהיו מעורבים, לא רק בשלב ההשמה בסוף, וגם זה חובה, שהם יתחייבו או להשמה או להשתתפות במימון או לסטאז', אלא גם בסילבוס, ואני אסביר למה.
ללי דרעי: בן אדם שעובר הכשרה, ויש לו תעודה מאוד מאוד יפה של משרד העבודה, שהוא טכנאי מזגנים, מגיע לאלקטרה כדי לקבל עבודה, ואז באלקטרה אומרים לו: חמוד, המגזנים שאתה למדת עליהם כבר עשר שנים לא נמצאים על המדפים, ומישהו מהמעסיקים מהחברות שאמורות אחרי זה לקלוט אותו לא היו מעורבות בסילבוס שמשרד העבודה הכתיב.
ללי דרעי: זה הדבר הראשון.
ללי דרעי: הדבר השני זה הצרכים – מי מכתיב את הצרכים?
ללי דרעי: האם משרד העבודה מכתיב את הצרכים או השוק עצמו?
ללי דרעי: צריך להגיע ולהגיד: אני זקוק לכך וכך.
ללי דרעי: אני זקוק לכך וכך עובדי ביטוח, אני זקוק לכך וכך בנקאים, אני זקוק לכך וכך עובדי הייטק.
ללי דרעי: וזו גישה מאוד מאוד שונה ממה שקורה עכשיו.
ללי דרעי: כיום הכול מאוד מאוד ריכוזי, ומי שמחליט גם על הצרכים זה משרד העבודה או מי שממונה על הנושא הזה של ההכשרות המקצועיות.
ללי דרעי: אנחנו אומרים: לא.
ללי דרעי: בעולם עבודה משתנה, קל וחומר היום עם נושא הקורונה, אנחנו לא יכולים לתת לפקיד, מוכשר ככל שיהיה, ויש שם הרבה אנשים מוכשרים, להחליט איזה מקצועות נדרשים.
ללי דרעי: זה נושא מאוד מאוד משמעותי, שאומר שהמעסיקים, כמו שאמרתי, מעורבים גם בתוכנית ההכשרה, גם בהשמה וגם הם אלה שקובעים את הצרכים של עצמם ולא מי שמגיע.
ללי דרעי: עוד דוגמה.
ללי דרעי: לפני הקורונה – כיום אין תקציבים – היו נותנים המון המון שוברים להנהלת חשבונות, אז מלא אנשים הלכו להנהלת חשבונות, כי מי ששיווק את התוכניות האלה שיווק את זה בצורה נכונה.
ללי דרעי: אָמָמָה, הנהלת חשבונות זה מקצוע נעלם.
ללי דרעי: כיום הכול עובר אוטומציה.
עפר שלח: איך זה נהיה דווקא הנהלת חשבונות ולא טכנאות מזגנים?
ללי דרעי: קודם כול, יש לכל אחד נטיית לב מה מתאים לו, אבל גם יש עניין של שיווק התוכניות הללו.
ללי דרעי: גופי ההכשרה ידעו כנראה לשווק את הדבר הזה, אבל אף אחד לא בדק בסופו של דבר שמי שקיבל את התעודה היפה הזאת של מנהל חשבונות ימצא עבודה לאורך זמן.
ללי דרעי: נגיד שהוא ימצא עבודה לשנה-שנתיים, אבל בעוד שנה-שנתיים, הבן אדם בלי עבודה.
ללי דרעי: זה גם נושא שאנחנו צריכים להביא בחשבון.
ללי דרעי: אני אציג את המצגת ברשותכם.
ללי דרעי: "121", כבר אמרתי, זה הגוף שלנו.
ללי דרעי: אני לא אכנס לפרטים.
ללי דרעי: "המקפצה" זה הגוף שיצרנו – מטה שיש לו ועדת איגום: "צורים" של סטף ורטהיימר, "ביחד" שזה קרסו מיבואני הרכב, 'קרן רש"י', 'ויצ"ו', "Fidelio".
ללי דרעי: השותפים שלנו, כמו שאתם יכולים לראות, יש שם גופי הכשרה, יש שם התאחדות התעשיינים, איגוד לשכות המסחר, אנשים שמתעסקים בהכוונה של מובטלים, אנשים שמתעסקים באוכלוסיות שונות ומגוונות, גם מעסיקים מאוד גדולים, כמו 'Iscar', בנק הפועלים וכו' וכו'.
ללי דרעי: יחד איתם בנינו את תוכנית העבודה שראית ושאני אציג כרגע במצגת.
ללי דרעי: המטרה שלנו, ואנחנו אומרים שזה אפשרי בתוך שנה, לעשות תוכנית לאומית להסבה מקצועית ולהכשרה של 100,000 מובטלים.
ללי דרעי: איך עושים את זה?
ללי דרעי: מדד ההצלחה לא יכול להיות מספר התעודות שמופקות, מדד ההצלחה זה שיעור ההשמות.
ללי דרעי: האמצעי זה שותפות אמיתית עם מעסיקים, כמו שהסברתי קודם.
ללי דרעי: הכשרה כמנוע כלכלי-חברתי בעניין הקורונה – זה - - - על עקרונות ההפעלה, ואני אסביר.
ללי דרעי: כיום המדינה, כמו שאמרתי, גם ממפה וגם קובעת את צורכי ההכשרה.
ללי דרעי: אנחנו אומרים שהצרכים והתכנים צריכים לעלות מהשטח.
ללי דרעי: הדבר השני – הכשרות, הן כיום, רובן ללא מעסיקים.
ללי דרעי: אני כן יודעת שבמשרד העבודה יש היום התחלה של הבנה שצריך להכניס את המעסיקים לנושא, והם כן עובדים בכיוון הזה, אבל אנחנו אומרים שזה צריך להיעשות בצורה הרבה הרבה יותר מהירה.
ללי דרעי: פיתוח וביצוע על ידי מוסדות מקצועיים, ומוסדות מקצועיים זה אומר לפתוח את השוק.
ללי דרעי: כיום שוק ההכשרות הוא על פי מכרז, ורק שתי מכללות יכולות לעשות את העבודה.
ללי דרעי: אנחנו אומרים: לא, תפתחו את השוק.
ללי דרעי: ככל שיהיה יותר היצע, תהיה יותר תחרות והקורסים יהיו יותר איכותיים.
ללי דרעי: הנושא השלישי, כמובן רק לאוכלוסיות מצומצמות ומכוונות – כמובן שלפני הקורונה זה היה גברים חרדים ונשים ערביות.
ללי דרעי: היום עם הקורונה צריך להרחיב את זה מאוד ופתיחת הכשרות גם לכל מי שמפוטר ולמי שמחפש עבודה ורוצה למצוא מקצוע חדש.
ללי דרעי: העיקרון הרביעי הוא הכשרה ללא מדידת תוצאות – כיום אם אתה שואל במשרדים השונים כמה אנשים שעברו את ההכשרות שלכם קיבלו בסופו של דבר עבודה, אתה לא תמצא.
ללי דרעי: אנחנו אומרים שמדידה והערכה של כל קורס וקורס זה חובה.
ללי דרעי: לא רק בשביל המדינה שתדע איפה כדאי לה להשקיע, אלא בשביל המעסיקים, שידעו עם איזה גופי הכשרה כדאי לעבוד, וגם בשביל המוכשרים עצמם, שידעו לאיזה קורסים כדאי להם ללכת, איזה מכללה נתנה תפוקה נכונה וכו' וכו'.
ללי דרעי: אלה העקרונות המנחים.
ללי דרעי: עכשיו אני אעבור למסלולים שאנחנו ממליצים עליהם ממש בקצרה.
ללי דרעי: מסלולים לעידן הקורונה – המסלול הראשון זה מסלול שאומר שמעסיקים וגופי הכשרה יעבדו ביחד.
ללי דרעי: מי שמכתיב את הצורך זה המעסיק.
ללי דרעי: מוסד ההכשרה פונה למעסיק או למעסיקים, או הפוך, אם זה מעסיק גדול הוא גם יכול ליזום את הפניה לגוף הכשרה, יחד הם בונים תוכנית הכשרה.
ללי דרעי: המעסיק חייב להתחייב לאחת משלוש האופציות, או השתתפות במימון ההכשרה, או השמה, או התנסות במקום העבודה.
ללי דרעי: זה חובה.
ללי דרעי: גוף ההכשרה מגיש בקשה לסבסוד ממשלתי במערכת מקוונת.
עפר שלח: האם נכנסתם לפרטים של כמה ההשתתפות?
ללי דרעי: אנחנו חושבים שזה ממוצע של 16,000.
ללי דרעי: אבל עוד פעם, זה תלוי בקורס, באורך הקורס.
ללי דרעי: הפרטים נמצאים בדוח.
עפר שלח: קראתי את הדוח, אבל אני רוצה להבהיר את זה.
ללי דרעי: נכנסנו לזה, אבל אני רוצה להתייחס רק למערכת מקוונת ופשוטה.
ללי דרעי: כיום המעסיקים לא עובדים הרבה עם משרד העבודה, מכיוון שהביורוקרטיה שם בלתי אפשרית – טפסים בכתב, למלא 60 עמודים.
ללי דרעי: אי-אפשר ככה, למעסיקים אין זמן לעשות את זה.
ללי דרעי: אנחנו מדמיינים מערכת מקוונת עם אלגוריתם עלות-תועלת שבודק שבאמת למדינה שווה להיכנס לזה, זאת אומרת שהמדינה משקיעה כסף, אבל היא יודעת שזה שיעביר את ההכשרה יקבל העלאה בשכר, יקבל משכורת יותר - - -
עפר שלח: תני לי להקשות עלייך רגע.
עפר שלח: הרי בסוף המדינה צריכה לעבוד פה לפי מה שיש לו יותר ביקוש.
עפר שלח: אם צריך רק טכנאי מזגנים אחד, המדינה לא תפתח קורס טכנאי מזגנים.
עפר שלח: האם הכנסתם את הפרמטרים האלה?
ללי דרעי: זה בדיוק העניין.
ללי דרעי: המעסיקים הרי מתחייבים להשמה כשיש ביקוש.
ללי דרעי: ללא ההתחייבות הזאת גוף ההכשרה לא יוכל לקבל סבסוד.
ללי דרעי: זאת אומרת, זה שיתוף של שניהם.
ללי דרעי: שניהם צריכים להגיש את הבקשה ולהגיד: אני מתחייב להשמה או להתנסות.
עפר שלח: יהיה רף מינימום של ביקוש לכמה אנשים?
ללי דרעי: זה ברור.
ללי דרעי: בגלל זה לפעמים זה יהיה מעסיקים רבים בענף או באזור, שביחד יתאחדו ויגידו: אנחנו צריכים כך וכך טכנאי מזגנים למשל.
ללי דרעי: הם מגישים את הבקשה לסבסוד ממשלתי, הממשלה עושה את החישוב שלה, עלות-תועלת, הקורס יוצא לדרך, וכמובן מה שאמרנו, בסופו של דבר מדידה והערכה של כל קורס וקורס.
ללי דרעי: זה המסלול הראשון, "המסלול הירוק" מה שנקרא.
ללי דרעי: אני מבינה שיש עכשיו נכונות במשרד העבודה כן לאמץ את המודל הזה, אבל, ופה נעבור למסלול השני, המודל הזה מתאים למעסיקים גדולים, שיש להם תשומות של כוח-אדם ושל כסף להתעסק עם כל האירוע הזה שנקרא "הכשרות מקצועיות".
ללי דרעי: יש הרבה מעסיקים קטנים ובינוניים שאין להם את התשומות האלה, ולכן בשבילם אנחנו אומרים שצריך לשכות לקשרי מעסיקים.
ללי דרעי: זה גוף שקיים באזור מסוים, זה יכול להיות רשות מקומית, זה יכול להיות שירות התעסוקה, לא משנה, אנחנו לא נחליט על הדבר הזה.
ללי דרעי: זה גוף שמכיר את הענף או את האזור ופשוט דופק לכל מעסיק ומעסיק ושואל אותו מה הצרכים שלו בנושא הכשרות מקצועיות, ואז אנחנו ממשיכים בדרך.
ללי דרעי: זאת אומרת, אז הלשכה לקשרי מעסיקים בונה את הסילבוס יחד עם המעסיקים, ואז עוד פעם יוצאים לדרך – מבקשים בקשה לסבסוד ממשלתי, הקורס יוצא לדרך, מדידה ותוצאה.
ללי דרעי: זה המסלול השני, הוא מאוד חשוב, וכיום אני חייבת לומר שאני לא שומעת בשום גורם ממשלתי נכונות להקשיב לצורך האקוטי הזה של 66% מהמועסקים כיום במשק, שהם מעסיקים קטנים ובינוניים.
ללי דרעי: כיום אני לא שומעת שהם מובאים בחשבון, וחובה להביא אותם בחשבון.
ללי דרעי: המסלול השלישי – זה מסלול שאין בו גוף הכשרה, מה שנקרא "on the job training", זאת אומרת, המעסיק מתחייב להשמה בלבד, אין לו שום אופציה אחרת, והוא אומר:
ללי דרעי: אני רוצה לקחת עובד שלי שקיים, ואני כבר לא צריך אותו במקצוע הזה, אני רוצה לשפר אותו, או עובד חדש שאני רוצה להכניס ואין שם תיאוריה.
ללי דרעי: במקצוע שאני צריך אין תיאוריה, יש רק עבודה מעשית.
ללי דרעי: הוא בונה תוכנית חונכות, הוא מגיש את זה לממשלה, ביצוע ההסבה, ועוד פעם מדידה ותוצאה.
ללי דרעי: זה משהו שקיבלנו בקשה מאיגוד לשכות המסחר עם התאחדות התעשיינים שמאוד מאוד רוצים את המסלול הזה, שהוא פשוט בשבילם, שהוא מאפשר להם לקלוט עובדים במהירות.
עפר שלח: זה סוג של השתתפות מדינה או סבסוד שכר של המדינה בזמן ה-on the job training של העובד?
ללי דרעי: בדיוק.
ללי דרעי: המסלול הרביעי הוא קצת יותר ארוך טווח, אבל אני מבקשת לדבר עליו בכל זאת, כי צריך גם לדבר על הטווח הארוך.
ללי דרעי: אנחנו מומחים פה כדי לתת פתרונות לטווח הקצר, אבל בטווח הארוך לכל ענף וענף יש אסטרטגיה לטווח ארוך גם בנושא הכשרות מקצועיות, מה יהיו הצרכים שלי בעוד חמש שנים, בעוד עשר שנים.
ללי דרעי: אנחנו יכולים ללמוד מהעולם בכל מיני ענפים.
ללי דרעי: ענף הרכב כבר עושה את זה, ענף הבנייה עושה את זה, ענף המתכת עושה את זה, צריך להרחיב את זה לעוד ענפים שיבנו תוכנית ארוכת טווח – אני לא אכנס לכל הפרטים – תוכנית ארוכת טווח להכשרות.
ללי דרעי: זה ארבעת המסלולים שרציתי להציג.
ללי דרעי: לממשלה הכי קל לעבוד בשיטת השוברים.
ללי דרעי: מה זה אומר?
ללי דרעי: הם פשוט נותנים כסף.
ללי דרעי: הם נותנים כסף, ואז הבן אדם בוחר לבד לאן הוא הולך, לאיזה הכשרה הוא רוצה ללכת.
ללי דרעי: אנחנו חושבים שזאת טעות מאוד מאוד גדולה מכמה סיבות.
ללי דרעי: האחת, זה סכום קבוע, ולכן אתה תראה גופי הכשרה שינפחו למשל כדי להגיע לרף, או כאלה שיצמצמו את האיכות של ההכשרות כדי להגיע לרף.
ללי דרעי: זה מוצר גנרי מאוד, שלא ייתן מענה נכון ואיכותי למוכשרים.
ללי דרעי: זה דבר ראשון.
ללי דרעי: דבר שני, אין השמה בקצה.
ללי דרעי: אף אחד לא בודק אם יש באמת צורך בהכשרה הזאת.
ללי דרעי: דבר שלישי, המוכשרים צריכים לשלם ורק אחרי כמה וכמה חודשים הם מקבלים את הכסף חזרה.
ללי דרעי: כיום, במשבר הקורונה, לאנשים אין כסף לשים על זה, זה אלפי שקלים אם לא יותר.
ללי דרעי: אין להם את הכסף הזה.
ללי דרעי: מכל הסיבות האלה אנחנו ממש ממש מבקשים שיצמצמו כמה שיותר את תוכנית השוברים, כי בעינינו היא פשוט לא תיתן את המענה הנכון.
ללי דרעי: אין השמה, זה מוצר גנרי ואין מדידה והערכה.
ללי דרעי: מבחינתנו זה לא רעיון טוב.
ללי דרעי: כל המסלולים שגיבשנו, עוד פעם, גיבשנו עם המטה שלנו.
ללי דרעי: אני ממש מזמינה את כל מי שרוצה לפנות אליי, לפנות ל-121, אנחנו נשמח לשתף פעולה, להרחיב את המטה שלנו.
ללי דרעי: תודה רבה על הזמן שנתתם לי.