GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
שי חג'ג': אין לנו מרכזי חוסן שיודעים לטפל בילדים שלנו.
שי חג'ג': בסופו של דבר אנחנו מגדלים פה דור שיש לו עכבות שהוא מושך בעקבות המצב הביטחוני.
שי חג'ג': מי שמכיר את האזור הזה יודע שזה לא משהו שהולך להיות יותר טוב.
שי חג'ג': אני לא רואה איזה שקט עכשיו שיהיה לאורך שנים.
שי חג'ג': אנחנו יודעים שכל כמה חודשים יש פה איזשהו אירוע וכל פעם חוזרים אחורה, כמעט ליום האפס.
שי חג'ג': אני מבקש מהוועדה הנכבדה הזאת להורות למי שצריך להורות, לפחות באזורים האלה של עד 20 ק"מ מגבול עזה, שיהיו מרכזי חוסן בכל רשות, בהתאם לגודל של היישוב.
שי חג'ג': אני לא מבקש להקים מרכזים ענקיים שיכילו עשרות עובדים, אבל בהתאם לצורך.
שי חג'ג': שאנשי המקצוע יקבעו מה הצורך ואנחנו נשמח להקים אותם מחר בבוקר.
שלמה קרעי: יונתן שושן, הקואליציה הישראלית לטראומה, בבקשה.
יונתן שושן: תודה רבה על זכות הדיבור, תודה רבה על קיום דיון בנושא כזה חשוב.
יונתן שושן: אני רוצה להתייחס לכמה נקודות שהמבקר דיבר עליהן, לספר מה המצב בימים אלה.
יונתן שושן: לגבי הטיפול בנפגעי חרדה בשטח, כל סוגיית המת"נים – מרכזי החוסן מפעילים מתן מענה מלא לתושבים בכל העוטף.
יונתן שושן: לצערנו זה תורגל הרבה מאוד פעמים, גם בצוק איתן וגם מאז, לתת מענה בזמן חירום, בזמן הסלמה, לכל מי מהתושבים שצריך את זה, כולל פעולות של reaching out להגיע לתושב עצמו, לביתו, למקום שלו.
יונתן שושן: כלומר, יציאה של מטפלים לשטח.
יונתן שושן: זה פועל בצורה מלאה.
יונתן שושן: לעניין החוסר בכוח אדם והשחיקה של המטפלים – אין לנו מחסור בכוח אדם.
יונתן שושן: הוכשרו ומוכשרים כל הזמן המון מטפלים במגוון שיטות טיפוליות מהשורה ראשונה, טיפול ממוקד בטראומה.
יונתן שושן: בוצע מחקר על ידי פרופ' זהבה סולומון, בהזמנת הביטוח הלאומי, שבדק את האפקטיביות של הטיפול והוכח שם שהטיפול שניתן במרכזי החוסן מאוד-מאוד אפקטיבי.
יונתן שושן: לעניין מעבר הנתונים – נבנתה מערכת ייעודית למרכזי החוסן לשם העברת נתונים, ביצוע חתך נתונים על פי כל המשתנים ומאפיינים שמאפשרים לנו גם לבצע פעולות קהילתיות וקבוצתיות בנושא.
יונתן שושן: כרגע יש יכולת להעביר ויש פורמט.
יונתן שושן: משרד הבריאות העביר אלינו פורמט שבו הוא מבקש שנעביר לו את כל הנתונים.
יונתן שושן: לגבי איתור ילדים ובני נוער – המבקר דיבר הרבה על הפעולות שמשרד החינוך מבצע.
יונתן שושן: צוק איתן היה בקיץ ומרכזי החוסן פעלו כל הקיץ.
יונתן שושן: משרד החינוך מבצע כל הזמן פעולות של reaching out.
יונתן שושן: כל שנה יש לנו תוכניות לאלפי ילדים ובני משפחותיהם בקהילה, במקום שלהם, לפי המאפיינים הייחודיים שלהם, לפי הצרכים, מרמת מתן כלים, תפקיד וכלים מאוד מקצועיים.
יונתן שושן: לסיכום, כל הליקויים שדוברו עליהם בדוח תוקנו.
יונתן שושן: לגבי המבנים – היום בונים בשדות נגב וחוף אשקלון מבנה ממוגן.
יונתן שושן: התושבים שנמצאים בעוטף והקולות שעולים גם מראשי הרשויות וגם ממלאי התפקידים וגם מההנהגות של היישובים מראים שהם מאוד שבעי רצון מהמענה שניתן להם סביב החרדה שעולה.
יונתן שושן: משם אנחנו מבינים את הקריאה של ראשי הרשויות שמעבר לשבעה ק"מ, שכמובן גם הם סובלים מאוד מהמצב הביטחוני, שגם הם רוצים לקבל גם שירות דומה, מתוך הבנה שזה שירות שעוזר להם מאוד ועובד בתיאום בצורה יפה.
יונתן שושן: אנחנו רואים את ההשפעה החיובית של מרכזי החוסן ואנחנו יכולים להבין את הקריאה ואת הרצון של ראשי הרשויות לקבל גם הם מרכזי חוסן שייתנו שירות לתושבים שלהם.
יונתן שושן: אני רוצה להדגיש שמרכז חוסן יכול לקום תוך שלוש שעות, זה מה שקרה באשקלון.
יונתן שושן: באשקלון הייתה הסלמה ותוך שלוש שעות נפתח מרכז חוסן בזכות המערך הרחב שנבנה.
יונתן שושן: עכשיו מרכז החוסן פועל, מבצע הכשרות, עובד בשיתוף פעולה עם האגפים השונים של העיר ומקדם את החוסן של התושבים.
שלמה קרעי: חבר הכנסת מאיר כהן, בבקשה.
מאיר כהן: אני מצטער, אדוני, שהצטרפתי רק עכשיו לדיון, אבל מצאתי חובה להגיע לכאן עכשיו כי בשעה אחת יש לנו עוד דיון.
שלמה קרעי: יש לך חובה להגיע, אתה איש הנגב.
מאיר כהן: בצוק איתן הייתי שר הרווחה ועברתי וראיתי את העבודה יוצאת הדופן של מרכזי החוסן תחת אש.
מאיר כהן: אני רוצה לסכם את הדברים במשפט אחד ולהגיד שזה שב-2020 הנושא החשוב הזה עדיין עולה לדיונים בוועדות הכנסת וכל פעם עולים ראשי הרשויות, אנשים ואנשי מקצוע ומנסים לשכנע את כנסת ישראל בחשיבות העניין, כנראה שכולנו נכשלנו.
מאיר כהן: מרכזי החוסן היו צריכים להיות חלק מכל רשות שסמוכה, גם בצפון וגם בדרום, כי ההשפעה שלהם על הקהילה היא השפעה מכרעת, בצורה בלתי רגילה.
מאיר כהן: במקום שיש מרכזי חוסן, מתפקדים כמו שצריך.
מאיר כהן: אם יש את כל מה שיש מסביב – מבנה כמו שצריך, ואנשים שמקבלים את שכרם בזמן, ומתוקצבים, ויש להם שיח עם משרד הבריאות, עם משרד הרווחה, ועם משרד החינוך ועם הרשות המקומית – זה משנה את חיי הקהילה במקום.
מאיר כהן: לכן ככול שנבין את משמעות העניין – ולא רק אנשים שגרים שם, שלמה, גם מי שלא גר שם – יש בכוחה של הכנסת הזאת, של הממשלה הזאת, לשנות את פני המציאות ולתמוך בלי שום ויכוח במרכזי החוסן.
שלמה קרעי: זו גם הקריאה שתצא מכאן בסוף הדיון.
ישראל וייס: אני רק אדגיש שמרכז החוסן פועל אורך כל השנה.
ישראל וייס: זה יתרון גדול, גם לטיפולי המשך וכו'.
שלמה קרעי: ישראל, האם תוכל לתאר לי בקצרה את מסגרת התקציב של מרכזי החוסן?
שלמה קרעי: אמרת שביטוח לאומי מממן את הטיפולים.
ישראל וייס: הוא מממן את הטיפולים, אבל יש כוח אדם, יש מבנה, תשלומים וכו'.
ישראל וייס: המסגרת התקציבית החלה ב-8 מיליון שקל, מממנים אותה ארבעה או חמישה משרדי ממשלה, אבל למשל את מרכז החוסן בבאר שבע מממן משרד ממשלתי אחר.
ישראל וייס: היום המסגרת היא כ-12 מיליון שקל.
שלמה קרעי: 12 מיליון שקל לשנה?
שלמה קרעי: דיברו כאן על עלויות של 1.5 מיליון.
ישראל וייס: למרכז אחד.
ישראל וייס: כל התקציב הוא כ-12 מיליון שקל, זה כ-1.5 מיליון למרכז אחד.
ישראל וייס: צריך רק להדגיש אם אין החלטת ממשלה בזמן, יש מכתבי פיטורין לעובדים, כי לא יודעים איך לממן את זה.
ישראל וייס: 12 מיליון שקל זה התקציב למרכזי החוסן בעוטף עזה.
שלמה קרעי: אמרת שאת הטיפולים מממן המוסד לביטוח לאומי.
ישראל וייס: הוא לא מממן את כל הטיפולים.
זיאד אסעד: זה לנוהל חרדה, זה משהו אחר.
ישראל וייס: נוהל חרדה זה לטיפולי המשך.
ישראל וייס: זאת אומרת, אם יש מישהו שהוכר , הוא מקבל בין 12 ל-24 טיפולים.
ישראל וייס: זה מימון נוסף.
ישראל וייס: לא תמיד זה המימון המלא.
שלמה קרעי: עיריית אשקלון, הוקם אצלכם מרכז חוסן חדש.
שלמה קרעי: ארז שטרית, בבקשה, תספר לנו מה היה לפני מרכז החוסן ומה קורה אחרי מרכז החוסן.
שלמה קרעי: לנו בשדות נגב היה מרכז חוסן מאז שאני זוכר, אז התרגלנו לזה.
שלמה קרעי: מה קורה בעירייה שלא היה בה ואיך החיים השתנו?
שלמה קרעי: איך הטיפולים?
שלמה קרעי: איך התושבים מרגישים עם זה, הם נושמים לרווחה יותר?
ארז שטרית: שלום לכולם.
ארז שטרית: המרכז באשקלון הוקם מתוך תפיסה והבנה שיש עיר של 160,000 תושבים שמאוד מטווחת.
ארז שטרית: כלומר, היריב הבין שמאוד קל לפגוע ונוצרה תופעה של ירי עצים, של מאות טילים בתקופה קצרה.
ארז שטרית: זה מייצר חרדה גדולה בעיר.
ארז שטרית: כך נולד הרעיון של ראש עיר שדוחף ומרכז חוסן שקם בזמן מאוד-מאוד קצר.
ארז שטרית: דברים שקמים בזמן קצר נותנים בדרך כלל מענה טוב, אבל זה פלסטר.
ארז שטרית: הציפייה שלנו באשקלון היא קודם כול להמשכיות.
ארז שטרית: צריך להגיד שהמרכז הזה מאוד מוצלח, מנוהל היטב, יש לו מנהלת – דפנה – שהיא נהדרת, יש פרסום מסיבי לציבור והציבור יודע להגיע למרכז.
ארז שטרית: יש הבדל בין זמן שגרה לזמן חירום.
ארז שטרית: די בזה שנפתח מקלטים כדי לראות נהירה למרכז החוסן.
ארז שטרית: יש הדחקה של הרבה מאוד אזרחים, ילדים והורים, בזמן שגרה וזה ממש פורץ כמתחילה מתיחות או אפילו איזושהי אזעקת שווא שלא היה מאחוריה שום ירי ואז אתה יכול לראות פיק, גל של אנשים שפונים לקבל עזרה.
ארז שטרית: אני מבקש לענות לשאלה של היושב-ראש לעניין הקורונה.
ארז שטרית: מה שמאפשר לנו לתת טיפה אוויר למרכז החוסן בתקופת הקורונה, זה הקמת איזשהו מוקד קורונה ייעודי יחד עם 106.
ארז שטרית: התושבים יודעים להגיע אליו ולפרוק אצלו את החששות.
ארז שטרית: יש שם הרבה אנשים שעברו הכשרה, דבר שמוריד מהלחץ במרכז החוסן.
ארז שטרית: אלמלא אותו מרכז, אנחנו מניחים כאן – הנחה לוגית – שמטבע הדברים אותם אנשים היו פונים למרכז החוסן ואז היינו נדרשים לתגבור מאוד משמעותי, כי כמות כוח האדם בשגרה היא קטנה.
ארז שטרית: צריך לומר שמרכז החוסן הוקם דה פקטו בשירות שהוא נותן, אבל המבנה עוד לא הוקם.
ארז שטרית: יש שטח.
ארז שטרית: מרכז החוסן חולק מבנה עם המרכז לאם ולילד, כאשר בקרקע ליד אמור לקום מרכז יביל, לא ממוגן.
ארז שטרית: אני שם לפני הוועדה את הנושא הזה, כי להקים מרכז חוסן לא ממוגן שאמור לעבוד דווקא בימים של עימות, נראה לי קצת בעייתי ונראה לי שצריך לדון בזה בנפרד ולחשוב איך מממנים מיגון של האירוע הזה.
ארז שטרית: דיברו פה על הנושא של תקצוב.
ארז שטרית: יש איזשהו מתח, אני יודע מדפנה המנהלת שהיא עדיין לא קבלה תקצוב לשנה הבאה, מה שאומר שבנקודת הזמן הזאת הכסף שקיבלנו להקמה הולך ואוזל ואנחנו לא יודעים מה יקרה ב-2021.
ארז שטרית: אנחנו מניחים, כמו שהדברים קורים, שזה ייפתר, אבל אנחנו כן חושבים שצריך לעשות את זה בצורה מסודרת ולא כל פעם להשאיר את זה בדלתא ולגרום גם לצוות של מרכזי החוסן פגיעה בחוסן.
ארז שטרית: אני אומר את זה בחיוך, אבל בסוף יציבות או חוסן זה פונקציה של עוגנים ושל יציבות בכל דבר בחיים.
ארז שטרית: באותו הקשר של הקורונה, אנחנו חושבים שלפעמים זה בא לידי ביטוי לאו דווקא בפחד מהנגיף עצמו, אלא יותר מכמות וסך השינויים שקורים בהנחיות של החברה אל מול האזרחים ופתאום הם מאבדים את הפרנסה, כן יש עסק או אין עסק, מותר, אסור, זה מייצר חוסר ודאות ובהכרח קליינטים חדשים למרכז החוסן.
ארז שטרית: נציגי המועצות אמרו פה דברים נכונים ואנחנו מאוד מתחברים אליהם.
ארז שטרית: אני מזכיר שאנחנו עם 160,000 תושבים.
ארז שטרית: זאת אומרת, הפער באשקלון הוא פער עצום, מודגש.
ארז שטרית: אם כבר מרכז החוסן הוקם, צריך להשלים את המשימה, לעשות את זה כמו שצריך.
ארז שטרית: יש אצלנו שטח, הסיפור הוא סיפור של תקציב מסוים שאפשר לכמת אותו, לצבוע אותו ולבנות מקום ראוי ולסגור את הסיפור.
ישראל וייס: רק נציין, ארז, שבמהלך מבצע צוק איתן אנשים הציפו את בית חולים ברזילי.
ישראל וייס: הייתה שם בעיה רצינית בנושא הזה.
ישראל וייס: נפגעי חרדה הציפו את בית החולים.
ארז שטרית: נכון.
ארז שטרית: צריך לומר שבית חולים ברזילי ועיריית אשקלון פועלים בשיתוף פעולה יוצא דופן.
ארז שטרית: אנחנו עובדים יחד בכל מה שאפשר לעשות ביחד, כי התפיסה היא סינרגיה.
ארז שטרית: זאת אומרת, אנחנו מנסים לייצר חיבור בין כל גופי ההצלה וגופי החירום לעירייה ולייצר מכפלת יכולות ולהגיד מילה טובה לברזילי, בוודאי.
שלמה קרעי: נמצא איתנו אלי שליין, מתנדב במרכז חוסן בשדרות.
אלי שליין: קודם כול, אני מתרגש.
אלי שליין: הייתי בוועדה ב-2016, היה לידי אלי שלי, זיכרונו לברכה, ממרכז חוסן באופקים.
אלי שליין: אותה ישיבה הייתה מאוד-מאוד סוערת.
אלי שליין: הנושא מאוד קרוב ללבי, אני אנסה לתמצת.
אלי שליין: אני נכה עם פוסט טראומה, לא עקב המצב הביטחוני אלא בגין משהו אחר.
אלי שליין: אני מטופל סדיר במרפאה וב-2014 המרפאה הזאת הייתה סגורה.
אלי שליין: זה היה כישלון.
אלי שליין: פניתי גם למשרד הרווחה וגם למשרד הבריאות, כולל למאיר כהן ולכולם, כי לא היה מענה לאנשים עם פוסט טראומה.
אלי שליין: אני מברך את מה שעושה חוסן שדרות.
אלי שליין: מרכז החוסן בשדרות יקבל מבנה, כרגע הוא בבנייה, ועל כך תבוא עליהם הברכה.
אלי שליין: על מה שעושה הילה גונן ברזילי והצוות שלה יבואו על הברכה.
אלי שליין: אמן שכך גם נתקדם בנושא של בריאות הנפש.
אלי שליין: צריך להבין שאם לא מטפלים באנשים שחווים טראומה באופן מיידי, במקום, אנחנו עושים נזק שהוא נזק מצטבר.
אלי שליין: הייתי, בין היתר, בהיותי מתנדב במרכז זכויות חברתיות, שותף לשינוי חקיקה בעניין סינדרום הפוסט טראומה המתמשך.
אלי שליין: נתנו דוגמה גם לביטוח הלאומי ונפגשנו עם הנהלת הביטוח הלאומי בנושא העזרה.
אלי שליין: עד היום – ואמרתי את זה גם להילה גונן ברזילי – אין פסיכיאטר לילדים ואין מענה לילדים בשעת שגרה ועל אחת כמה וכמה בשעת חירום.
אלי שליין: הצעתי שכשיש עת חירום, יהיה רופא תורן מברזילי שיגיע לכאן, למקום ממוגן, וייתן לנו מענה, גם לכאלה שכבר מוגדרים במערכת כפוסט טראומטיים.
אלי שליין: אני מבקש להתייחס גם לנושא הקורונה.
אלי שליין: ב-26 במרץ 2020 נפל אצלנו טיל.
אלי שליין: הוצאתי שני מכתבים, גם לגרוטו וגם לעפר שלח, ועד היום לא קיבלתי מענה.
אלי שליין: גרוטו כתב לי באופן אישי ואמר שיש את מרכזי החוסן, אבל זה לא נותן את המענה לאנשים שצריכים פסיכיאטר.
אלי שליין: אנחנו בבעיה מאוד רצינית, בעיקר בשישי-שבת.
אלי שליין: חלק מאתנו גם שומרי שבת, שומרי מסורת, ולכן אני דורש שהמדינה תעזור לאנשים שלא יצטרכו לנסוע בזמן טילים, שלא יצטרכו להתפנות לברזילי.
אלי שליין: בזמן שיש מתקפת טילים, זה מסכן לא רק את המטופלים, אלא את כל מי שבדרך, מלבד זה שזה מעמיס על ברזילי.
אלי שליין: אני אשמח להתייחסות.
אלי שליין: תודה רבה לכם.
אלי שליין: אם תרצו, אני יכול להעביר לכם את המכתבים שכתבתי, כי אנחנו צריכים לא רק מדיניות חזקה, אלא גם עורף חזק.
אלי שליין: כדי שיהיה עורף חזק, צריך לבנות פה מערך של מטפלים, פסיכיאטרים, שיטפלו בזמן שגרה ובייחוד בזמן חירום.
שלמה קרעי: אנחנו נשמע בהמשך את התייחסות משרד הבריאות לעניין הזה.
ישראל וייס: אני רק אוסיף שבנוסף למרכז החוסן בשדרות יש גם מרפאה לבריאות הנפש של משרד הבריאות.
ישראל וייס: כתבנו פרק שלם בדוח על אי התפקוד ועל אי הפתיחה.
ישראל וייס: אני מניח שהוא התכוון לזה, למרפאה לבריאות הנפש.
שלמה קרעי: ד"ר עמית פדן, עמיתת מחקר בכירה בטכניון, בבקשה.
ד"ר כרמית פדן: אני מבקשת לומר מספר דברים בהקשר של מרכזי החוסן ולא כמטפלת, אלא דווקא כסוציולוגית וכמי שחקרה את הרשויות המקומיות ואת המרכיבים שמסייעים לרשויות המקומיות להגביר את החוסן ביישובים בעוטף עזה.
ד"ר כרמית פדן: חשוב לציין שמרכזי החוסן אפשרו להכניס את המושג "חוסן" לשיח המקומי ברשויות, ביישובים ובקרב התושבים.
ד"ר כרמית פדן: על ידי הכנסת המושג הזה הם יצרו גם שפה משותפת עם התושבים.
ד"ר כרמית פדן: התושבים הצליחו לדמיין את עצמם מדברים במונחים האלה, מסתכלים על צורות התפקוד השונות שלהם דרך המושג של החוסן ובעצם לעשות reaching out לאותם מרכזי חוסן ולבקש את הטיפולים השונים שניתנו במרכזים הללו.
ד"ר כרמית פדן: דבר נוסף, למרכזי החוסן היה חוזק בכך שהם סייעו למפות את המצוקות של התושבים.
ד"ר כרמית פדן: המיפוי הוא תהליך מאוד חשוב כשמנסים לספק מענים לתושבים במצב של חרדה מתמשכת.
ד"ר כרמית פדן: אכן נוצרו מענים מותאמים לאוכלוסיות השונות במרכזים השונים ביישובים הללו.
ד"ר כרמית פדן: אני יודעת לומר שלמרכזי החוסן יש את מודל שלוש הרגליים שהם עובדים לפיו.
ד"ר כרמית פדן: הם נותנים גם מענה פרטני למשפחות, גם הכנה לחירום וגם הכשרה של צוותים.
ד"ר כרמית פדן: המודל הזה נותן מענה הוליסטי, שלם, גם לפרטים וגם למשפחות, אבל גם לקהילות בכללותן.
ד"ר כרמית פדן: קודם הזכרתם את הנושא של משבר הקורונה.
ד"ר כרמית פדן: אחד הדברים שאני מוצאת לנכון לציין מאוד לטובה בהקשר של מרכזי החוסן זה שהקמת המרכזים אפשרה להפוך את המשבר המתמשך שבתוכו נמצאים התושבים ב-20 השנים האחרונות בעוטף עזה להזדמנות, והזדמנות ברוכה וטובה מאוד לקהילות וכמובן ליישובים.
ד"ר כרמית פדן: זאת בעצם העובדה שהם הצליחו ליצור, מה שנקרא בשפה המקצועית "קהילות מטיבות" – גם להגביר את הערבות ההדדית בין האנשים בתוך הקהילות, את תחושת השייכות שלהם למקום, ועל ידי כך לשפר את היכולת התפקודית שלהם גם בזמנים של החירום, אבל גם לאחר מכן.
ד"ר כרמית פדן: בסופו של דבר, הטיוב הקהילתי הזה שנוצר בקרב היישובים בתוך העוטף השפיע מאוד על הקהילות השונות, על אופן הבנייה של הקהילות השונות.
ד"ר כרמית פדן: עבור תושבים מחוץ לאזור הזה, הקהילות בעוטף עזה הפכו להיות אבן שואבת לקליטת תושבים.
ד"ר כרמית פדן: אני מדברת לא רק על התושבים ביישובים הכפריים, אלא גם בשדרות שחוותה תהליך צמיחה מאוד ענף.
ד"ר כרמית פדן: אני חושבת שלמרכז החוסן יש חלק גדול בזה.
ד"ר כרמית פדן: אנחנו רואים את זה גם בגידול הדמוגרפי ביישובים הללו, גם בתעשייה, גם בחינוך המשופר שניתן בהקשר הזה.
ד"ר כרמית פדן: לנושא של החוסן והנוכחות של המרכזים הללו והעבודה שהם הצליחו לעשות תוך כדי, יש תפקיד מאוד משמעותי לא רק בנושא של הטיפול המיידי, אלא באופן שבו הם הצליחו להפוך את המרכז הזה לכלי כדי לטייב את הקהילה ולהפוך אותה לאבן שואבת גם לאוכלוסיות מבחוץ.
ישראל וייס: ד"ר פדן, אנחנו נצטרך להיות בקשר בעניין המחקר האחרון, על מנת להוסיף אותו לדוח.
ישראל וייס: אנחנו בקשר עם מולי להד, עם פרחי ועם כולם.
ישראל וייס: עדיין לא הגענו למחקר האחרון שלך, אז ברשותך נרצה אותו.
ישראל וייס: כמובן שאנחנו נגיד דברים בשם אומרם ונצטט כמה דברים.
ישראל וייס: תודה.
ד"ר כרמית פדן: תודה לכם.
שלמה קרעי: נח אלמסי, מועצה אזורית שדות נגב, בבקשה.
נח אלמסי: תודה רבה.
נח אלמסי: אני רוצה לציין שהדוח הוא מצוק איתן והרבה דברים השתנו.
נח אלמסי: בעיניי השיחה האחרונה עם ד"ר כרמית פדן נתנה תמונה קצת יותר רחבה של מרכזי החוסן, כי לא נכון לדבר רק על הטיפולים הפרטניים, כי משקיעים מאוד גם בנושא של החוסן הקהילתי.
נח אלמסי: אנחנו רואים את זה גם בנושא הקורונה, כי זאת פלטפורמה שאנחנו משתמשים בה גם לנושא הזה, דבר שנותן חוזק ומאוד מסייע.
נח אלמסי: דיברו על הנושא של תקציב – זה משהו שצריך להיכנס לבסיס התקציב ולא שכל שנה צריך לראות מה קורה עם זה.
נח אלמסי: בדוח של המבקר הזכירו את העבודה של משרד החינוך.
נח אלמסי: צריך לציין בעיה שקיימת, זה הנושא של הסודיות.
נח אלמסי: יש קושי בתכלול, גם בתוך הרשות.
נח אלמסי: אנחנו לא יכולים לקבל את השמות של הילדים שמופלים באמצעות מערכת החינוך, כי יש בעיה של סודיות.
נח אלמסי: אנחנו מטפלים במשפחות באופן הרבה יותר רחב והרבה פעמים יכול להיווצר מצב שילד אחד יקבל טיפול דרך בתי הספר ואנחנו נטפל בילדים אחרים באמצעות מרכז החוסן, כאשר אולי היה צריך לתת טיפול משפחתי.
נח אלמסי: זה משהו שחייב להיפתר.
נח אלמסי: בסוף מדברים על אנשי מקצוע, זו לא אינפורמציה שעוברת שלא בין אנשי מקצוע.
שלמה קרעי: ישראל, טוב שאתה פה כדי להכניס את הדברים האלה לדוח הבא.
ישראל וייס: תאמין לי ששאלנו מה לגבי כפילות בטיפולים.
ישראל וייס: דיברנו גם עם נח שיחה ארוכה וקיבלנו חומרים.
ישראל וייס: הלוואי שהיה לנו את הכוח להעלות את הדוח כמו שצריך באמצע השנה הבאה.
נח אלמסי: מאז צוק איתן, נכון להיום אין בעיה של גיוס מטפלים והכשרות.
נח אלמסי: יש לנו צוותי חירום יישוביים.
נח אלמסי: אנחנו מאתרים אנשי מקצוע מהיישובים עצמם ועושים להם הכשרות למענה מיידי למקרה שאנשי הטיפול לא יוכלו להגיע בשעות הראשונות.
נח אלמסי: הם יתנו את המענה הראשוני עד שאנחנו נצטרף אליהם.
נח אלמסי: דבר נוסף שצריך לומר, מבורך מאוד שהביטוח הלאומי מממן את הנושא של שעות טיפול.
נח אלמסי: יחד עם זאת , צריך לומר ששעת טיפול שהוא מממן אינה מכסה את שעת הטיפול האמיתית.
נח אלמסי: עלות של שעת טיפול אמיתית גבוהה יותר ואנחנו מכסים את זה גם מתקציבים של מרכז החוסן, כי בסופו של דבר אנחנו חייבים לתת מענה מסודר ואי אפשר לעבוד בתעריפים האלה.
נח אלמסי: אנחנו מתכננים לבנות מרכז חוסן שהוא חלק מאגף רווחה גדול, ממוגן.
נח אלמסי: כרגע יש לנו בעיה מבחינה תקציבית, כי חסר לנו תקציב.
נח אלמסי: אנחנו מתחילים לבנות אותו, אבל אנחנו עדיין בפער של המיגון, כי ברגע שאתה בונה מבנה ממוגן העלויות הן גבוהות מאוד.
נח אלמסי: בזמנו היו לנו הבטחות ממשרד הרווחה לממן את הפער של המבנה, לפחות בחלקו.
נח אלמסי: כרגע לא ברור מה קורה, אנחנו שומעים שיש מצב תקציב מורכב ולא בטוח שנקבל.
נח אלמסי: זה גם משהו שצריך להגיד, זה באמת לא הגיוני לטפל במקום שאינו ממוגן באופן מלא.
נח אלמסי: נכון להיום במרכז החוסן שלנו יש ממ"דים, אבל הוא לא ממוגן באופן מלא.
נח אלמסי: זה אומר שאם יש אזעקה, צריך לרוץ עם המטפלים לממ"דים וזה לא מצב אידיאלי.
נח אלמסי: בסך הכול, מרכזי החוסן עשו שינוי.
נח אלמסי: אני מצטרף לכל מה שאמרו קודמיי, זה משהו ששינה מאוד-מאוד.
נח אלמסי: אדוני היושב-ראש מכיר את זה מקרוב, הוא חלק מהמועצה.
שלמה קרעי: תודה, נח.
שלמה קרעי: בהמשך אני אבקש את ההתייחסות של הביטוח הלאומי לסוגיית התעריפים שהעלית.
שלמה קרעי: אני מבקש לעבור למשרד הבריאות, אליו יש את רוב השאלות והביקורת בדוח המבקר.
שלמה קרעי: עד שנעלה את נציגת מרכז הבריאות, רשות הדיבור למירב וידל.
מירב בן ניסים וידל: רציתי להגיב לדבריו של ישראל וייס וכתבתי שהדברים אינם מדויקים והם גם עלו בדיון של הוועדה לביקורת המדינה שהייתה אחרי הדוח הראשון.
מירב בן ניסים וידל: ישב בדיון חבר הכנסת חיים ילין, שהיה גם ראש הרשות שלנו, ואמר לו: עשיתם עבודה לא מדויקת.
מירב בן ניסים וידל: כאזרחית אני מודאגת שיש פער.
מירב בן ניסים וידל: אנחנו שומעים פה את הדוברים מהשטח, את ראשי הרשויות, שמבינים מה היכולת של מרכז חוסן וכמה הוא גוף שעובד בשיתוף פעולה ומשטח בירוקרטיה.
מירב בן ניסים וידל: בעצם הוא נותן את התפיסה מעבר למשאבים, תפיסה של משרד הרווחה ומשרד הבריאות, ונותן מענה הוליסטי שבונה חוסן.
מירב בן ניסים וידל: גם מטפל, אבל גם בונה חוסן.
מירב בן ניסים וידל: אני חושבת שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו – וזה אולי לוועדה אחרת – על איך קורה שיש פער כזה גדול בין דוח מבקר המדינה לבין מה שקורה בשטח.
מירב בן ניסים וידל: זה הדבר שהיה חשוב לי להגיד.
ישראל וייס: אני חייב לציין שחוץ מהגופים המבוקרים, מועצה אזורית אשכול לא הופיעה בדוח.
ישראל וייס: במועצה אזורית אשכול בתי הספר ממוגנים, קיבלו את מרב הכספים של משרד החינוך בפעימות.
ישראל וייס: בשיחות ציינו לחיוב את הפעילות המבורכת - - -
מירב בן ניסים וידל: אני לא מדברת על המועצה האזורית אשכול, אלא על יותר רחב – על השיתוף בין המשרדים, בין משרד הרווחה ובין משרד הבריאות.
מירב בן ניסים וידל: צריך להיות מחובר לשטח ולא לדבר במושגים של - - -
ישראל וייס: אני מבקש שתדברי עם מנהל השפ"ח, עם יזהר, על הברכות שקיבלנו, על ההקדשה וכו'.
ישראל וייס: אני לא מבין – הכוונה שלכם בריאיון בתקשורת הייתה שלא ציינו לחיוב את הפעילות שלכם.
ישראל וייס: לא, אנחנו לא מציינים לחיוב.
ישראל וייס: דיברנו על כל הדברים, כולם קיבלו זכות להגיב.
ישראל וייס: אתם לא, כי לא הערנו לכם הערות ביקורת.
ישראל וייס: אני לא מבין איך אחרי חמש שנים חוזרים על אותה מנטרה.
ישראל וייס: לא ברור לנו.
מירב בן ניסים וידל: אני לא מדברת על מועצה אזורית אשכול, אני מדברת על מרכזי החוסן כתפיסה.
ישראל וייס: אני אראה לך את המכתב שכתבה לי טלי לבנון, אישית, על ההבנה, על ההגשה, על החומר שהועלה.
ישראל וייס: אני חושב שאנחנו התרכזנו במצאי ובדברים ואני לא מבין למה המנטרה הזאת חוזרת שוב.
שלמה קרעי: תודה, מירב.
שלמה קרעי: הילה גונן ברזילי, מרכז חוסן שדרות, בבקשה.
הילה גונן ברזילי: תודה רבה.
הילה גונן ברזילי: מירב אמרה את עיקרי הדברים.
הילה גונן ברזילי: חשוב לי מאוד לציין, אסור לנו להתבלבל, בסופו של דבר מי שנותן את המענה בשטח 24/7 עבור נפגעי החרדה והעו"סיות של הרווחה אלה צוותי מרכזי החוסן.
הילה גונן ברזילי: השפ"ח עושה עבודה טובה בתוך בתי הספר, הלכה למעשה, מי שנותן את הטיפול בנפגעי החרדה, הם מרכזי החוסן.
הילה גונן ברזילי: דבר נוסף שחשוב לי לומר, אם השתמע מדבריו של מר וייס שמרכזי החוסן הם מגזר שלישי, אז ממש לא.
הילה גונן ברזילי: מרכזי החוסן קיבלו מנדט ממשלתי וכך הם גם נתפסים על ידי תושבי העיר הזאת.
הילה גונן ברזילי: אנחנו נתפסים כגוף של הממשלה.
זיאד אסעד: סליחה, זה לא נאמר.
זיאד אסעד: אני מנהל האגף של ישראל והדבר הזה לא נאמר.
זיאד אסעד: אנחנו דווקא מברכים על העבודה שעושים מרכזי החוסן.
ישראל וייס: וגם ציינתי את זה בפתיח היום.
זיאד אסעד: ציינו וזה כתוב בדוח שמרכזי החוסן הם של הרשויות.
ישראל וייס: תוסיפי למשל שבזכות הדוח בונים לכם בניין חדש.
הילה גונן ברזילי: זו לא התנצחות אישית, ישראל.
הילה גונן ברזילי: אתה כתבת דוח - - -
ישראל וייס: ושילבנו את התגובות שלכם.
הילה גונן ברזילי: אנחנו חושבים שיש פער ודברים לא מדויקים.
הילה גונן ברזילי: קיבלנו את הזכות להתייחס, ואנחנו מתייחסות לזה.
ישראל וייס: קיבלתם זכות להגיב והתגובות שלכם משולבות בדוח.
הילה גונן ברזילי: לגבי המת"נים – מרכזי החוסן מתפקדים כמת"נים.
הילה גונן ברזילי: זו התפיסה המותאמת והנכונה, בוודאי שכאן בשדרות נלחמו על זה.
הילה גונן ברזילי: הרשות נלחמה שזה מה שיהיה, שצוותי מרכזי החוסן וצוותי ההתערבות של הרווחה הם אלה שיצאו לשטח.
הילה גונן ברזילי: היום מד"א לא מפנה נפגעי חרדה לבית החולים ברזילי, זה לא נכון.
הילה גונן ברזילי: אם יש מישהו שמפונה לשם, זה אולי משום שנשברה לו יד או רגל או שן, קרה גם משהו פיזי.
הילה גונן ברזילי: בנפגעי החרדה אנחנו מטפלים.
הילה גונן ברזילי: לגבי פסיכיאטרים – אכן יש מחסור בפסיכיאטר.
הילה גונן ברזילי: במרכזי החוסן יש פסיכיאטרית שנותנת מענה עבור מטופלי מרכז החוסן.
הילה גונן ברזילי: אנחנו מטפלים באלפים, אבל עדיין יש כאן 30,000 איש ודרוש כאן בוודאי פסיכיאטר ילדים בתקן, בצורה מסודרת.
הילה גונן ברזילי: דבר נוסף שדיברו עליו זה בסיס התקציב.
הילה גונן ברזילי: לא ייתכן שבכל שנה מחדש אנחנו נהיה באי-ודאות אם יהיה תקציב או לא יהיה תקציב.
הילה גונן ברזילי: משפט אחרון, ברוך השם שהעשייה של מרכזי החוסן מדברת בעד עצמה.
הילה גונן ברזילי: זה שהרבה ערים נלחמות כדי להקים מרכז חוסן אצלן זה בגלל שאנחנו עושים עבודה טובה.
הילה גונן ברזילי: אין הנחתום מעיד על עיסתו, אבל ההבדל הוא שאנחנו קמים בכל בוקר כדי לחזק את החוסן של התושבים.
הילה גונן ברזילי: זו ההגדרה שלנו והמנדט שקיבלנו, אנחנו מכוונים לזה, גם לטפל בטראומה וגם לחזק את החוסן הקהילתי, החוסן הארגוני של בעלי התפקידים שפועלים כאן כבר 20 שנה בתנאים מאוד-מאוד לא פשוטים.
הילה גונן ברזילי: תודה על האפשרות להתייחס.
שלמה קרעי: תודה רבה, הילה.
שלמה קרעי: חוה פרידמן, משרד החינוך.
<< דובר >> חוה פרידמן: צוהריים טובים.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני רוצה להתייחס למכלול המענים.
<< דובר >> חוה פרידמן: בדקות האחרונות יש התייחסות, ובצדק, למרכזי החוסן והמקום של מרכזי החוסן הוא מאוד-מאוד חשוב.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אקדים ואומר שאני ממונה ארצית על השירותים הפסיכולוגיים-החינוכיים.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני רוצה להגיד תודה לישראל על הביקורת היסודית שנעשתה.
<< דובר >> חוה פרידמן: צריך להסתכל כאן על מכלול הצרכים.
<< דובר >> חוה פרידמן: אנחנו מדברים על אוכלוסייה שנמצאת במצב שהוא טראומתי מתמשך על בסיס שהוא כרוני.
<< דובר >> חוה פרידמן: לכן צריך להסתכל על המכלול ועל הקשר בין שירותים שונים.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אומרת שוב, יש חשיבות מאוד-מאוד גדולה לקיומם של מרכזי חוסן, יש חשיבות מאוד גדולה – שנראתה גם במחקר הערכה שנעשה בין 2015 ל-2016 – למערך השירותים הפסיכולוגיים-החינוכיים בגישה של טיפול פרטני ממבט מערכתי.
<< דובר >> חוה פרידמן: המשמעות של זה היא שצריך לתת לאוכלוסייה – גם בוגרים וגם ילדים – את מלוא השירותים במרכזי החוסן ובגנים ובבתי הספר, כך שגם אנשים שנמצאים במצבים שהם טראומתיים יקבלו שירות, גם אנשים במצוקה נפשית.
<< דובר >> חוה פרידמן: המודל שאנחנו מעמידים לרשות ילדים, גם בגיל הרך וגם בגיל בית הספר, הוא מודל שבו יש עבודה גם עם המבוגרים.
<< דובר >> חוה פרידמן: יש מעטפת עבודה עם ההורים של ילדים שנמצאים בחרדה, בדיכאון, במצוקה נפשית כזאת או אחרת, וגם עבודה עם צוותי החינוך.
<< דובר >> חוה פרידמן: חשוב שיינתנו לאורך זמן, תוך הבטחה מתמדת, רציפה, כל מנעד השירותים הזה, בין אם השירות הפסיכולוגי חינוכי או מרכז החוסן, שיודעים גם לעבוד בתיאום ביניהם.
<< דובר >> חוה פרידמן: כך נבטיח לילדים את השירות הזה.
<< דובר >> חוה פרידמן: דבר נוסף שחשוב להגיד אותו – צריך גם לחשוב על האחזקה של המטפלים והאופן שבו מבטיחים שהמטפלים יוכלו להמשיך לעבוד, כי לאורך 10 שנים זו משימה מאוד-מאוד קשה.
שלמה קרעי: שמענו ממשרד מבקר המדינה מחמאות לגבי הפעילות של משרד החינוך, אבל אמרת כאן משהו שלא מתיישב כל כך עם מה שאמר מנהל מחלקת רווחה בשדות נגב על כך שאין כל כך ממשק ויש כפילות בטיפולים, בין מה שקורה בבתי הספר ובגנים לבין מרכזי החוסן.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אגיד את עמדתי.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אגיד בצורה מאוד ברורה, לא מדובר כאן בחפיפה.