GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו חינוך בלתי פורמאלי, במסגרת ההנחיות אנחנו מוגדרים פנאי.
<< אורח >> דדי ביטון: לא יעלה על הדעת שנחזור לפעילות, כשמחזירים את כל מערכת החינוך, כולל את כולם ואנחנו נחזור לפעילות בסבב השמיני תשיעי, עם אולמות האירועים.
<< אורח >> דדי ביטון: כמו שאמר מורן, אנחנו לא עובדים ממרץ.
<< אורח >> דדי ביטון: חזרנו לחודש פעילות אחד ביוני, קייטנות קיץ ביטלו לנו לחלוטין.
עפר שלח: סליחה על הבורות, מה עושה מרכז דור?
<< אורח >> דדי ביטון: מרכז דור הוא מרכז חוגים ופנאי לכל המשפחה, אני מנהל חברה שנקראת דור חדש בע"מ, זו חברה של חוגים, פעילויות העשרה, גם במסגרות החינוך וגם במסגרות אחר הצהריים.
עפר שלח: נגיד במסגרות אחר הצוהריים אתה עובד מול עיריות?
<< אורח >> דדי ביטון: במקרה שלי אני עובד פרטי, אבל במגזר שלי - - -
עפר שלח: אבל מי הלקוח שלך, לצורך העניין?
<< אורח >> דדי ביטון: ילדים, הורים.
<< אורח >> דדי ביטון: במגזר העצמאיים, מורים, מאמנים, מפעילי חוגים, הם המגזר הכי גדול.
<< אורח >> דדי ביטון: אומנם אנחנו לא הכרחיים כמו קוסמטיקאיות, יסלחו לי כולם, אבל אנחנו נותנים מענה לכול.
<< אורח >> דדי ביטון: מעבר לזה שאנחנו לא עובדים, ההנחיות מאפשרות לילדים לשחק 20 ילד בחוץ, ההנחיות מאפשרות לילדים לשחק כדורסל, פשוט אסור לנו לאמן אותם.
<< אורח >> דדי ביטון: אני רוצה להתייחס לשני דברים חשובים.
<< אורח >> דדי ביטון: הראשון, אנשי משרד החינוך הם פקידי חינוך, הם לא אנשי חינוך, הם לא מבינים מה זה נפש ילד.
<< אורח >> דדי ביטון: שר החינוך הוא איש צבא.
<< אורח >> דדי ביטון: ממשלת ישראל, כבר החלטתם לרסק את הכלכלה, שמתם את הבריאות לפני הכול?
<< אורח >> דדי ביטון: בסדר, אבל מה עם בריאות הנפש של הילדים?
<< אורח >> דדי ביטון: מה עם הבריאות של הילדים?
<< אורח >> דדי ביטון: מנעתם מאתנו לעבוד?
<< אורח >> דדי ביטון: אוקי, אנחנו מוצאים את הקומבינות, אני מאמן עכשיו בהתנדבות אחר הצוהריים, אני עושה בייבי סיטר לעשרה ילדים בחוג כדורסל, אני לא לוקח על זה כסף.
<< אורח >> דדי ביטון: אפשר למצוא את כל הפרצות האלה.
<< אורח >> דדי ביטון: למשרד הבריאות אין תשובות.
<< אורח >> דדי ביטון: בזמנו, בסגר הקודם, אני אישית – חבל שד"ר אפרת אפללו לא פה - - -
עפר שלח: היא בזום, נעלה אותה.
<< אורח >> דדי ביטון: נהדר.
<< אורח >> דדי ביטון: ישבנו שעות לכתוב מתווה של תו סגול לפעילות חוגים.
<< אורח >> דדי ביטון: המתווה הזה לא החזיק מים, החזיק שלושה שבועות ונגמר.
<< אורח >> דדי ביטון: זאת אומרת שהחזירו אותנו לפעילות ב-1 ביוני, אחרי שהחזירו חדרי כושר, סטודיו.
<< אורח >> דדי ביטון: אני הפעלתי את מרכז החוגים שלי פרטי, בצורה שאמרתי להורים, חבר'ה, זה לא חוג קפוארה, זה סטודיו לאימוני קפוארה, אז הגדרתית זה היה לי מותר.
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו מבינים שזה לא נכון ומאז לא עובדים, מאז פשוט לא עובדים.
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו אמורים לחזור לפי המתווה כי אנחנו מוגדרים פנאי, אנחנו אמורים לחזור במרץ.
<< אורח >> דדי ביטון: חינוך בלתי פורמאלי, דיברתי פה כמה פעמים בישיבות בוועדות, זה לא החצר האחורית של משרד החינוך בחינוך בלתי פורמאלי.
<< אורח >> דדי ביטון: אנשים תתעוררו, מתרחשת למידה משמעותית לילדים, אנחנו מכוונים לנפש של הילד.
<< אורח >> דדי ביטון: הילדים שלי, שלושה ילדים, בזום, הם כבר לא מסוגלים, הם תקועים בבית בארבע קירות.
<< אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, זה לא הגיוני.
<< אורח >> דדי ביטון: אני רוצה להתייחס לטענה שתעלה על ידי משרד הבריאות ויגידו, רגע, קפסולות.
<< אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, מיום ראשון שאני מחזיר את הילדים לבית הספר, נגמר הקפסולות.
<< אורח >> דדי ביטון: כי אחד בקפסולה אחת, השני בקפסולה אחרת והשלישי בקפסולה אחרת.
<< אורח >> דדי ביטון: כשהם מגיעים הביתה בשתיים-עשרה, נגמר הסיפור.
עפר שלח: שלא לדבר על זה, שקבוצת כדורסל בחוג היא קפסולה.
<< אורח >> דדי ביטון: חד משמעית, עם מאמן שמגדיר ויודע לעמוד ולהקפיד על החוקים.
<< אורח >> דדי ביטון: הטענה היא, שבקבוצת כדורסל בא ילד מבית ספר לפיד, מבית ספר דוד ומבית ספר יוסי והם כביכול מתערבבים בין קפסולות.
<< אורח >> דדי ביטון: אבל תגיד, כבוד היושב-ראש, מורה לספורט שמגיע לבית הספר ומלמד עכשיו שש קפסולות שונות, לא יתערבב בין קפסולות בין ילדים?
<< אורח >> דדי ביטון: הוא עבר, בא לקפסולה של א', עבר לקפסולה של ב', חזר לקפסולה של ג'3.
<< אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, נו באמת, זו בדיחה.
עפר שלח: דדי, אני שואל אותך שאלה שאני יודע את התשובה שלה אבל חשוב לי שתענה.
עפר שלח: כשיצאו מהסגר הראשון והתחלתם לעבוד, האם נקבעו כללים איך עובדים?
<< אורח >> דדי ביטון: חד משמעית.
<< אורח >> דדי ביטון: אני אישית, יחד עם ד"ר אפרת אפללו, בילינו שעות בלכתוב מתווה שהוא מקובל, שהוא גם כלכלי, כי אני לא אפעיל את מרכז החוגים שלי היום, שיגידו לי תעבוד עם חמישה ילדים, זה לא כלכלי לי.
<< אורח >> דדי ביטון: אני רוצה לציין, ערב הקורונה התאמנו אצלי במרכז הפרטי, בהוד השרון, 1,300 ילדים, זה 1,300 משפחות, זה רבע מילדי הוד השרון בגילאי 3 עד 15.
<< אורח >> דדי ביטון: אצלי בעיר מתאמנים בפעילויות של התעלמות ובלט ופלמנקו וכדורסל ומה לא.
<< אורח >> דדי ביטון: מה הילדים האלה עושים עכשיו?
<< אורח >> דדי ביטון: הם יושבים במגרש.
<< אורח >> דדי ביטון: אני אראה לכם עכשיו, בוואטסאפ, הורים שמבקשים מאתנו לבוא עם שמונה חברים מהכיתה, שואלים, אנחנו יכולים להשתמש במגרש דשא סינטטי, אנחנו שמונה עד עשרה.
<< אורח >> דדי ביטון: אין בעיה, תבואו, המאמן שלי יהיה שם, תשלמו לו במזומן, הוא רק יפתח לכם.
<< אורח >> דדי ביטון: הוא יישב על הכיסא ויגיד תעשו ככה וככה.
<< אורח >> דדי ביטון: אבל חבר'ה, אנחנו לא גנבים.
<< אורח >> דדי ביטון: עפר, אמרתי את זה בעשרות ועדות, אני משלם הרבה כסף למדינה כל החיים, ובשמחה, רואה החשבון שלי אמר לי, תשמח לשלם, זה אומר שאתה מרוויח.
<< אורח >> דדי ביטון: אני לא עובד ממרץ, לא רק אני, עשרות אלפי מדריכים, מאמנים, לא עובדים ממרץ.
<< אורח >> דדי ביטון: הנה הנתונים, קיבלתי מהמדינה 24,000 על הפסדים שמעל 800,000 שקל.
<< אורח >> דדי ביטון: אני לא זכאי לפיצויים כי אני שכיר בעל שליטה.
<< אורח >> דדי ביטון: זה לא הנושא בכלל.
<< אורח >> דדי ביטון: הנושא הוא, ריסקתם את הכלכלה, נתאושש.
<< אורח >> דדי ביטון: בריאות, חבר'ה, מדובר בבריאות הילדים.
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו יכולים להקפיד על הכללים, אל תבלבלו את המוח בקפסולות, אל תקשקשו לשמור מתווה - סליחה שאני אמוציונאלי – הלכתי לקניות לפני שבוע בחצי חינם, היו שם 450 איש, אני לא יכול להכניס עשר בנות, בנות חמש, בחוג בלט, בסטודיו של 100 מטר?
<< אורח >> דדי ביטון: איפה נשמע כדבר הזה?
<< אורח >> דדי ביטון: הילדים, לקחתם מהם סיכוי לעתיד טוב יותר.
<< אורח >> דדי ביטון: מערכת החינוך, כבוד היושב-ראש, פשטה את הרגל.
<< אורח >> דדי ביטון: הזום הוא בדיחה.
<< אורח >> דדי ביטון: הילדים שלי יושבים בזום, שיעורי הזום הם 25 דקות, אין להם כוח לזה, אני לא מכריח אותם לעשות את זה.
<< אורח >> דדי ביטון: מבחינתי, שיהיו כל היום במגרש בחוץ וישחקו, זה יותר חשוב.
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו לא החצר האחורית של משרד החינוך.
<< אורח >> דדי ביטון: אנחנו מוגדרים פנאי.
<< אורח >> דדי ביטון: איפה תנועות הנוער?
<< אורח >> דדי ביטון: תנועות הנוער זה לא דבר חינוכי?
<< אורח >> דדי ביטון: בני עקיבא, צופים, הנוער העובד.
<< אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, מה קורה?
<< אורח >> דדי ביטון: יבוא חייזר לכדור הארץ ויגיד, ספרים וקוסמטיקאיות זה הדבר הכי חשוב, כל היום מדברים עליו, אתה יודע למה?
<< אורח >> דדי ביטון: כי למפעיל חוגים אין לובי, אנחנו כלום, אני בסך הכול מדריך כדורסל.
<< אורח >> דדי ביטון: והחברה שלי היא בסך הכול מדריכת בלט, לא שומעים אותנו.
<< אורח >> דדי ביטון: פניתי לפרופ' גרוטו כמה פעמים, איך אתה מאשר את זה ולא את זה?
<< אורח >> דדי ביטון: אין להם תשובות.
<< אורח >> דדי ביטון: אפרת אפללו, מקסימה, כל פעם שדיברנו היא מזדהה עם הכאב, אבל אין לה תשובות לתת לי.
<< אורח >> דדי ביטון: סליחה על האמוציות.
עפר שלח: זה נושא אמוציונאלי.
עפר שלח: וגם על זה שאתה שם את הדגש על החינוך כי זה לאו דווקא האספקט הכספי, שאני בטוח שהוא כואב, אמרת איזה גודל פיצויים קיבלת, אני מכיר את זה אפילו מכלי ראשון.
<< אורח >> דדי ביטון: עוד מילה אחת, הסלוגן שלי, של מרכז דור, חינוך לערכים בהנאה, כי באמצעות חינוך גופני אפשר לחנך לכל הערכים בחיים.
<< אורח >> דדי ביטון: יש משפט של יאנוש קורצ'ק: לא מתוך אונס ילמד הנער אלא מתוך משחק.
<< אורח >> דדי ביטון: חבר'ה, באמצעות הפעילות הגופנית, הספורט, הילדים האלה הם דור אבוד.
<< אורח >> דדי ביטון: לא מעניין אותי אם הוא ילמד גיאוגרפיה בזום, הוא לא יכול ללמוד גיאוגרפיה בזום, מעניין אותי שילמד ללחוץ ידיים לשופט ושילמד להרים חבר שנפל במשחק ושילמד לשתף פעולה כי עכשיו מה לעשות צריך לעשות כל מיני תרגילים אחרים.
<< אורח >> דדי ביטון: זה מה שמעניין אותי, חינוך לפני הכול.
<< אורח >> דדי ביטון: ואם שמתם את הבריאות לפני החינוך ולפני הכול, אז בריאות הנפש חשובה לא פחות, אם לא יותר, מבריאות גופנית, אלא אם כן משרד הבריאות יודע שהקורונה תחסל את האנושות, מה שאני לא חושב כך.
עפר שלח: אני אומר לך, כמו שאתה מדבר, הייתי רוצה שהנכדים שלי יתחנכו אצלך.
עפר שלח: אני מבקש להעלות את צמרת דביר, יו"ר העמותה למפעילי תל"ן.
צמרת דביר אביבי: נעים מאוד ותודה רבה על הזכות להשמיע את הקול שלנו.
צמרת דביר אביבי: פתחנו את הארגון של כל מפעילי החוגים ותל"ן במסגרות החינוך.
צמרת דביר אביבי: אני רוצה להגיד שאנחנו אנשי חינוך ואנחנו חלק בלתי נפרד וחלק אינטגראלי מצוות הגן וגם חלק בלתי נפרד מצוות בית הספר והצהרונים.
צמרת דביר אביבי: אנחנו מקנים העשרה מקצועית בתחומים שאין לצוות הגן הכשרה אליהם, אם זה מוסיקה, ספורט, ליווי התפתחותי ועוד תחומים רבים.
צמרת דביר אביבי: קודם כל, אנחנו מרחיבים את עולם המושגים של הילדים, אנחנו תורמים להתפתחות הקוגניטיבית, להתפתחות התחושתית, לוויסות החושי, לפיתוח הקואורדינציה, מוטוריקה גסה ועדינה, והכי חשוב, דווקא בתקופה הזאת אנחנו נותנים מענה לצורך הנפשי ופורקן לעומס שהילדים נמצאים בתקופה הזאת.
צמרת דביר אביבי: כל פיתוח הקשרים האלה ילווה אותם במיומנותם בעתיד בבית הספר.
צמרת דביר אביבי: מאז שכל מסגרות החינוך חזרו, אנחנו מקבלים אלפי וואטסאפים מהגננות, שנחזור, מה קורה וכולם מחכים.
צמרת דביר אביבי: אני רוצה להסביר, כשאנחנו חזרנו ביוני, ישבתי עם ד"ר אפללו המקסימה, הייתה הפרדה בתו הסגול של 0-3 מול 3-6, לכל אחד היה את התו הסגול שלו, לאחר מכן זה אוחד.
צמרת דביר אביבי: אני רוצה לומר, שגם ד"ר אפללו, ב-14.10 דיברה בוועדה ואמרה בריש גלי, שאין הדבקות בגילאי אפס עד שנתיים.
צמרת דביר אביבי: אם זה כך, בוא נתחיל לשחרר את החלק הזה של המדריכים.
צמרת דביר אביבי: אנחנו מגיעים פה למצב של פת לחם.
צמרת דביר אביבי: גם אמיר מדינה, שהוא ראש אגף בכיר של מעונות היום המפוקחים, אישר שהמדריכים לגילאי 0-3, לא הכניסו לבידוד אף גן.
צמרת דביר אביבי: תבינו את המשמעות, אף גן לא יצא לבידוד בגלל מדריך מאומת, בגילאי 0-3.
צמרת דביר אביבי: אנחנו מגיעים לחצי שעה של פעילות בגן, לא כמו הסייעות והגננות, שנמצאות אתם שמונה שעות, מחליפות, מנקות.
צמרת דביר אביבי: אנחנו לא רוצים שהממשלה תמחק סקטור שלם.
צמרת דביר אביבי: כמו שדדי אמר, אין לנו לובי, אנחנו זה הלובי, אנחנו הפה של כל המדריכים.
צמרת דביר אביבי: אנחנו נמצאים כאן על פת לחם.
צמרת דביר אביבי: יש מתווה שמורן הציע, מתווה למניעת בידודים, אנחנו באים לחצי שעה, בריחוק חברתי, מעבירים את השיעורים לחצר הגן, אם זה ניתן, אז למה עלינו אות הקלון שאנחנו מפיצי העל של הקורונה?
צמרת דביר אביבי: תגידו מה כן אפשר, איך כן אפשר לעבוד, לא איך לא לעבוד.
צמרת דביר אביבי: ואם אתם רוצים לשמור על קפסולות, אז מה עם כל הגננות והצוות, שבסוף היום מתרועעות עם כל האנשים, אם זה בסופר, אם בגני שעשועים, הילדים נפגשים עם עוד ילדים.
צמרת דביר אביבי: אי אפשר לשמור על הקפסולות בצורה הרמטית, אתם מבינים את זה, נכון?
עפר שלח: כן, אנחנו מבינים.
צמרת דביר אביבי: אני רוצה תשובה ממשרד הבריאות, אני רוצה שמשרד הבריאות ישחרר את אפס עד שלוש.
צמרת דביר אביבי: אנחנו יכולים לחזור כבר מחר.
צמרת דביר אביבי: אין הדבקות באפס עד שלוש.
צמרת דביר אביבי: יש לי גם את העמותה שלי, אני רוצה שייתנו לכל מי שנמצא בעמותה, הוא מתחייב שהוא שומר על התו הסגול ביראת קודש - יש לי רשימה של מדריכים שיכולים לעבוד כבר מחר, אלפי אנשים שנמצאים בבית.
עפר שלח: אני בטוח שגם הגננות ישמרו עליהם עוד יותר.
צמרת דביר אביבי: אז אנחנו רוצים לחזור לעבודה כי לא ייתכן שיבודדו אותנו.
צמרת דביר אביבי: איפה העובדים של הסופר, איפה כולם?
צמרת דביר אביבי: מה, רק אנחנו המוקצים?
צמרת דביר אביבי: אני מבקשת שד"ר אפרת אפללו תביע את דעתה, אני בקשר אתה כמעט יום יומי מאז אפריל, אני רוצה לדעת איפה אני עומדת.
עפר שלח: היום היא תהיה, אני מבטיח לך, עוד מעט.
עפר שלח: אני מבקש להעלות את צופית גולן, מהנהגת ההורים הארצית.
עפר שלח: צופית, שלום.
עפר שלח: כדי לא לחזור על הדברים שנאמרו, אני בטוח שאתם רק תעלו ותוסיפו לצורך העניין, מכיוון שאתם הנהגת הורים ארצית ואמורים להיות באיזשהו שיח עם משרד החינוך סביב העניין, למרות שכבר בשיחות קודמות שלנו עלה שהשיח אתכם בכל מיני דברים לא בדיוק מתקיים, אז תספרי לנו אם יש ומה קורה עם זה.
צופית גולן: השיח כרגע לא מתקיים, בטח לא על הנושאים האלה, יש נושאים אחרים שבערך מתקיים עליהם שיח.
צופית גולן: הקשבתי קשב רב לדברים שנאמרו פה מתחילת הדיון, אני אחלק את דבריי לשניים.
צופית גולן: אני חושבת שהפעילויות הבלתי פורמאליות, במיוחד של אחר הצוהריים, שאנחנו כהורים יכולים לבחור בין אם לשלוח את הילד שלנו או לא, זה לא משהו שהוא בתוך מסגרת יום הלימודים.
צופית גולן: הן פעילויות מבורכות, הן פעילויות שאני לפחות ראיתי את החזרה שלהם שזה נעשה בצורה מאוד מסודרת, הגיינית, הקפידו על כל הכללים, ראיתי את זה במתנ"סים, ראיתי את זה בחברות הפרטיות, ראיתי את זה בכדורסל, יש לי ילדים במגוון גילאים, אני חושבת שהם צריכים לחזור, זה חינוך לא פחות מאשר כל חינוך אחר וכרגע זה גם בריאות הנפש של הילדים שלנו.
צופית גולן: משהו שמשום מה מדינת ישראל החליטה לוותר עליו, פשוט לוותר על בריאות הנפש של הילדים שלנו.
צופית גולן: אני חושבת שיש הבדל בין אחר הצוהריים לבין מה שקורה בבוקר ואסביר למה.
צופית גולן: כשהילד שלי הולך בבוקר למסגרת והוא חשוף, וכרגע המתווה של תחילת השנה - זה המתווה שהתנגדנו לו – דיבר על כך שמדריך יכול לעבור עד 35 קבוצות בשבוע.
צופית גולן: אנחנו לא מדברים רק על פוטנציאל ההדבקה, אנחנו יודעים שההדבקה היא מסוימת, כבר דיברנו על זה הרבה מאוד פעמים, גם פה, גם בוועדות אחרות.
צופית גולן: יש הבדל בין פוטנציאל הדבקה לבין פוטנציאל הבידוד.
צופית גולן: כאשר מדריך יכול להיכנס לכל כך הרבה קבוצות, גם אם הוא לא ידביק, חלילה – ואני לא חושבת שכל הדבקה היא מהמדריכים, שזה לא ישתמע לרגע מהדברים שלי – אנחנו פשוט יודעים, שהמבוגרים מדביקים יותר מילדים וגם נדבקים יותר מילדים, ולכן, אם מדריך אחד עבר ב-30 קבוצות, ב-25 קבוצות, תחשבו על פוטנציאל הבידוד.
צופית גולן: פוטנציאל הבידוד בילדים, בגן, זה אומר שאני כהורה לא הולכת לעבודה כי אני לא יכולה להשאיר את הילד שלי בבית לבד, סגור בחדר.
צופית גולן: אני לא עובדת.
צופית גולן: אנחנו משלמים על הזכות ואין לנו את הזכות לבחור אם כן או לא כי אם רוב ההורים שילמו, המדריך נכנס לגן.
צופית גולן: שוב, יש מתווים בטוחים אבל כל עוד המתווה הזה לא פותר אותנו מהצורך בבידוד, הפוטנציאל הכלכלי, הנזק הנפשי והכלכלי על המשפחות הוא נזק מאוד כבד.
צופית גולן: לכן אני גם מחלקת בין הבוקר לאחר הצוהריים.
צופית גולן: אחר הצוהריים אני כהורה לוקחת בחשבון שאם שלחתי את הילד שלי לתנועת נוער, אם רשמתי אותו לחוג נינג'ה, אם רשמתי אותו לכדורסל או לכל חוג אחר, אני לוקחת בחשבון שאכנס לבידוד, לא אכנס לבידוד, יש לי יותר שליטה על איך הדברים נעשים.
צופית גולן: כשהילד שלי נכנס בבוקר לתוך מסגרת ונותנים למדריך לעבור 35 קבוצות בשבוע, אפילו 20 קבוצות בשבוע, כשבכל קבוצת גן יש 35 ילדים, תעשו לבד את המתמטיקה.
צופית גולן: אנחנו מדברים על 700 בתי אב שיכולים להיכנס לבידוד בגלל מדריך אחד.
צופית גולן: זה 700 בתי אב שבמשך עשרה ימים או 12 יום לא מתפרנסים.
צופית גולן: לפעמים זה בתים שלמים שנכנסים לבידוד כי לא באמת ניתן לבודד ילד מילד כי יש לי כמה ילדים קטנים.
צופית גולן: זאת הבעיה שלנו.
צופית גולן: הבעיה שלנו היא לא רק ההדבקה.
צופית גולן: אנחנו לא חושבים שהמדריכים הם מפיצי על.
צופית גולן: אנחנו רואים ערך רב מאוד, יש לי ילד בגן חובה, כואב לי מאוד שלא תהיה לו השנה את תוכנית השחמט ואת תוכנית הריתמוסיקה, באמת כואב לי, אני מדברת מדם לבי, אבל אם כהורה אני צריכה לבחור אם לשלם על הזכות שאכנס לבידוד, אני לא בהכרח רוצה אותה.
צופית גולן: כשאני עובדת אחר הצוהריים עם המתנ"ס, אני יכולה לבדוק אם כן מתאים לי או לא מתאים לי.
צופית גולן: במשך יום הלימודים אין לי ברירה, אני כהורה צריכה ללכת לעבוד, אני צריכה להתפרנס ואני לא יכולה להרשות לעצמי מצב שאני לא הולכת כי יש בידוד.
צופית גולן: ראיתי את השאלה שנשאלה בצ'אט, מה לגבי המשכורת?
צופית גולן: אני חייבת להגיד, שלבי עם המדריכים, רבים מהם חברים טובים שלי כי יש לי מלא מדריכים פה בעיר ואני חושבת שזה לא משהו שאני צריכה לתת עליו מענה.
צופית גולן: אני לא חושבת שזה התפקיד שלנו כהורה לדאוג למשכורת של המדריכים.
צופית גולן: הם חשובים, הם יקרים אבל זה לא שלי.
עפר שלח: הדבר ברור ותיכף נשים אותו לפתחו של משרד הבריאות.
עפר שלח: הדיון הזה, גם בגלל מסגרת הזמן שלו וגם כדי למקד אותו, אני רוצה למקד אותו באספקט החינוכי.
עפר שלח: זה שאנשים שלא עובדים בהוראה של המדינה, צריך לפצות אותם וצריך לדאוג לפרנסתם, זה מקובל עליי, עלייך ועל כל מי שנמצא בדיון הזה.
עפר שלח: אני באמת מקבל את העובדה שכרגע נדון כביכול במנותק, כי את האנשים האלה, אם הם לא יעבדו, צריך לפצות.
עפר שלח: אני מבקש להעלות את עו"ד מיטל בק, המחלקה המשפטית של המועצה הלאומית לשלום הילד, בבקשה.
מיטל בק: תודה רבה, יושב-ראש הוועדה וכל השותפים בדיון החשוב הזה.
מיטל בק: מהקיץ אנחנו באינספור דיונים על סגירה של תוכניות חינוכיות, כל פעם זה משהו אחר, כל פעם זאת אוכלוסייה אחרת שנפגעת, ממש כמו מטרה, ברווזים במטווח.
מיטל בק: פעם זאת תוכנית היל"ה, פעם אנחנו על תוכנית אתגרים, היום זה התל"ן.
מיטל בק: אנחנו מדברים פה על אי הוודאות כל שנה לגבי חידוש/אי חידוש תוכניות, יש תקציב, אין תקציב.
מיטל בק: קשה להתנהל ככה כי זה לא מאפשר לתכנן לטווח הרחוק, על אחת כמה וכמה בשנה המורכבת הזאת, אנחנו נמצאים בתקופה סופר רגישה, אי ודאות גדולה שהילדים לא נמצאת במסגרת קבועה כבר שמונה חודשים.
מיטל בק: דווקא בשנה הזאת אנחנו מאמינים שיש צורך במענים חינוכיים יצירתיים יותר, והשקעה בחינוך הבלתי פורמאלי, אפילו עוד יותר מהפורמאלי כי היא מהווה תחליף לחינוך הרגיל שהילדים לא נמצאים שם.
מיטל בק: זאת אולי המסגרת היחידה של הילדים שתהיה בשנה הזאת: זה חוגים, זה תנועות נוער.
מיטל בק: אני מדברת על משהו הרבה יותר רחב, האפשרות לפגוש מבוגר, מדריך, איש צוות, שיוכל לראות את הילד, שהילד יוכל לפרוק רגשות, לפרוק מתח ותהיה אפשרות לאתר מצבי סיכון ומצוקה, לדבר הזה יש חשיבות בלתי תתואר.
מיטל בק: הילדים מתמודדים עם בידוד חברתי מאוד גדול, ניכור, תסכול, ישיבה ממושכת מול המסכים פוגעת בהם גם נפשית, גם בריאותית, מצבים של דיכאון, של השמנה.
מיטל בק: אנחנו יודעים על סכנות ברשת שהן גדולות, הילדים הבוגרים והנוער גם חשופים לחומרים מסוכנים, אלה דיונים שאנחנו משתתפים בהם חדשות לבקרים, לצערנו, התמכרויות, סמים, דברים מאוד קשים.
מיטל בק: אפשר לצמצם את התופעות האלה, דווקא בשנה הזאת יש צורך במענים חברתיים מותאמים, בהשקעה בחוגים, בתוכניות בלתי פורמאליות, בתל"ן, זה מאפשר טיפה נורמאליות ויציבות בתקופה הזאת.
מיטל בק: המועצה לשלום הילד מזה תקופה קוראת לפתרונות.
מיטל בק: זה עלה גם פה בדיון, אפשר לקיים מפגשים בחוץ, אפשר בקבוצות קטנות, אפשר לשמור על המתווה ועל הבריאות של כל השותפים.
מיטל בק: צריך לחתור ליישום של מתווה כזה ויפה שעה אחת קודם.
מיטל בק: ברור שלטובת המדריכים והתעסוקה של אלפי אנשים שאנחנו שומעים, אבל בהחלט קודם כל לטובת הילדים.
עפר שלח: לפני שאני פונה למשרדי הממשלה, אני מבקש את הזווית של השלטון המקומי.
עפר שלח: ענת כהן, בבקשה.
ענת כהן: שלום לכולם, אני ענת כהן ואני מנהלת את המחלקה לפיתוח חוויה חינוכית בעיריית רעננה.
ענת כהן: אין ספק שזה מצב קשה, שום דבר שאגיד לא יוסיף על מה שכולנו שומעים.
ענת כהן: אנחנו רק יודעים שהילדים זקוקים להרבה מעבר.
ענת כהן: שמעתי אתמול איזשהו נתון שמדבר על כך, שהפרעות האכילה בקרב בני נוער עלו ב-100%.
ענת כהן: 100% יותר ילדים שיש להם הפרעות אכילה.
ענת כהן: מצד שני, אני רוצה לספר לכם, שאתמול יצאתי לצעוד ופגשתי 100 בני נוער שהתאמנו במסגרת מה שהם ארגנו לבד.
ענת כהן: 100 בני נוער שחונכו בדרך שיצרו לבד, בתוך היישוב שבו אני גרה, והייתה להם שמחה גדולה בתוך העיניים.
ענת כהן: לכולנו ברור איפה אנחנו עומדים.
עפר שלח: ענת, אני רוצה לשאול אותך, לו אני הממשלה ואני אומר לך, עיריית רעננה, תיקחו אתם, תסדרו את הנושא למשל של חוגים אחר הצוהריים, בין אם זה תנועות נוער, בין אם זה חוגי ספורט וכן הלאה, תעמדו בכללים של תו סגול שאני אקבע לכם.
עפר שלח: אתם יודעים לעשות את זה?
ענת כהן: אני לא קשורה לנושא של החוגים, אבל אין לי ספק שאנחנו כעיר נדע כן לקחת את זה ולעשות את זה בצורה הכי טובה.
ענת כהן: אתן לכם דוגמה.
ענת כהן: אנחנו פתחנו את הפארק ברעננה, שהוא פארק ענק, פתחנו אותו לפעילות של בתי הספר, החל ממחר.
ענת כהן: דרך אגב, קיבלנו על זה חיזוק של משרד החינוך.
ענת כהן: זאת אומרת, אנחנו לא עושים שום דבר שאסור.
ענת כהן: החל ממחר אנחנו מצמידים לכל בית ספר מרחב למידה חלופי שהוא יכול לצאת אליו.
ענת כהן: זאת אומרת, לכל בית ספר יהיה מרחב צמוד אליו שבו הוא יכול לעשות דברים על פי התו הסגול בלבד.
ענת כהן: מחר יוצאת שכבה שלמה של 300 ילדים, לפארק ברעננה, מחולקים בדיוק על פי הקפסולות שהם נדרשים.
ענת כהן: כמובן שמדובר בצוותים ענקיים.
ענת כהן: אני רק אגיד, שאם בעבר, כדי לעשות אירוע כזה, היית צריך להזיז את כל השותפים לעניין, היום כל השותפים קופצים על ההזדמנות לגרום לשמחה מיוחדת, שהיא משהו אחר, של פגישה.
ענת כהן: אני מדברת על יום גיבוש, שיתקיים מחר עבור שכבת כיתות י', אנחנו אוטוטו ב-1 בנובמבר, הילדים בכיתה לא פגשו אחד את השני כי הם היו בבית הספר ב-31 באוגוסט, הייתה מורה חולה והם נכנסו לבידוד של שבועיים וישר אחר כבר היה סגר.
ענת כהן: מחר הם ייפגשו לראשונה.
ענת כהן: מה שאני רוצה לומר, אין ספק שכל מה שנעשה יהיה ביחס לתו הסגול.
ענת כהן: לכן מחר הם יעבדו 25 קבוצות ובכל קבוצה יהיו עשרה ילדים, יש מקום לכולם.
ענת כהן: העניין הוא מצד אחד להיות יצירתי, מצד שני, לשמור על ההנחיות והתו הסגול.
ענת כהן: לשאלתך, אני חושבת שבהנחיות ברורות שיש בהן היגיון, זאת אומרת, שאתה יכול לעמוד בהן, והנחיות ברורות ארציות, אני חושבת שנדע לעשות את זה בדרך הכי טובה ובדרך הזאת נביא לזה שהוול בינג יהיה גדול יותר כי לא כל ילד או ההורים שלו יכולים להגיד לו, תצא החוצה לספורט, תצא החוצה לעשות איקס וואי, יש ילדים שקמלים, פשוט קמלים.
ענת כהן: הפעילות המשותפת חשובה מאוד.
ענת כהן: אני אגיד משהו בקשר לעניין שאמרתי, בעניין ההנחיות הברורות והאחידות.
ענת כהן: במאי שעבר אושר לעשות הפעלות של סל תרבות בתוך גני הילדים וכיתות א'.
ענת כהן: סליחה, זה היה בכיתות א'-ד' אבל בתוך גני הילדים.
ענת כהן: בעצם האמירה הייתה כזאת, הילדים הגיעו לגני הילדים החל מחודש מאי, כל יום, ועבדו בעצם כגן שלם.
ענת כהן: ברור לנו שהם הגיעו לגן ושאי אפשר לעשות בגן הפרדה בין ילד לילד של 2 מטר.
ענת כהן: אבל כשביקשנו אישור כתוב להפעלת תוכניות סל תרבות, שבאו מתוך הבקשה של ההורים, ההורים ביקשו שנעשיר את הילדים, קיבלנו הנחיה ממשרד החינוך, שאנחנו יכולים לעשות את זה ובתנאי שיישמר מרחק של 2 מטר מילד לילד.
ענת כהן: יש כאן אבסורד ענק כי ביום יום הרי אין מרחק של 2 מטר מילד לילד, אבל לצורכה של הפעילות אמרו לנו, תוכלו לעשות אותה רק אם יישמר מרחק של 2 מטר מילד לילד.
ענת כהן: מכיוון שאין לנו גנים באורך של 70 מטר, אז לא יכולנו לעשות את העניין הזה.
ענת כהן: כמובן שרצינו להישמר בכל מה שקשור לתו הסגול ולעשות בדיוק על פי הנוהל, לא היה אף אחד שהסכים לתת לנו אישור כתוב.
ענת כהן: לעומת זאת, רשויות אחרות שמסביבנו ייצרו כן תהליך כזה ובעצם עברו על החוק.
ענת כהן: לכן אני אומרת, הנחיה ברורה חשובה מאוד.
עפר שלח: אני מבקש להעלות בשלב הזה את ד"ר אפרת אפללו.
עפר שלח: הדברים נשמעו ומתוך הדברים ברור שאת עמוק בתוך זה, תני לנו פתרונות.
אפרת אפללו: הדברים מוכרים, שום דבר ממה שנאמר פה לא חדש.
אפרת אפללו: כפי שאמרו פה החברים, אנחנו בקשר מאוד טוב במהלך החודשים האחרונים וניסינו לייצר פתרונות לפי תו סגול ומתווים לכל המסגרות.
אפרת אפללו: אבל כמו שאמרתי בוועדה לפני כשבועיים, הממשלה אימצה את אסטרטגיית היציאה של שירותי בריאות הציבור, למעשה של משרד הבריאות.
אפרת אפללו: אסטרטגיית היציאה הזאת מותנית במעבר מדורג, כלומר, זה מעבר מדורג בין שלבים, מותנה כמובן בשיעור התחלואה במדינה.
אפרת אפללו: על פי האסטרטגיה הזאת, כל החינוך הבלתי פורמאלי לצערי, אכן יקבל ביטוי רק בשלב מאוחר יותר.
אפרת אפללו: לא שאני חושבת שהוא לא אמור לקבל ביטוי ולא שאנחנו חושבים שאין מקום לתת לו את הבמה הראויה, זה לא קשור לזה.
אפרת אפללו: צריך להחליט מה עושים בצורה מדורגת וזאת בעצם החלטה שהתקבלה.
אפרת אפללו: אין לנו שום עוררין לגבי החשיבות של החוגים, התל"ן וכו'.
אפרת אפללו: עובדה, אנחנו אלה שאפשרנו את המעבר של מפעילים ב-1 בספטמבר בשש קבוצות ביום.
אפרת אפללו: כלומר, משרד הבריאות אפשר את הדבר הזה.
אפרת אפללו: אפשרנו את הדבר הזה לאור כל הדברים שנאמרו פה, לאור השיקולים הכלכליים, לאור החשיבות של הנושא החברתי בעניין הזה, ההפעלות בבתי הספר, החוגים עבור נוער בסיכון וכו'.
אפרת אפללו: יחד עם זאת, כולנו ראינו מה קרה בשבועיים שלושה לאחר פתיחת שנת הלימודים, לא רק אבל זה גם בעצם המשך של כל מה שקרה בחודשים יולי אוגוסט.
אפרת אפללו: אני לא אומרת שזה קשור רק למערכת החינוך, אבל בעצם הייתה צריכה להתקבל החלטה אמיצה של סגר ובעקבותיו התגבשה אסטרטגיית היציאה שאנחנו מכירים.
אפרת אפללו: אני רוצה להגיד, שאנחנו כן מתחילים בימים הקרובים דיונים לגבי גיבוש מתווים לחזרה של הבלתי פורמאלי והחוגים, ואני אשב פה עם כל החברים ונראה איך עושים את זה בצורה בטוחה, כאשר ברגע שיוחלט שיש חזרה - - -
<< אורח >> דדי ביטון: אבל אפרת, יש מתווים, כתבנו מתווה, עשינו מתווה.
אפרת אפללו: נכון, דדי.
אפרת אפללו: גם עם משרד החינוך כתבנו מתווים ב-1 בספטמבר ועכשיו דברים השתנו, אני לא אומרת שהם לא טובים.
<< אורח >> דדי ביטון: אפרת, אתם מאפשרים ל-20 ילדים להיות במגרש בחוץ.
<< אורח >> דדי ביטון: יש מתווה.
עפר שלח: יש אבסורד, בוודאי בכל מה שנוגע לחוגים של אחר הצוהריים, כמו שדדי הציג.
עפר שלח: וגם אני רוצה שאחר כך תתייחסי להבחנה שהנהגת ההורים עושה בין הבוקר לאחר הצוהריים.
עפר שלח: אבל יש אבסורד בזה שחמישה ילדים יכולים לשחק כדורסל במגרש עירוני כזה או אחר, אבל מאמן לא יכול להיות אתם ולא לעשות אימון.
עפר שלח: אגב, הוא יכול להיות אתם, רק שהוא רק לא יכול לקבל כסף.
עפר שלח: זה הדבר הראשון.
עפר שלח: הדבר השני, אני רוצה להזכיר לך, שבסגר הראשון, לאורך הרבה זמן היה איסור על פעילות ספורט יחידנית – הייתי אז יו"ר ועדת קורונה והעליתי את זה גם לדיונים מיוחדים - גם אז ידעתם לנמק את זה בכל מיני נימוקים והבנתם עם הזמן שזאת הייתה טעות ובסגר השני אפשרו את פעילות הספורט הזאת.
עפר שלח: אולי גם פה יש היצמדות למשהו שאל"ף, הוא לא עומד במבחן המציאות, ובי"ת, הוא פשוט לא נכון.
אפרת אפללו: היינו יכולים להגיד, אנחנו פותחים הכול, מאפשרים הכול ויש עוד הרבה דברים חוץ מהפעילות למשל שדדי ציין, עוד הרבה מאוד דברים אחרים שלא קשורים לחינוך, שהיו רוצים לפתוח במתכונת זו או אחרת.
אפרת אפללו: אבל ברגע שהתגבשה איזה שהיא החלטה, איזה שהיא אסטרטגיה - - -
עפר שלח: אפרת, את יותר טובה מזה, תאמיני לי.
עפר שלח: להגיד, ככה החליטו - - -
<< אורח >> דדי ביטון: אפרת, זה לא הגיוני מה שאתם אומרים.
אפרת אפללו: זה לא אומר שאנחנו לא מבינים את החשיבות של הדברים.
<< אורח >> דדי ביטון: אני מוגדר כאולם אירועים?