GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
דסי בארי: אנחנו המרנו חלק מהבחינות החיצוניות גם בגלל החשש שתלמידים לא יוכלו בהכרח להגיע וגם כדי להקל ולעשות איזשהו מתווה יותר מותאם, המרנו חלק מהבחינות החיצוניות במועד הספציפי של קיץ תש"ף להערכה בית ספרית והנחינו – אגב, מהיום הראשון בו הודענו שתהיה הערכה בית ספרית, וכתבנו באותו משפט – שההערכה תשוקלל.
דסי בארי: צריך לדעת שכל ציון שבתי הספר שולחים לנו, גם בשגרה, אנחנו עושים עליו שקלול דיפרנציאלי.
דסי בארי: מטרת השקלול נועדה כדי לייצר תוקף לתעודות.
דסי בארי: מאחר שמדובר על מאות בתי ספר בארץ, 1,300 בתי ספר בקירוב, שכל מורה בכל כיתה עושה תהליך אחר כשהוא נותן את ההערכה, על מנת לשמור על תוקף התעודה הן ביחס בין בתי הספר והן ביחס לשנים קודמות, גם בשגרה אנחנו משקללים ציונים שבתי ספר עושים בנוסחת שק"ד, שקלול דיפרנציאלי.
דסי בארי: ברגע שהודענו שהפעם הבחינה כולה תהפוך, הודענו שנבנה נוסחה טיפה יותר מותאמת ואכן בנינו אותה, את כל ההסכם הזה יחד עם ועד ראשי האוניברסיטאות כך שהתעודה של התלמידים תוכר ואכן אנחנו לא נסמן בתעודה איזה ציון הגיע מהערכה כזו או אחרת לאור זה שהמשרד לקח על עצמו לתקן את הציון.
דסי בארי: אגב, מרגע ההודעה, הודענו על כך כשבועיים לאחר מכן בצורה יותר מפורטת ובערך ביוני הודענו פעם נוספת עם קווים מנחים איך תיעשה החשיבה על הדבר הזה.
דסי בארי: צריך לדעת שלמשל תלמידי י"ב בשנה שעברה, חלק לא מבוטל מן השכבה כבר סיימו את רוב בחינותיהם בבחינות חיצוניות לפני מועד הקיץ וחלק מחבריהם נבחנו בבחינה בית ספרית או בהערכה בית ספרית וחלק בבחינה.
דסי בארי: תפקידו של המשרד היה לייצר איזשהו תוקף שוויוני שלא יגרום לפערים ולא יגרום לנזק.
דסי בארי: אני ישבתי בוועדת החינוך במארס שנה שעברה יחד עם חברי דוד גל והתחייבנו שלא יהיה דור קורונה.
דסי בארי: אכן צריך לומר שהתבוננות בציונים מראה שאכן התלמידים לא נפלו אבל גם שלא תהיה זילות של תעודה אותה הם קיבלו.
דסי בארי: אכן כשהגיעו הציונים מצאנו שיש עלייה בחלק מהבחינות החיצוניות ומנכ"ל משרד החינוך קיבל החלטה שלמרות שהיו כאן כמה התאמות, אנחנו לא ניגע בבחינות החיצוניות וכפי ששיערנו מראש בציונים הבית ספריים, אותם שקללנו על ידי אותה נוסחה.
עפר שלח: לצערי אנחנו לצערי צריכים לסיים.
עפר שלח: האם אתם עומדים מאחורי המצב הנוכחי כמו שהוא עכשיו?
עפר שלח: עכשיו, אחרי שזה יצא החוצה וקמה הסערה המסוימת הזאת סביב הורדה של ציונים?
עפר שלח: האם אתם מתכוונים לבחון את זה מחדש או שמבחינת
עפר שלח: כם זה מה שיצא, זאת הנוסחה ועם זה יעמוד כל תלמיד לגורלו.
דסי בארי: לא כל תלמיד יעמוד לגורלו.
דסי בארי: יהיה נוהל ערעורים וכל בית ספר שחושב שהנוסחה לא צודקת לגביו, יכול לערער.
דסי בארי: הבטחנו לשבת על כל ערעור כזה.
דסי בארי: אגב, אנחנו עושים את זה גם בשגרה ואנחנו נעשה את זה ביתר שאת גם עכשיו.
דסי בארי: אנחנו רוצים שהתעודה שתלמיד מקבל תהיה בעלת תוקף כפי שקיבלו חבריו ואת זה אנחנו מתחייבים לתלמידים.
דסי בארי: לא ניתן להם לצאת בלי תעודה.
דסי בארי: אמרנו מראש מהיום הראשון שתהיה ועדת ערעורים וכל מי שחושב ורוצה לטעון אחרת, מוזמן.
דסי בארי: אנחנו מתחייבים שכל טענה תיבדק וככל שיימצא שהטענה היא נכונה, המשרד ישנה את השקלול.
דסי בארי: או יבטל אותו או ישנה אותו בהתאם למה שיימצא.
דסי בארי: אנחנו בכלל לא במקום שאנחנו כרגע עושים איזשהו תהליכים בכוח.
דסי בארי: אנחנו במקום שאנחנו בהתאם למחויבותנו כלפי התלמידים ובהתאם להתחייבותנו כלפי ההשכלה הגבוהה, רוצים לשמור.
דסי בארי: אגב, גם התחייבותנו כלפי תלמידי ישראל משנים קודמות שהתמודדו ביחד עם חבריהם.
דסי בארי: שני תלמידים, אחד משנה שעברה ואחד מלפני שנתיים יבואו להתמודד ביחד בפקולטה לרפואה, חובתנו לתת לשניהם הזדמנות שווה.
דסי בארי: לכן, אם מישהו רוצה לערער, הוא מוזמן.
דסי בארי: נוהל הערעור ממש עומד להתפרסם.
עפר שלח: כך או כך את אומרת שהתוצאה תהיה מקובלת על ועד ראשי האוניברסיטאות ובמובן הזה של הקבלה לאוניברסיטה, ציון של שנה שהיא שנת קורונה, דינו יהיה כציון של שנה רגילה.
דסי בארי: אני מדברת על קיץ תש"ף.
דסי בארי: את קיץ תש"ף עשינו בהסכמה מלאה עם ועד ראשי האוניברסיטאות.
דסי בארי: כל התהליך, כולל הנוסחה, נעשה בתיאום מלא אתם והם היו שותפים לכל פרט כאן.
דסי בארי: אתמול ישבנו בוועדת החינוך של הכנסת ונציגת ור"ה הייתה שם ואישרה את הדברים שאני אומרת.
דסי בארי: תלמידי תש"ף, בעקבות הנוסחה ובזכותה, יוכלו להתקבל לאוניברסיטאות בלי שיהיה מצב שהציון הזה מקובל עלינו והציון האחר לא.
דסי בארי: כל הציונים מקובלים.
עפר שלח: אם אנחנו נהיה בדיון על תלמידי קיץ תשפ"א, יש לנו בעיה שהיא אפילו יותר גדולה ממערכת החינוך.
עפר שלח: הנושא כמובן תם לא נשלם.
עפר שלח: אנחנו נעקוב אחריו ונראה לאן הוא מתפתח כי כאמור כל הערעורים האלה, אם הם יוגשו, ומה יהיה התהליך אתם, זה דבר שיקבע את גורלם של הרבה מאוד תלמידים והוא חלק מהבעייתיות.
עפר שלח: אני רוצה שוב להודות למבקר לאנשי צוותו.
עפר שלח: בדיון הזה ראינו על קצה המזלג את גודל המשימה של כולנו ואתם בתוכה.
עפר שלח: שוב, צריך להודות לכם על העבודה שנעשתה.
שלמה קרעי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את הישיבה השלישית של ועדת המשנה לענייני הנגב בוועדה לענייני ביקורת המדינה.
שלמה קרעי: הנושא על סדר היום: היערכות הרשויות המקומיות בנושא הזה של הקמת מרכזי חוסן לטיפול בנפגעי חרדה ובדברים נוספים.
שלמה קרעי: אני רוצה לפתוח ולומר שאני בעצמי תושב עוטף עזה, תושב היישוב זמרת במועצה האזורית שדות נגב.
שלמה קרעי: המצב לא פשוט, אומנם כבר מספר חודשים יש לנו תקופה של שקט, אבל הסבבים האלה מגיעים מפעם לפעם.
שלמה קרעי: אני יכול לספר על הבן הקטן שלי, טל, חוזר בריצה מגן השעשועים.
שלמה קרעי: שאלתי אותו: טל, למה אתה רץ, לאן אתה ממהר?
שלמה קרעי: הוא ענה: אני מפחד שיהיה צבע אדום בדרך.
שלמה קרעי: לא תמיד אנחנו מרגישים את ההשפעות שיש בעיקר על ילדים, אבל הרבה פעמים זה גם על מבוגרים.
שלמה קרעי: לפעמים גם החוסן המשפחתי והחוסן האישי יכולים לאפשר להרבה להתגבר על העניינים האלה, אבל יש הרבה משפחות – מבוגרים ובעיקר ילדים – שנמצאים בחרדות, בעיקר כשמתחיל סבב לחימה, כששומעים איזשהו פיצוץ, גם אם הוא לא קשור לטילים, בום על-קולי או דברים כאלה, מייד אפשר לראות את הילדים קופצים ומסתכלים לכיוון הממ"ד, אם זה הזמן לרוץ לממ"ד.
שלמה קרעי: הדברים האלה מחייבים אותנו לאפשר תמיכה של הממשלה – של משרד הבריאות ומשרדי ממשלה שונים יחד עם הרשויות המקומיות – למי שזקוק לסיוע מקצועי, שתהיה לו את האפשרות הזאת.
שלמה קרעי: בסיכום דוח מבקר המדינה יש המלצות לפיהן בטווח של 40 ק"מ – כרגע אני מדבר בעיקר על המצב בדרום, אבל גם בצפון נדרשים לזה, כי אנחנו ועדה לענייני הנגב - צריך שבכל היישובים בטווח הזה יהיה מענה.
שלמה קרעי: אני מבקש לשמוע את סקירת משרד המבקר ואם יש גם סטטוס שאתם מכירים, שהתחדש בשנים האחרונות מאז הדוח, נשמח לשמוע גם על כך.
זיאד אסעד: שלום לכולם.
זיאד אסעד: אני מנהל אגף ג' ביקורת שלטון מקומי שאחראי על הצפון.
זיאד אסעד: אני ראש האגף שאחראי על עריכת הדוח הזה.
זיאד אסעד: נמצא איתי מר ישראל ווייס, סגן מנהל האגף, מי שביצע את הביקורת.
זיאד אסעד: הוא עשה את העבודה לבד, דבר שהיה כרוך בנסיעות מהצפון לדרום כמעט יום-יום במשך כמה חודשים.
זיאד אסעד: ישראל יציג את הדוח, הוא מעורה בכל פרט ופרט, ולאחר מכן נמשיך.
ישראל וייס: תודה רבה.
ישראל וייס: אדוני היושב-ראש, חברי כנסת נכבדים, שלום לכל הנוכחים ולמצטרפים בשיחת הזום.
ישראל וייס: בראשית דבריי אבהיר כי הבדיקה שנעשתה, נתוני הדוח והממצאים, מתייחסים ורלוונטיים למהלך מבצע צוק איתן, שהחל ב-8 ביולי 2014 והסתיים ב-26 באוגוסט 2014 וכן לתקופה קצרה שלאחר המבצע, קרי עד סוף שנת 2015.
ישראל וייס: הדוח התפרסם בדצמבר 2015.
ישראל וייס: מאז המבצע חל שינוי משמעותי בהיערכות לטיפול בנפגעי חרדה בעקבות הרפורמה בבריאות הנפש בעת שגרה, שהחלה כבר בשנת 2015, ורפורמה בעת חירום שהחלה בשנת 2018, שעיקרה לענייננו: העברת האחריות לטיפול בנפגעי חרדה בחירום לקופות החולים וביטול מרכזי התמיכה הנפשיים ברשויות המקומיות.
ישראל וייס: אנחנו נתייחס לזה בהמשך.
ישראל וייס: אני אציין שבמהלך הביקורת נבדקו רשויות מקומיות בטווח של 0 עד 7 ק"מ מגבול עזה, כיישובי עוטף עזה, ורשויות מקומיות בטווח של עד 40 ק"מ.
ישראל וייס: הנושאים המרכזיים שבדקנו הם: הפעלת מרכזי חוסן – בזמנו היה מדובר על חמישה מרכזי חוסן ביישובי עוטף עזה, אחד בשדרות וארבעה במועצות אזוריות; הפעלת אתרי דחק, מת"נים – מרכזי תמיכה נפשיים; רישום ודיווח – קיום מאגר מידע זמין על נפגעי חרדה; הדגשנו את עניין הפזורה הבדואית בנגב; פעולות לטיפול בילדים ובבני נוער נפגעי חרדה בתקופה שלאחר מבצע צוק איתן.
ישראל וייס: ברור שבמהלך המבצע בתי הספר היו סגורים, התלמידים היו ספונים בבית ולכן הפעילות הייתה לאחר החזרה ללימודים.
ישראל וייס: נתוני מפתח: אני אתייחס לנתון של סך נפגעי חרדה שטופלו.
ישראל וייס: המידע בעניין זה מבוסס על דיווחים חלקיים שהועברו למשרד הבריאות.
ישראל וייס: אני ארחיב על כך בהמשך.
ישראל וייס: הנתונים הנוגעים לתלמידים התקבלו ממשרד החינוך.
ישראל וייס: לעניין מרכזי החוסן – אני אציין כי מאז הדוח נוספו שני מרכזי חוסן:
ישראל וייס: אחד בבאר שבע עבור הפזורה הבדואית בנגב; השני – השנה נפתח מרכז חוסן באשקלון.
ישראל וייס: ליקויים בהפעלת מרכזי חוסן: אנחנו מציינים שעיקרי הליקויים קשורים אחד בשני.
ישראל וייס: ההמלצות שהמלצנו בדוח מחדדות את עניין הליקויים והתיקונים המתבקשים.
ישראל וייס: הליקויים: מחסור בכוח אדם מקצועי; קשיים בגיוס כוח אדם מקצועי להפעלת מרכזי חוסן; עומס עבודה רב ושחיקה.
ישראל וייס: צריך להבין שחלק מהמטפלים היו בבית, הורים לילדים או שהבעל במילואים וכן הלאה; מצאנו גם ששני מרכזי חוסן מתוך החמישה פעלו במבנים שאינם ממוגנים.
ישראל וייס: יש פרק שלם בדוח על הנושא הזה.
ישראל וייס: המלצות: המלצנו בדוח להבטיח את זמינותו של כוח אדם ייעודי למתן מענה ראשוני לנפגעי חרדה; המלצנו שמשרד החינוך יפעל בשיתוף עם הרשויות המקומיות להידוק שיתוף הפעולה בין עובדי השירות הפסיכולוגי החינוכי למרכזי חוסן בשעת חירום.
ישראל וייס: רבותיי, זה גורם מאוד-מאוד חשוב ומקצועי ויש לו עניין רב ומשקל רב בטיפול; דיברנו על מיגון המרכזים שאינם ממוגנים; אני חושב שההערה החשובה ביותר לדעתנו היא: ראוי שכל הגופים הנוגעים לטיפול בנפגעי חרדה יבחנו את התרומה של המרכזים, יפיקו את הלקחים הנדרשים מאופן הפעלתם וישקלו את הצורך בהקמת מרכזי חוסן ברשויות מקומיות נוספות.
ישראל וייס: היום יש ביו"ש חמישה מרכזי חוסן ותו לא.
ישראל וייס: אם תרצו, אני ארחיב בהמשך על כך.
ישראל וייס: למשל, יש ערים שהן במרחק של 8 ק"מ ואין להן מרכז חוסן.
שלמה קרעי: נתיבות למשל.
ישראל וייס: נכון.
ישראל וייס: הפעלת אתרי דחק או מת"נים – מרכזי תמיכה נפשית: כפי שציינתי בתחילת דבריי, הממצאים והליקויים רלוונטיים לתקופת הדוח.
ישראל וייס: אני אזכיר שוב את הרפורמה בבריאות הנפש והעברת נושא החירום לקופות החולים.
ישראל וייס: פה אני אציין את חוזר מנכ"ל משרד הבריאות מנובמבר 2018 בעניין מענים לטיפול בנפגעי חרדה.
ישראל וייס: כנגזרת מהחוזר, בשנת 2018 בוטלו המת"נים ברשויות המקומיות.
ישראל וייס: היו אז בין 40 ל-50 והיו תוכניות להכפיל את הכמות.
ישראל וייס: זה בוטל.
שלמה קרעי: איך שולבו המת"נים בתוך מרכזי החוסן?
ישראל וייס: הם לא היו משולבים.
ישראל וייס: במקומות שהיו מרכזי חוסן לא היו מת"נים.
ישראל וייס: באשקלון למשל, היה מת"ן ולא היה מרכז חוסן.
ישראל וייס: הערנו שם הערות על אופן הפתיחה וכו'.
ישראל וייס: הכי מעניין שביוני 2014 משרד הבריאות שינה את הנוהל ורוקן אותו מתוכן.
ישראל וייס: הדבר השפיע על ההפעלה בעתות חירום.
ישראל וייס: אגב, הנוהל השתנה שבועיים לפני תחילת מבצע צוק איתן.
ישראל וייס: מצאנו שרשויות מקומיות לא פתחו ולא הפעילו את המת"נים או הפעילו אותם חלקית, בעיקר בשל מחסור בכוח אדם ייעודי.
ישראל וייס: המת"נים לא היו ערוכים לטיפול בילדים ובבני נוער נפגעי חרדה.
ישראל וייס: המלצותינו: על הרשויות להיערך מבעוד מועד, כמובן בשגרה, להפעלתם בשעת חירום; להכשיר את המת"ן ולהתאימו לטיפול בילדים ובבני נוער; להיערך בשגרה לשיבוץ השירות הפסיכולוגי החינוכי כחלק מכוח האדם הייעודי.
שלמה קרעי: בעצם אתה אומר שלא רק שלא שמעו להמלצות, אלא הייתה רגרסיה משמעותית מאוד – ביטלו לגמרי את המת"נים.
ישראל וייס: ברשותכם, אם תרצו, אני אתייחס לזה מעט בהמשך.
זיאד אסעד: זה תוך כדי הביקורת.
זיאד אסעד: היה לנו ויכוח לא קל עם משרד הבריאות בעניין אותו חוזר.
ישראל וייס: בעניין הנוהל.
ישראל וייס: הנוהל לא אפשר לרשות להעביר למשל רופא, אחיות וכן הלאה.
ישראל וייס: זה כתוב במפורש בדוח.
ישראל וייס: היו לנו המון הסתייגויות בנושא הזה והם כתובים בספר דברי הדוח.
ישראל וייס: רישום ודיווח וקיום מאגר מידע זמין על נפגעי חרדה: זה נושא חשוב מאוד.
ישראל וייס: ראינו שמשרד הבריאות לא דרש ולא קיבל באופן שוטף דיווחים על נפגעי חרדה שאותרו וטופלו.
ישראל וייס: תבינו, היו המון גורמים שטיפלו בנפגעי חרדה; טפסים לקליטת פונים שמולאו במת"נים לא הועברו למשרד הבריאות וזאת בניגוד לנוהל המת"נים; לא בוצע רישום על הטיפול בנפגעי חרדה שלא במסגרת מרכז התמיכה הנפשית; משרד הבריאות לא דרש דיווח על הפעולות שנעשו אחרי המבצע לאיתור וטיפול בנפגעי חרדה.
ישראל וייס: ברור שהנושא של נפגעי חרדה, מעבר לטראומה ולפוסט טראומה, זה נושא מתגלגל ונמשך.
ישראל וייס: כלומר אחרי המבצע הייתה חובה להתייחס אליהם.
ישראל וייס: בהמלצות הדגשנו: ראוי שמשרד הבריאות ידרוש להעביר אליו דיווחים באופן שוטף; שיקבע מהו המידע החיוני הראשוני הנחוץ לו; שינחה את כל גורמי האיתור של נפגעי חרדה ואת הגורמים המטפלים בהם להעביר לו מידע שוטף המפרט את המאפיינים של נפגעי החרדה; על הרשויות המקומיות לתעד את המקרים של נפגעי חרדה שאותרו וטופלו ולהעביר את הדיווחים למשרד הבריאות; תיעוד כאמור ישמש כלי לקיום תהליך הפקת לקחים, שיפור איכות הטיפולים והיערכות עתידית.
שלמה קרעי: פשוט ביטלו את הכלי וכל ההנחיות לא בוצעו.
ישראל וייס: הכלי בוטל ב-2018.
ישראל וייס: ברשות
ישראל וייס: כם אני לא ארחיב, אולי אחר כך ולא למיקרופון.
ישראל וייס: הפזורה הבדואית בנגב: ביקרנו בפזורה, ברשויות ובדקנו את הנושא לעומק.
ישראל וייס: כזכור, היו נפגעים בנפש, שני ילדים שנהרגו והיו פצועים.
ישראל וייס: כמובן שמדובר על אוכלוסייה ייחודית ומיוחדת.
ישראל וייס: ליקויים: ראינו שהיו קשיים רבים במתן מענה לנפגעי חרדה בקרב הפזורה בשל הפיזור הגיאוגרפי של האוכלוסייה, מעברים בלתי נגישים, היעדר מוקדים ומרכזים למתן תמיכה נפשית ראשונית; מחסור במטפלים מקומיים, מיומנים וקשיים בגיוסם.
ישראל וייס: המלצות: יש למצוא פתרונות הולמים למתן טיפול בנפגעי חרדה בקרב הפזורה.
ישראל וייס: לשמחתנו, ואנחנו מציינים זאת בגאווה, בסוף שנת 2015 נמסר לנו ממשרד הבריאות – זאב מסר לנו את זה בדיון השני פה שהיה אז - שנפתח מרכז חוסן לפזורה בבאר שבע.
ישראל וייס: אנחנו בקשר איתם והם עושים עבודת קודש.
ישראל וייס: פעולות לטיפול בילדים ובבני נוער נפגעי חרדה בתקופה שלאחר מבצע צוק איתן: אני מדגיש, לאחר המבצע.
ישראל וייס: כמו שאמרתי, במהלך המבצע הילדים היו בבית, בתי ספר היו סגורים וכו'.
ישראל וייס: הנושא הזה מאוד רגיש, עם חשיבות רבה, ראינו את המשקל הרב של הפסיכולוגים החינוכיים בטיפול בילדים ובבני נוער במסגרות החינוך במהלך המבצע ולאחריו.
ישראל וייס: מגיע צל"ש למשרד החינוך על איתור וטיפול ובילדים ובבני נוער, לרבות העברת תקציבים ייעודיים לכך.
ישראל וייס: הליקויים שמצאנו: קשיים בכל הנוגע ליישום החלטות משרד החינוך על הקצאת שעות טיפול.
ישראל וייס: "הקצאת שעות טיפול" – כמובן שמדובר גם בהיבטים כספיים; ברשויות המקומיות היה חסר גורם המרכז את המידע על הילדים ובני הנוער נפגעי חרדה ועל הטיפול הניתן להם.
ישראל וייס: כזכור, בהתחלה ציינתי שנתונים של איתור וטיפול בילדים הגיעו ממשרד החינוך באמצעות אותם גורמים מקצועיים כשנפתחו בתי הספר.
שלמה קרעי: הילדים טופלו במסגרת בתי הספר?
ישראל וייס: אכן.
ישראל וייס: יש פה סוגיה מאוד מעניינת, אני אתייחס אליה בהמשך.
ישראל וייס: מנהלי השפ"ח נתקלו בקשיים באיתור מומחים ובגיוסם; היו רשויות מקומיות שהתחילו בתהליכי התקשרות עם מטפלים, עם מומחים, עם אנשי שפ"ח וכו', אבל התהליכים התחילו ולא הסתיימו.
ישראל וייס: המבצע נגמר וזה נפסק.
ישראל וייס: ציינו שעליהם להשלים את הפעולות.
ישראל וייס: בנקודות לשימור אני מציין: יש חשיבות רבה לפעולות משרד החינוך לאחר המבצע לאיתור ילדים ובני נוער נפגעי חרדה ולהקצאת משאבים.
ישראל וייס: משרד החינוך נתן 23 מיליון שקל לשעות טיפול ורח"ל נתנו עוד 5 מיליון.
ישראל וייס: זו הייתה נקודת אור מאוד חשובה וציינו את זה בדוח.
שלמה קרעי: במסגרת בתי הספר.
ישראל וייס: כן.
ישראל וייס: ברשותך, בסיום אני רוצה להגיד משהו בעניין הזה.
ישראל וייס: נושא נוסף – גיוס והדרכה של כוח אדם לתמיכה ולמתן מענה ראשוני לנפגעי חרדה: כמובן שמה שבלט זה מחסור בעובדים סוציאליים ופסיכולוגים חינוכיים, ובכלל במטפלים מתחומים שונים, וקשיים בגיוסם במהלך המבצע.
ישראל וייס: זה כמובן פונקציה של אפשרות להגיע, הפגזות, משפחה בבית וכו' או בעל במילואים; ציינו שהקשיים גרמו לפגיעה ביכולת לאתר נפגעי חרדה ולהעניק להם טיפול.
ישראל וייס: המלצות: על הרשויות המקומיות, בתיאום עם משרדי החינוך והרווחה, יפעלו להכשרתו ולזמינותו של כוח אדם ייעודי לסיוע בשעת חירום ולבנייה של מערך טיפולי רחב.
ישראל וייס: נקודה לשימור: בהזדמנות הזאת אני מבקש להתייחס לפעילות הברוכה ולתרומה של ארגוני המגזר השלישי.
ישראל וייס: אני לא אזכיר את כולם, ויסלחו לי אלה שאני לא מזכיר אותם, כמו נט"ל, עמך וער"ן.
ישראל וייס: העבודה שלהם הייתה במהלך המבצע ולאחריו.
ישראל וייס: כמו כן, אני מציין את הפעילות של הקואליציה הישראלית לטראומה, שהיא הגורם המקצועי המנחה את מרכזי החוסן.
ישראל וייס: בין יתר הפעולות שלהם הם גם מדריכים ומכשירים מטפלים.
ישראל וייס: הם למעשה הפרויקטור שזכה במכרז של משרד הבריאות.
ישראל וייס: הם עושים עבודה נאמנה עם אנשי מקצוע.
ישראל וייס: לפני הסיכום אני אציין – אולי זה יהיה חדש – שמשרד מבקר המדינה נמצא בימים אלה בעיצומה של בדיקה על היערכות הרשויות המקומיות לטיפול בנפגעי חרדה בעת חירום בכל רחבי הארץ, בדגש על צפון הארץ ודרומה.
ישראל וייס: אנחנו נמצאים ברשויות, בקופות החולים, בבתי החולים, במשרד הבריאות, בכל מקום, ואוספים חומרים ונתונים, לרבות במרכזי החוסן וכו'.
שלמה קרעי: איך אתם מתייחסים במסגרת הביקורת החדשה לעניין הזה שהזכרת קודם?
ישראל וייס: ברשותך, אני אתייחס לזה בסוף.
ישראל וייס: אני חייב להגיד שאנחנו מנועים מלדבר על זה עכשיו.
ישראל וייס: הדוח עוד לא נכתב, אנחנו אוספים חומר ואנחנו לא יכולים לתת מידע, מה גם שהגופים המבוקרים לא נמצאים.
זיאד אסעד: עכשיו אנחנו בשלב איסוף החומרים.
זיאד אסעד: בגלל הקורונה היה עיכוב מסוים.
זיאד אסעד: אנחנו מתייחסים לחלק מההיבטים שעלו בדוח הקודם.
שלמה קרעי: בין השורות שלך היה נשמע שיש ביקורת לא פשוטה.
ישראל וייס: זו לא הייתה הכוונה, אבל המבין יבין.
ישראל וייס: עם כל הכבוד, אנחנו מנועים.
ישראל וייס: בסיכום כתבנו: משרדי הממשלה, רשויות מקומיות וארגוני המגזר השלישי מפתחים מנגנוני התערבות ראשוניים ומיידיים.
ישראל וייס: זה מאוד חשוב.
ישראל וייס: ברור שלמענה הראשוני יש משקל רב.
ישראל וייס: מדברים על כ-90% מנפגעי החרדה שחוזרים למוטב.
ישראל וייס: אבל אם חס וחלילה זה ממשיך, טיפול בפוסט טראומה שווה בערך את כל הטיפול מבחינת עלויות; המת"נים היו למעשה חלק ממערך הטיפול הראשוני בעת חירום; היעדר רישום ודיווח מלאים על הטיפול מנע ממשרד הבריאות ומהרשויות המקומיות לקבל מידע חיוני לצורך מילוי תפקידם; ציינו שעל הגורמים המעורבים בטיפול בנפגעי החרדה להתוות מדיניות משותפת ומתואמת שתאפשר טיפול מיטבי לנפגעי חרדה בעתות חירום.
ישראל וייס: בדוח שיתפרסם באמצע השנה הבאה אנחנו נתייחס גם למדיניות ולעניינים שנעשו.
ישראל וייס: אני לא יכול להרחיב כמובן, אבל אנחנו נתייחס; אנחנו מציינים בחיוב את פעילותו של משרד החינוך בתחום האיתור והטיפול בילדים נפגעי חרדה לאחר המבצע; ציינו את הנחיצות בהפעלתו של מערך החינוך ברשויות המקומיות – כמובן שרשות מקומית היא רשות חינוכית ויש לה את כל האמצעים לשיתוף הפעולה – כחלק מהיערכות והתנהלות בעת חירום, בכל הנוגע לאיתור ילדים ובני נוער נפגעי חרדה לטיפול בהם.
ישראל וייס: אני אוסיף שבחוזר מנכ"ל משרד החינוך יש חוזר מיוחד: הפעלת צל"ח בבתי ספר – צוות לשעת חירום – והם מתייחסים גם לנושא הזה.
שלמה קרעי: תודה רבה לכם, זיאד וישראל.
שלמה קרעי: אני מבקש לפתוח את הדיון עם נציגים מהרשויות המקומיות.
שלמה קרעי: אני אשמח אם הנציגים יתייחסו גם להיבט של משבר הקורונה שאנו בתוכו.
שלמה קרעי: יש רשויות שבהן יש יותר חרדה, המגפה משתוללת שם יותר ואחוזי התחלואה גבוהים יותר.
שלמה קרעי: אני מבקש לדעת אם ברשויות נערכו או נערכים גם לנושא הטרור והביטחון וגם לנושא שאנחנו חווים בתשעת החודשים האחרונים וכן את סטטוס הטיפול.
ישראל וייס: ברשותכם, עוד הערה אחת לעניין המימון.
ישראל וייס: אני רוצה לציין את נוהל חרדה של המוסד לביטוח לאומי שהתחיל בשנת 2007 או 2008.
ישראל וייס: זה גורם שמממן בין 12 ל-24 טיפולים לנפגעי חרדה, אבל רק כתוצאה מאירועים ביטחוניים.
ישראל וייס: שוב, אפשר לציין את זה לחיוב.
ישראל וייס: זה נשמט ממני קודם, אבל מגיע להם.
שלמה קרעי: כל השאלה היא למה עדיין לא קמו מרכזי חוסן בכל המקומות שזקוקים להם.
ישראל וייס: יש ועדת חוסן עליונה שהוקמה על ידי משרד הבריאות.
שלמה קרעי: נציגת עיריית נתיבות – השכנה שלנו, של שדות נגב, נמצאת 8 ק"מ מגבול עזה – מרים דידי, בבקשה.
מרים דידי: שלום לכולם.
מרים דידי: אני מנהלת אגף הרווחה בעיריית נתיבות.
מרים דידי: אני שמחה להיות במפגש הזה, כי הוא מאוד משמעותי וחשוב בטיפול בכל נפגעי החרדה.
מרים דידי: קודם התייחסתם לנושא החינוך, אבל משרד החינוך נותן שירותים לילדים עד גיל 18, אבל פה בעיר יש לנו גם אוכלוסיות אחרות שזקוקות לסיוע, ליווי ותמיכה וייעוץ, בעיקר-בעיקר בתקופות של פיגועים ביטחוניים, אבל גם בתקופת הקורונה.
מרים דידי: אנחנו עובדים בשיתוף מחלקת החינוך ואגף שפ"י אצלנו ונותנים מענה לאוכלוסיות שזקוקות.
מרים דידי: מייד עם תחילתו של אירוע ביטחוני אנחנו פותחים את מרכז הדחק.
מרים דידי: בהתחלה מרכז הדחק שלנו לא היה ממוגן וזה היה חסר תועלת להביא אנשים נפגעי חרדה למקום שאינו ממוגן.
מרים דידי: זה אחד הדברים שהעליתי בפני ישראל וייס, נציג משרד מבקר המדינה, כיוון שאי אפשר להביא אנשים שנמצאים ברגע זה במצב חרדה למקום לא ממוגן.
מרים דידי: תודות למשרד הרווחה שמיגנו לנו את המקום הזה בעלות של כמיליון שקלים, היום המקום ממוגן יותר.
מרים דידי: נכון שהוא לא הכי טוב שבעולם, הוא לא מרכז חוסן ולא מרכז דחק כמו שהיה צריך להיות, אבל כרגע זה מבנה שניתן לתת בו שירות.
מרים דידי: בנתיבות אין מרכז חוסן ואנחנו לא נותנים שירות הולם ומקצועי לאוכלוסייה שצריכה לקבל את השירות הזה, וחבל.
מרים דידי: חבל, כי העזרה המיידית לאנשים שנפגעים, ממש בחצי שעה או השעה הראשונה, היא משמעותית מאוד לשיקום ולקיצור כל תהליכי השיקום של האנשים.
מרים דידי: לא תמיד אנחנו מצליחים להגיע, גם בגלל שאין מקום, גם בגלל שאין מספיק כוח אדם מקצועי, גם בגלל שאין את כל המשאבים, ובעיקר-בעיקר בגלל שאין מרכז חוסן שייתן את המענה.
מרים דידי: כמעט שלא היו טיפולים רגשיים בעיר.
מרים דידי: בשנה האחרונה קיבלנו קצת כסף מאיזשהו גורם נוסף והפנינו לשם אנשים שמקבלים טיפול רגשי, גם במסגרת נט"ל וגם בעקבות פנייה שלנו לאמונה, ארגון שיש לו אנשי מקצוע, אליהם אני מפנה גם אוכלוסייה מבוגרת יותר שצריכה את הטיפול הזה בנפגעי חרדה.
מרים דידי: אני מקווה שסוף-סוף יהיה מרכז כזה בנתיבות, שאולי יכול להיות גם אזורי, שייתן את המענה לסביבה הקרובה, כי בעתות חירום המספרים גדלים ונשארות אחר כך הרבה עכבות שצריך להמשיך ולטפל בהן.
מרים דידי: כולנו ביחד נמצאים באותה סירה וצריך לדאוג למענים האלה.
מרים דידי: טוב שזה יהיה עכשיו, כשהתקופה יחסית רגועה, ולא להמתין חלילה לתקופות קשות יותר שלעתים מגיעות אלינו.
שלמה קרעי: מה לדעתך החסם שמונע הקמה של מרכז חוסן בנתיבות?
שלמה קרעי: לעירייה יש מבנה?
מרים דידי: לנתיבות יש בעיה קשה של מחסור במבני ציבור.
מרים דידי: אני מצטערת להגיד לכם, אני בעצמי מפעילה מועדוניות לילדים – מדובר בילדים ממשפחות בעייתיות, מורכבות, שהילדים לא יכולים להיות בבית, בעצם צעד אחד לפני שאני מוציאה את הילדים האלה מהבית.
מרים דידי: אני מנסה לעשות גם טיפול בתוך המשפחה וגם לתת מענים לילדים האלה בתוך הקהילה כדי למנוע הוצאתם מהבית, כי הוצאה של ילד כזה מהבית כרוכה בעלויות אסטרונומיות למדינה והרבה פעמים גם פוגע בילד שלא יכול להיות בקהילה שהוא מכיר ושמטיבה איתו.
מרים דידי: אם אני מפעילה מסגרות כאלה במקלטים, תארו לעצמכם שבעת חירום המקומות האלה הופכים להיות לשימוש הציבור והילדים יוצאים החוצה ולכן אני לא יכולה להפעיל בחירום את המסגרות, כיוון שאין לי מקום.
מרים דידי: לא רק זאת, אחר כך אני מקבלת את המקומות האלה הרוסים לגמרי וצריך להשקיע עוד פעם זמן וכסף כדי לשפץ אותם.
מרים דידי: זו פשוט קטסטרופה, צריך לחשוב ולתת את הדעת על כל המרכיבים של הבעיה.
מרים דידי: אם יהיה מרכז חוסן ראוי, עם חדרי טיפול, עם מקום לעבודה קבוצתית ולעבודה טיפולית פרטנית, גם עם פסיכיאטר ופסיכולוגים שיהיו במקום, נוכל גם למזער את הנזקים, גם לתת מענה טוב וסוף-סוף גם יהיה משהו אזורי, משמעותי, כדי שנוכל לתת את השירות לכולם, לאו דווקא לילדים שמקבלים סיוע מנט"ל.
מרים דידי: בנתיבות אין מבני ציבור.
מרים דידי: בעיר שלנו אין שום דבר, אין מקומות פנויים שהיינו יכולים לשפץ כדי לתת שירות.
מרים דידי: צריך לזכור שאנחנו עיר בהתפתחות עצומה, גדלה בקצב של בין 4 ל-5 אחוזים.
מרים דידי: יש לנו גם הרבה משפחות ברוכות ילדים והרבה פעמים ההורים חסרי אונים ואנחנו מחויבים לחשוב על המשפחות האלה ולכן חשוב שיהיה לנו מרכז חוסן כמו שצריך.
שלמה קרעי: כלומר, גם אם מקבלים היום את כל האישורים להקמת מרכז חוסן, זה לא דבר מיידי, ייקח שנה וחצי-שנתיים עד להקמה.
מרים דידי: אני יודעת שבמהלך 10 שנים אנחנו במשא ומתן עם מדינת ישראל להכיר בצורך להקים מרכז חוסן.
מרים דידי: כתבנו עשרות מכתבים, יחיאל פנה למשרד הביטחון, למשרד הקליטה, למשרד החינוך, למשרד הרווחה ולכולם, כדי שכל אחד יממן חלק מסוים ונבנה את המקום הזה.
מרים דידי: לא הצלחנו בעניין הזה.
מרים דידי: לפני כשנה הייתה ועדת גרוטו ואני יודעת שאישרו לנו מרכז חוסן בנתיבות, אבל בשלב הזה אני לא רואה שזה קורם עור וגידים, חוץ מאשר קבלת החלטה.
ישראל וייס: מרים, תודה.
ישראל וייס: אני חייב לציין את המסירות של גברת דידי ושל שועא, מנהלת השפ"ח.
ישראל וייס: ביקרתי שם לאחר המבצע והן אמרו: ישנו פה במקלט של השפ"ח וטיפלנו בילדים.
ישראל וייס: מסירות ראויה לשמה.
ישראל וייס: אנחנו כמובן בקשר איתן גם היום.
ישראל וייס: אני אציין עוד בעניין המימון של מרכזי החוסן, אדוני היושב-ראש.
ישראל וייס: תקציב מרכזי החוסן אינו חלק מבסיס התקציב של מדינת ישראל, אלא מאושר כל שנה בהחלטת ממשלה.
ישראל וייס: אני לא ארחיב, יש הרבה גורמים שרואים בזה בעייתיות, אבל זה לפתחכם.
שלמה קרעי: יושב-ראש מרכז המועצות האזוריות שי חג'ג', בבקשה.
שי חג'ג': שלום, אדוני היושב-ראש.
שי חג'ג': הצטרפתי לדיון קצת באיחור, הייתי בדיון אחר, אני מתנצל.
שי חג'ג': שמעתי את הסיפא של הדברים של מרים דידי ואני חושב שהיא צודקת במאה אחוז.
שי חג'ג': בכלל, כל ההחלטה לגבי עוטף עזה, שנקבעה לפני עשרים שנה, של השבעה ק"מ, היא ממש לא רלוונטית, בטח לא היום.
שי חג'ג': הטיל לא יודע להפריד בין שבעה ק"מ לשמונה ק"מ.
שי חג'ג': מועצה אזורית מרחבים נמצאת במרחק שבעה ק"מ ו-100 מטר ולכן היא אינה מוגדרת עוטף.
שי חג'ג': יש לנו יישובים, כמו ניר משה או ניר עקיבא או שבי דרום, שנמצאים במרחק שבעה ק"מ ו-100 מטר.
שי חג'ג': אין לנו שום שירות שמאפשר טיפול בילדים.
שי חג'ג': גם אם אני אקח את שירות השפ"ח שלנו, הוא כולל בסך הכול שני פסיכולוגים, וזה במועצה של כמעט 14,000 תושבים, באזור מאוד-מאוד מורכב.
שי חג'ג': לא צריך לספר לכם איזה רגרסיה יש אצל הילדים ברגע שיש רק אזעקה, אפילו אזעקת שווא, כל הטיפול שעברו הילדים לא משנה וצריך לחזור אחורה ולהתחיל את הטיפול מחדש.
שי חג'ג': אני מדבר איתכם לא רק על ילדים קטנים, אלא בני 13, בני 14, שגדלו לתוך התהליך הזה, לתוך המקום הזה.
שי חג'ג': לכן מרכזי חוסן זה כבר לא לוקסוס, זו לא בקשה שהיא אקסטרא, אלא טיפול יום-יומי בילדים שלנו.
שי חג'ג': פנינו לא מעט בהקשר הזה, כמו שעשה ראש עיריית נתיבות, ובאופקים זה אותו סיפור.