GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עפר שלח: אני חושב שהדבר אולי הכי חשוב שאמרת הוא זה שאמרת אותו בסוף.
עפר שלח: כי אתם מסוגלים לנטר ברמה של בית ספר - -
עפר שלח: - - במסגרת זה שכל העסק הזה שחיים עם הקורונה, עד שלא יעברו לפתרונות דיפרנציאליים וימשיכו לזרוק שמיכות רחבות, ייגרם נזק אדיר.
עפר שלח: הרי זה ברור לכולם.
עפר שלח: אם אתם מסוגלים לזה, זו תרומה מאוד חשובה.
עפר שלח: אני רוצה לעבור לשטח.
מאיר כהן: תודה רבה, עופר.
עופר רימון: עפר, זה בסדר, אם אני ארד מהדיון?
עופר רימון: כי אני בכל כך הרבה אופרציות פה.
עופר רימון: אנחנו צריכים להתארגן.
מאיר כהן: עופר, אתה יכול להוסיף במשפט, חשוב, לגבי היישובים הבדואים בדרום?
עופר רימון: לגבי היישובים הבדואים בדרום, כמובן, כשאנחנו מתחילים לחלק את המחשבים, אנחנו נותנים תיעדוף - - - ואנחנו נתחיל את החלוקה מהמקומות הכואבים והקשים.
עופר רימון: אני גם רוצה לעדכן אתכם שכשאנחנו אוספים את המחשבים, אנחנו אוספים נתון.
עופר רימון: כל בית ספר עשה מיפוי.
עופר רימון: לכמה תלמידים אין מחשב זמין ללמידה בבית.
עופר רימון: לכמה תלמידים אין אינטרנט ואין גישה לאינטרנט בבית.
עופר רימון: וכמה תלמידים גם וגם.
עופר רימון: כל בית ספר שמקבל את המחשבים גם נותן לנו את הנתון הזה.
עפר שלח: אוקיי, עופר.
עופר רימון: ואנחנו עושים כל הזמן את הערכות המדויקות לפי הנתונים האלה.
מאיר כהן: הייתי חוזר איתך בזמן 20 שנה אחורה כשאני הייתי מנהל.
עפר שלח: עופר רימון, תודה רבה.
עופר רימון: תודה לכם ובהצלחה לכולנו.
עפר שלח: אני רוצה בזה אחר זה כמה מהיוזמות שקיימות בשטח לראות את הזווית שלהם.
עפר שלח: תעלו את נועם שי, בבקשה.
נועם שי: שלום.
עפר שלח: את ביוזמה שנקראת "מתחשבים".
עפר שלח: ספרי לנו מה זה.
עפר שלח: ספרי לנו את זווית הראייה שלהם.
נועם שי: נעים מאוד לכולם.
נועם שי: שמי נועם.
נועם שי: אני מנהלת את היוזמה הלאומית "מתחשבים".
נועם שי: אני עובדת בפורום הכלכלי-חברתי, - - - המגזר העסקי.
נועם שי: ובעצם להשלים פה את מה שעופר אמר.
נועם שי: זה בשיתוף פעולה גם עם משרד החינוך וגם עם כל מיני שותפים שיושבים פה בדיון.
נועם שי: דרך המגזר העסקי הבאנו איזשהו פתרון שהוא מהיר, חברתי וסביבתי, לבעיה של מכשירי קצה לילדים בגיל חינוך ללא מחשב בבית.
נועם שי: כמו שאמרה לכם, מחשב שני ומחשב שלישי, כדי באמת לתת פתרון אמיתי אבל שהוא גם ל טווח רחוק.
נועם שי: הוא לא - - - לחודשיים הקרובים, אלא לראות את הדרך קדימה.
נועם שי: מחשבים בבתים זה חשוב, בכל מקרה, לפני הקורונה ואחרי הקורונה.
נועם שי: אז בשלושה החודשים האחרונים אנחנו הקמנו איזושהי אופרציה של שיתוף פעולה בין המגזר העסקי למגזר השלישי, למשרדי הממשלה, ובחסותו של נשיא המדינה.
נועם שי: ובעצם אנחנו היום אוספים מחשבים משומשים.
נועם שי: אנחנו בונים מערך הפעלה שמבוסס על משאב קיים.
נועם שי: בישראל קונים בכל שנה מיליון מחשבים.
נועם שי: מיליון.
נועם שי: יוצאים לשוק מאוד אלפים שהם טובים ואפשר להשתמש בהם.
נועם שי: יצרנו מערך שאוסף מחשבים משומשים גם מאנשים פרטיים, מהבתים, בעזרת אלפי מתנדבים שעובדים בחודשים האחרונים.
נועם שי: אנחנו אוספים גם מחברות עסקיות שכבר התחייבו לתרום קבוע בכל שדרוג וחילוף בחברה שיש אחת לשנתיים או שלוש שנים ברוב החברות העסקיות.
נועם שי: וממשרדי הממשלה שכבר תרמו אלפי מחשבים.
עפר שלח: על כמה יחידות שמתם יד כרגע?
נועם שי: מה אמרת?
עפר שלח: סדר גודל של כמה יחידות שמתם יד כרגע?
נועם שי: יפה.
נועם שי: עם האופרציה יום, עם התמיכה שאנחנו מקבלים היום, אנחנו מסוגלים לחלק בין 10,000 ל-15,000 מחשבים עד סוף דצמבר.
נועם שי: אנחנו עובדים כחודשיים.
נועם שי: חילקנו כבר 2,000 מחשבים.
נועם שי: יש לנו 15 מעבדות שמפוזרות בכל הארץ.
נועם שי: מעבדות של חברות עסקיות ושל העמותות, שבהתנדבות משדרגות מחשבים, קונות SSD, מתקינות בכל המחשבים משלימים עם מסך, מקלדת, עכבר, מצלמה, מיקרופון, מערכת הפעלה מלאה למחשב.
נועם שי: ואנחנו מחלקים את המחשבים גם בעזרת מערך מתנדבים לרשויות המקומיות, לבתי הספר, שמחלקים לבתים של התלמידים עצמם.
נועם שי: ולא בהשאלה.
נועם שי: זה מחשב שמגיע לבית של תלמיד.
עפר שלח: עכשיו, מי קובע לאיזה ילד יגיע המחשב?
נועם שי: כבר ביום הראשון יצרנו שיתוף פעולה עם משרד החינוך, שיושבת פה אינה שנמצאת כאן בדיון, והם מעבירים בשיתוף פעולה עם הרשויות רשימות מסודרות של תלמידים, ואנחנו מחלקים על בסיס הרשימות האלה בתיעדוף שהוא לאומי ורואה את התמונה הרחבה.
נועם שי: למעשה, יש פה פתרון הוליסטי שיודע לראות את התמונה ואת כל הצורך ולחלק לפי זה.
נועם שי: והפוטנציאל הוא אדיר.
נועם שי: אם אנחנו נדע לקחת את הפלטפורמה הזאת שכבר קיימת ועובדת, והעסקים בפנים והעמותות בפנים, והממשלה תגיד: אנחנו עוד יותר בפנים – אנחנו נוכל להגביר את קצב החלוקה של המשאב הקיים מ-15,000 עד סוף דצמבר גם עד 30,000.
נועם שי: זה כבר עובד בפועל.
נועם שי: אבל צריך לקבל איזושהי החלטה שאומרת: יש פה פלטפורמה לאומית אחת, שאגב, גם אחינועם חברים בה, וגם עורך הדין עוז חיים שאיתנו באיזשהו שיתוף פעולה.
נועם שי: יש פה ריכוז של כל השחקנים סביב שולחן אחד כדי לפתור את הבעיה הזאת אחת ולתמיד, וזה אפשרי.
עפר שלח: יפה אמרת.
עפר שלח: ואני מקווה שהדברים גם נשמעים אצל הגורמים הממשלתיים.
עפר שלח: ובאמת תעלו את עוז חיים, בבקשה.
עוז חיים: כן שלום.
עפר שלח: אהלן, עוז.
עוז חיים: שלום.
עוז חיים: תודה רבה על זכות הדיבור וגם תודה רבה על הדיון החשוב הזה.
עוז חיים: אני רק אצטרף לדברים החשובים שאמרה נועם שי, שאני כבר מכיר את הפעילות הכל כך כל כך חשובה שלה.
עוז חיים: אני רק אגיד כמה מילים.
עוז חיים: אני גם יזם חברתי, עוסק הרבה מאוד בנושא של פערים דיגיטליים, וגם אני הקמתי מיזם שנקרא "מחברים את ילדי ישראל".
עוז חיים: ועד כה חילקנו מאות מחשבים, מעל ל-500 מחשבים.
עוז חיים: המצוקה היא מאוד מאוד גדולה.
עוז חיים: אני שומע את הדברים שאמר ד"ר רימון.
עוז חיים: אני גם שמעתי אותו אומר את זה בוועדות אחרות.
עוז חיים: יש פער מאוד מאוד גדול בין היערכות הגדולה או בין התוכניות הגדולות.
עוז חיים: וגם אני כאבא לילדים מרגיש שמשרד החינוך קצת ויתר על שנת הלימודים הנוכחית הזאת.
עוז חיים: ולצד רכישה של מחשבים, שאגב המכרז יצא רק בספטמבר השנה, הם פשוט העדיפו להגיד: יש לנו הרבה מאוד תוכניות.
עוז חיים: אבל מה קורה השנה?
עוז חיים: מה קורה לאותם מאות אלפי תלמידים?
עוז חיים: והם מדברים על 150,000 מחשבים שהם רוצים לרכוש.
עוז חיים: חברים, המצוקה היא הרבה יותר גדולה.
מאיר כהן: חיים, אנחנו הבנו ממנו שהמחשבים נמצאים כבר בארץ.
עוז חיים: המחשבים עדיין לא נמצאים בארץ.
עוז חיים: המחשבים נמצאים בייצור.
עוז חיים: יש יעדים, לדעתי - - -
מאיר כהן: אתה אומר דבר הפוך ממה שהוא אמר.
עפר שלח: הוא אמר ש-75,000 יחולקו עד ראשון בינואר.
עפר שלח: הוא לא בדיוק אמר איפה בשרשרת המזון זה נמצא כרגע.
מאיר כהן: כמדומני, הוא אמר שהם בארץ.
עוז חיים: אני מאוד בעד התוכניות האלה.
עוז חיים: וכמובן, זה חיובי.
עוז חיים: אנחנו מרשתים את בתי הספר.
עוז חיים: זה משהו שייחלנו לו.
עוז חיים: אני קצת חושב שהתחזיות האלה הן אופטימיות.
עוז חיים: ולכן אני רוצה גם לשאול: מדוע לא נבחנות חלופות מיידיות?
עוז חיים: אני חושב שהיוזמה גם של "מתחשבים" וגם יוזמות כמו שאני עושה, שהמדינה תיקח בעלות - - -
עפר שלח: שהיא מה?
עפר שלח: תתאר לנו אותה.
עוז חיים: סליחה?
עפר שלח: היוזמה שאתה מעורב בה, מה היא?
עוז חיים: ככה.
עוז חיים: מה שאני עושה, וזה מאוד דומה למה שגם "מתחשבים" עושים, הוא לקשר ולחבר בין תורמים שהם גם במגזר הפרטי וגם במגזר העסקי.
עוז חיים: יש הרבה מאוד מחשבים.
עוז חיים: אנשים מאוד מעוניינים להעביר את המחשבים שלהם.
עוז חיים: אנחנו משמשים את המחשבים ומחלקים אותם לפנימיות, לכפרי נוער, לילדים ונוער בסיכון, לבתי ספר.
עוז חיים: אני רוצה להגיד לכם שבכל יום אני מדבר עם מורות ועם יועצות ועם מנהלים, שימו לב, הם מקוששים מחשבים.
עוז חיים: הם מתחננים אליי ואומרים לי: תקשיב, יש לנו ילדים בכיתה שאין להם איך ללמוד.
עוז חיים: אנחנו לא רואים אותם בשיעורים.
עוז חיים: אנחנו יודעים שהם לא לומדים.
עוז חיים: ואנחנו לא רוצים שהם יישארו מאחור.
עוז חיים: אלה מורים בשדרות.
עוז חיים: לפני כמה ימים סייעתי למורה בשדרות עם שישה תלמידים, שהלכנו אחד-אחד וחילקנו להם לֶפְּטוֹפּים.
עוז חיים: זו הדרך היחידה שלהם ללמוד.
עוז חיים: אז יש לי הרבה מאוד כבוד למשרד החינוך.
עוז חיים: אבל אני חושב בנקודה הזאת הם פספסו.
עוז חיים: לכן גם פה בוועדה החשובה הזאת של ביקורת המדינה, אני חושב שצריך גם לשאול את השאלות:
עוז חיים: מדוע לא נבחנות החלופות האלה לפתרון מיידי עכשיו?
עוז חיים: ואני חושב שהחלופה שאנחנו מציעים, המגזר הפרטי, גם יוזמת "מתחשבים" וגם יוזמות כמו שלנו עם הרבה מאוד ידע וניסיון מהשטח אפשר ביחד להקים מערך איסוף ממשלתי עם החלטת ממשלה, שבאבחת החלטת אחת תאסוף מאוד אלפי מחשבים.
עוז חיים: ואני מאוד מקווה שמהוועדה הזאת תצא הקריאה הזאת.
עוז חיים: תודה.
עפר שלח: האחרונה בסבב הזה – עורכת הדין רוני מלכאי מהפורום הציבורי, בבקשה.
רוני מלכאי: שומעים אותי?
רוני מלכאי: סליחה.
עפר שלח: עכשיו שומעים, כן.
רוני מלכאי: שלום לכולם.
רוני מלכאי: תודה רבה על הזכות לדבר.
רוני מלכאי: תודה לך, עפר שלח, באמת על האפשרות הזאת לדבר בפורום הזה.
רוני מלכאי: אני חייבת להגיד שאני מצטרפת למה שאמרו כאן "מתחשבים" ועוז חיים, שאני עובדת איתו בשיתוף פעולה.
רוני מלכאי: אני מנכ"לית ארגון שנקרא: פורום הציבורי, כפרי הנוער והפנימיות.
רוני מלכאי: אנחנו גייסנו מתחילת משבר הקורונה 1,600 מחשבים חדשים ומשומשים.
רוני מלכאי: גייסנו חצי מיליון שקלים והעברנו את כל המחשבים לילדים בכפרי נוער ובפנימיות.
רוני מלכאי: אבל מה עושים עם ילדים שנמצאים בבית ואין להם ארגון כמו הפורום הציבורי, ואין את עוז חיים ואין את "מתחשבים"?
רוני מלכאי: המדינה, סליחה, אבל המלך הוא עירום.
רוני מלכאי: אני אומרת את זה ככה באופן חד-משמעי, כי אלינו מגיעות עשרות פניות בשבוע ממשפחות, שלא קשורות לילדי פנימיות וכפרי נוער, ומבקשות מאיתנו לתרום להם מחשב.
רוני מלכאי: ולצערנו הרב, אין לנו מספיק מחשבים.
רוני מלכאי: דיבר כאן על זה שקשה מאוד לרכוש מחשבים כי הגבולות סגורים וכל מיני תירוצים כאלה.
רוני מלכאי: סליחה, אלה תירוצים, כי אנחנו, בפורום הציבורי, קנינו מחשבים דרך אלקטרה והבאנו אותם דרך סין.
רוני מלכאי: הבאנו אותם מסין תוך חודש.
רוני מלכאי: תוך חודש רכשנו מחשבים דרך חברת אלקטרה, שהיא חברה ישראלית, והמחשבים היו פה תוך חודש, וחילקנו אותם לילדים בכפרי הנוער ובפנימיות.
רוני מלכאי: המיזם שלנו נקרא: מחשב אחד משנה עולם.
רוני מלכאי: ואנחנו מקבלים תגובות מדהימות מהילדים בפנימיות, שהצלנו להם את החיים.
מאיר כהן: רוני, כל התלמידים נמצאם בכפרי הנוער?
מאיר כהן: או שהם בבתים שלהם?
רוני מלכאי: לא.
רוני מלכאי: כרגע הם נמצאים כי זו החלטה של משרד החינוך.
רוני מלכאי: ושלום, חבר הכנסת מאיר כהן.
רוני מלכאי: קודם כול, אני מאוד שמחה שאתם מעלים את הנושא, כי זה נושא אקוטי.
רוני מלכאי: מדברים פה על כל כך הרבה נושאים שקשורים לחינוך ושוכחים את זה שיש ילדים שיושבים חודש בבית.
רוני מלכאי: חודש.
רוני מלכאי: ולא למדו בזום מכיוון שאין להם מחשב.
מאיר כהן: אין להם.
רוני מלכאי: אנחנו מדברים על מחשב, שזה המוצר הכי בסיסי שיש.
רוני מלכאי: יש ילדים שאין להם מחשב בבית והם לא לומדים חודש.
רוני מלכאי: ודיברתם קודם על הפערים החברתיים והלימודיים המאוד משמעותיים שייפתחו בעקבות משבר וירוס הקורונה.
רוני מלכאי: אי-אפשר יהיה להחזיר את הגלגל אחורה.
רוני מלכאי: ואם לא נתעורר היום, המצב יהיה מאוד מאוד בעייתי בהמשך.
רוני מלכאי: ואני מדברת אלינו כעמותה קטנה שעשתה כל כך הרבה בחצי השנה האחרונה.
רוני מלכאי: וכמו שאמרתי, גייסנו 1,600 מחשבים לבד.
רוני מלכאי: לבד.
רוני מלכאי: זה אני ועוד מתנדב.
רוני מלכאי: וגייסנו חצי מיליון שקלים.
רוני מלכאי: ואת זה המדינה יכולה לעשות.
רוני מלכאי: יש לה הרבה יותר כוח מעמותה כמו שלנו, מ"מתחשבים" ומעוז חיים.
רוני מלכאי: אני גם מצטרפת לקריאה של עוז חיים שאומרת: חייבת לצאת מכאן איזושהי החלטה אופרטיבית, משהו פרקטי, לחייב את המדינה פשוט להעביר מחשבים לילדים בבתים.
רוני מלכאי: הם לא לומדים חודש.
רוני מלכאי: חודש הם לא לומדים.
רוני מלכאי: תודה רבה.
עפר שלח: מאה אחוז, רוני.
מאיר כהן: תודה, רוני.
עפר שלח: אני רוצה לקבל תגובה לכל מה ששמענו עד עכשיו שוב מהנהגת ההורים הארצית.
עפר שלח: זאב גולדבלט או צופית גולן, מי שייתן.
עפר שלח: אני מבין שזאב התחבר.
צופית גולן: אני.
עפר שלח: צופית?
צופית גולן: אני הכתובת הפעם.
עפר שלח: הייתה נציגה.
עפר שלח: ראיתי קודם נציגה של מועצת התלמידים הארצית יושבת איתך שם.
צופית גולן: אז אני רוצה לחלק את הדברים שלי לכמה דברים.
צופית גולן: קודם כול, אני שמעתי עכשיו את הדוברים האחרונים, ואני באמת מאוד נפעמת מרוח ההתנדבותית.
צופית גולן: אני יכולה להגיד שרק בעיר שלי אנחנו עושים בדיוק את אותו דבר.
צופית גולן: כל יום אנחנו רואים בהנהגה הארצית קבוצות שמתארגנות, אוספות מחשבים, משפצות אותם על חשבונן ותורמות.
צופית גולן: באמת, עם כל הערכה שלי לכולנו על כל מה שאנחנו עושים, אני שואלת אתכם, אתם, הגוף המחוקק: איפה הממשלה?
צופית גולן: איפה המשרד שאחראי על זה?
צופית גולן: לא יכול להיות שאנחנו צריכים להיכנס לתוך הנעליים.
צופית גולן: זה לא התפקיד שלנו.
צופית גולן: ואני הקשבתי לעופר קשב רב.
צופית גולן: א', אני לגמרי מזמינה אותו לנהל איתי שיח.
צופית גולן: אני אביא לו המון דוגמאות, אם הוא רוצה, על איך לעשות את זה אחרת, טוב יותר, נכון יותר, מתאים יותר.
צופית גולן: שיבחר איזו דרך שהוא רוצה, אני אשמח לקיים איתו שיחה גם פנים מול פנים וגם בזום, הכול עובד.
צופית גולן: אני לא יודעת אם לכם הוא היה קטוע או רק לי, אבל לי הוא היה קטוע תוך כדי, וגם אחת הדוברות, הדוברת האחרונה.
צופית גולן: ככה הילדים שלי שומעים את זה בזום.
צופית גולן: ככה לא לומדים.
צופית גולן: ושמעתי גם את מה שעופר אמר.
צופית גולן: רשמתי לעצמי.
צופית גולן: הוא אמר שחלק יגיעו בינואר וחלק יגיעו באוגוסט, ואולי הם יצליחו להקדים את לוחות הזמנים.
צופית גולן: בפעם האחרונה שהסתכלתי, הבגרויות מתחילות בינואר.
צופית גולן: וחלקן יהיו במהלך מאי-יוני.
צופית גולן: ושנת הלימודים מסתיימת ביוני.
צופית גולן: אז מחשב שיגיע באוגוסט או יקדים את זמנו ליולי, לא עזר לי.
צופית גולן: הוא גם זרק פה המספרים.
צופית גולן: את ה-150,000 ועוד 60,000.
צופית גולן: ואז אולי הם יגיעו לגם ל-300,000 תלמידים.
צופית גולן: אנחנו זוכרים מתוך כמה?
צופית גולן: כי יש משהו שקורה לי יותר מדי בוועדות לאחרונה, וזה שזורקים מספרים אבסולוטיים.
צופית גולן: ואז חושבים שאם זורקים מספר שהוא מאוד מאוד גדול זה עושה המון המון רושם.
צופית גולן: השאלה היא תמיד מתוך כמה.
עפר שלח: צופית, השאלה היא לא זה שיש 2.4 מיליון תלמידים במערכת החינוך; השאלה היא כמה מתוכם זקוקים למחשב / לחיבור לאינטרנט או לשניהם.
עפר שלח: לכם יש נתונים על הצורך האמיתי בשטח?
צופית גולן: יש לנו חלק מהנתונים.
צופית גולן: אין לנו את הכול, כי, למשל, הסקר שאני הרצתי רק לפני שלושה שבועות הוא סקר שרץ רק במדיה החברתית.
צופית גולן: כלומר, מי שאין לו לא יכול לענות לי בכלל.
צופית גולן: וגם שם מדווח על חוסרים.
צופית גולן: וכמו שאמרו לפניי, אם יש רק מחשב אחד, זה לא עוזר לי.
צופית גולן: השאלה שצריכה להישאל היא שאלה מדויקת יותר: כמה ילדים יש לך?
צופית גולן: וכמה מחשבים יש לך?
צופית גולן: או האם יש לך פס אינטרנט מספיק רחב?
צופית גולן: אני עכשיו איתכם בזום.
צופית גולן: אם זה שיש לי פס רחב שהגדלתי אותו במיוחד בשביל זה – עשיתי סיב אופטי, שילמתי ים של כסף – יש לי ילד אחד שלא נמצא עכשיו בזום, קודם כול, כי התנתק לו ומשהו לא התחבר לו ואימא לא נמצאת שם.
צופית גולן: אז הוא לא בזום.
צופית גולן: אבל אין מספיק פס רחב בבתים.
צופית גולן: ועוד נקודה שאני לא שמעתי את עופר מתייחס, אולי פספסתי.
צופית גולן: וחבל שהוא ירד.
צופית גולן: יש לנו אנשי חינוך שאין להם מחשבים או אין להם רשת אינטרנט מספיקה בבתים.
צופית גולן: אז גם אם יהיה לנו – עכשיו, תוך כדי שאני בוועדה, מסמסת לי אחת החברות: תקשיבי, מה קרה; למורה הייתה הפסקת חשמל באמצע זום; למורה קרסה הרשת באמצע הזום.
צופית גולן: כל שנייה מגיעה הודעה אחרת.
צופית גולן: עכשיו, הצוותים יכולים מאוד להשתדל, מאוד להתאמץ.
צופית גולן: אבל אם אין לצוותים מחשבים, בואו, תעשו את זה משרד החינוך.
צופית גולן: תוודאו שלכל מורה שלכם – הייתה פעם יוזמה: מחשב לכל מורה.
צופית גולן: כל מורה, כל גננת, ויש לה מספיק מחשבים בבית.
צופית גולן: לא כאלה של הילדים.
צופית גולן: שלה.
צופית גולן: שיש לה פס רחב מספיק מתאים.
צופית גולן: הוא דיבר על ההכשרות.
צופית גולן: אני, שוב, באמת נפלא שעושים הכשרות.
צופית גולן: אבל איפה הייתם קודם?
צופית גולן: ההכשרות האלה היו צריכות להיעשות.
צופית גולן: כולנו ידענו במרץ, במאי, ביוני שהקורונה לא הולכת.
צופית גולן: אז עכשיו עושים הכשרות?
צופית גולן: עכשיו עושים מיפוי?
צופית גולן: באמת כאילו.
צופית גולן: אני הקשבתי לו ואני מקשיבה לו כל פעם בוועדה הזו ובוועדה לשלום הילד.
צופית גולן: ואני באמת שואלת את עצמי: מה קורה?
צופית גולן: מה קורה פה?
צופית גולן: 300,000 מחשבים או 300,000 ילדים שימצאו פתרון?
צופית גולן: זה לא פתרון.
עפר שלח: היות שגם הצגת עמדה קודם, שבכלל, אני לא רוצה להגיד כפרה בלימוד מרחוק, אבל התייחסה לצורך לשים גם אותו במקום הראוי לו בתוך שרשרת הלימוד, אם נקרא לה כך.
עפר שלח: הדבר העיקרי שאני יוצא ממנו הוא שכל החוליות האלה פשוט לא מדברות אחת עם השנייה.
עפר שלח: משרד הבריאות עם משרד החינוך.
עפר שלח: משרד הבריאות ומשרד החינוך איתכם כנציגי השטח.
צופית גולן: אני אדייק את זה.
צופית גולן: אני לא כופרת בלמידה מהבית.
צופית גולן: אני אומרת שהיא לא מתאימה לכל הגילים.
צופית גולן: ובגילים הגדולים יותר – שאני מבינה, וכולכם מבינים, וגם כולנו ראינו את הגרפים, אנחנו יודעים שיש שם יותר הדבקה – אנחנו מבינים שהגילים הגדולים של חטיבות, תיכון, יש קושי להביא אותם ונצטרך לשלב היברידי.
צופית גולן: אבל בשביל לשלב בין לבין, צריך שיהיה עם מה לשלב.
צופית גולן: צריך שלמורים שלנו יהיה איך ללמד.
צופית גולן: צריך שיהיה איך ללמוד.
עפר שלח: ברור, צופית.
צופית גולן: אלה שתי פונקציות שלא קיימות פה כרגע.
צופית גולן: אני, שוב, לא מתנגדת.
צופית גולן: אבל, עוד הערה.
צופית גולן: דיברנו על כופרת.
צופית גולן: אני לא כופרת.
צופית גולן: פשוט אנחנו רואים שהנתונים של - - -
עפר שלח: כופרת הייתה מילה לא טובה שלי ותיקנתי את עצמי.
צופית גולן: הכול בסדר.
צופית גולן: פשוט אנחנו רואים שהתיכונים - - -
עפר שלח: צופית, אני רוצה להספיק.
עפר שלח: יש לנו רבע שעה.
עפר שלח: אני רוצה להספיק עוד שניים-שלושה דוברים.
עפר שלח: קודם כול, אני מבקש להעלות את מיכל מנקס ממרכז השלטון המקומי.
עפר שלח: נמצאת?
קריאה: רגע, היא צריכה להפעיל את המצלמה.
עפר שלח: אנחנו רוצים גם לראות אותך, אם אפשר.
מיכל מנקס: אתם רואים?
מאיר כהן: רואים.
עפר שלח: רואים אותך עכשיו היטב.
עפר שלח: אני רוצה לשאול אותך ספציפית על הנקודה שגם עלתה מהדברים של עופר רימון קודם, והיא, שוב, אנחנו מתישהו, וזה היה כבר צריך לקרות מזמן, ואתם בוודאי מרכז השלטון המקומי בעד זה, צריכים להתחיל את חיינו בצורה דיפרנציאלית.
עפר שלח: וזה לא רק מדברים על ערים אדומות או על שכבות גיל אדומות.
עפר שלח: זה לא רק זה.
עפר שלח: אומר משרד החינוך: אני יודע לנטר, ברמה של בית ספר, גם היכולת ללמוד את רמת התחלואה וכן הלאה.
עפר שלח: אתם מחוברים לדבר הזה?
עפר שלח: מרכז השלטון המקומי מכיר את זה?
מיכל מנקס: אז אני שמחה על ההזדמנות.
מיכל מנקס: ואני אחזור גם על מדיניות המרכז וגם על הפעולות שאנחנו עושים.
מיכל מנקס: מרכז השלטון המקומי העביר עמדה בנוגע להחזרה מהסגר של מערכת החינוך.
מיכל מנקס: אנחנו מצויים בקשר עם כל משרדי הממשלה ועם פיקוד העורף, עם ההורים, עם כל הנוגעים בדבר.
מיכל מנקס: עמדתנו ברורה.
מיכל מנקס: צריך להחזיר במיידי את גני הילדים ואת כיתות א', ב'.
מיכל מנקס: אני לא אחזור על הסיבות, אבל זה ברור לכולנו.
מיכל מנקס: בראש ובראשונה, זה לטובת הילדים.
מיכל מנקס: בסוף הקשת, זה פוגע גם בחוסרים שיש, במצוקות שנקלעים אליהן.
מיכל מנקס: ובסוף בסוף, ואני לא בטוחה שזה האחרון, גם להחזיר את ההורים למעגל העבודה.
מיכל מנקס: אז אנחנו נמצאים בכל הוועדות.
מיכל מנקס: אנחנו עכשיו יושבים יחד עם משרד הבריאות ופיקוד העורף כדי לקדם את כל בדיקות הסקר.
מיכל מנקס: אנחנו מקווים שנעשה את זה ביום, יומיים הקרובים ונצא לדרך.
מיכל מנקס: בנוגע לדיפרנציאציה, אין ספק שלא רק שצריך שתהיה אוטונומיה ושתהיה דיפרנציאליות בין הרשויות, אלא גם בתוך הרשויות.
מיכל מנקס: שהרי אנחנו יודעים לנטר מקורות הדבקה ומקומות הדבקה.
מיכל מנקס: לעיתים מדובר בשכונות ואין סיבה שתהיה עצירה של עיר שלמה בגלל שכונה זו או אחרת.
מיכל מנקס: אני אגיד יותר מזה.
מיכל מנקס: אנחנו חושבים שהמדיניות שמשרד הבריאות מבקש לעשות אומרת שאנחנו מתקדמים צעד-צעד.
מיכל מנקס: על זה אין לי ויכוח איתם.
מיכל מנקס: זה בסדר.
מיכל מנקס: אבל ההבחנה תהיה אם השלכת רוחב לכל הארץ.
מיכל מנקס: אין סיבה שאם בעיר ירוקה, אני מדברת עכשיו במונחי ירוק, אדום, ולא במספרים, אבל אם בעיר ירוקה, שבגלל הממוצעים הארציים והעליה שחלילה תהיה באחוז הנדבקים, תיעצר הלמידה – אני כרגע בעיקר מתמקדת בזה – תיעצר גם בעיר ירוקה משום שהממוצע הארצי הוא כזה או אחר.
מיכל מנקס: זה חייב להיות דיפרנציאלי.
מיכל מנקס: זה חייב להיות נתון ושקוף עם נתונים לרשויות המקומית.
מיכל מנקס: אנחנו מחוברים למסדי נתונים.
מיכל מנקס: תודה לאל, עכשיו אנחנו מקבלים גם מידע ממשרד הבריאות, מידע יותר מהודק.
מיכל מנקס: אנחנו בקשר עם משרד החינוך בנוגע לנתונים יומיים של הדבקות או סגירת מסגרות כדי שנוכל לתת את המענים הללו או את המידע הזה לראש רשות.
מיכל מנקס: אני יודעת שמשרד החינוך עובד עכשיו על הרחבה של מסד הנתונים שלו לקישור ישיר לרשויות המקומיות.
מיכל מנקס: זאת אומרת, בלחיצת כפתור כל רשות תוכל לקבל את כל המידע העדכני ביותר שיש על מערכת החינוך.
מאיר כהן: מיכל, אולי, בבקשה, אם אפשר לשאול אותך על נושא התקשוב.
מאיר כהן: כי מה שאת אומרת בוודאי קשור.
מאיר כהן: וככל שיקדימו לפתוח, כן ייטב וזה יפתור הרבה בעיות.
מאיר כהן: אבל היות שאני מכיר את זה מקרוב, גם את, מיכל –בערים עם סוציו-אקונומי נמוך, אני שומע שיש יזמות יוצאת מן הכלל, יוזמות יוצאות מן הכלל של ראשי הערים לפתור את הבעיות של הילדים שאין להם מחשבים.
מאיר כהן: איך אתם מתמודדים עם זה?
מיכל מנקס: זאת הבעיה, חבר הכנסת כהן.
מיכל מנקס: אתה יודע מקרוב, מהרבה מאוד כובעים שהיו ויש לך, באיזו מצוקה מדובר.
מיכל מנקס: אלא שאנחנו, לצערנו, יודעים לתת את הפלסטר.
מיכל מנקס: מי שצריך לתת את המענה הוא משרד החינוך.
מיכל מנקס: הרי החינוך הממלכתי ודרכי ההוראה נתונים, על פי חוק, לממלכה.
מיכל מנקס: והיות ששונתה שיטת ההוראה, כך צריך גם לשנות את אמצעי ההוראה בהתאם.
מיכל מנקס: יצא קול קורא של משרד החינוך לתקשוב.
מיכל מנקס: אתם מכירים.
מיכל מנקס: שמעתם פה את ד"ר רימון מסביר אותו לפרטים.
מיכל מנקס: לצערנו, רצתה המדינה, וזה לא קשור למשרד החינוך, רצתה המדינה לצאת לבדה למכרז ולרכוש את אמצעי הקצה בעצמה.
מיכל מנקס: אנחנו, באמצעות החברה למשק וכלכלה - - -
מאיר כהן: במקום לתת לראשי ערים.
מאיר כהן: איזו שלומיאליות כזאת.
מיכל מנקס: רגע.
מיכל מנקס: אני ארחיב.
מיכל מנקס: ואני אסביר גם.
מיכל מנקס: במקום שנוכל, באמצעות החברה למשק וכלכלה, ויכולנו לספק המחשבים - -
מיכל מנקס: - - עד סוף חודש אוקטובר לכלל 144,000 המחשבים שהיו במכרז, למרות זאת - - -
עפר שלח: מיכל, תסבירי לי מה אתם יודעים לעשות שהם לא יודעים לעשות.
עפר שלח: זאת אומרת, מה הופך אתכם – שהם יוכלו 150,000 אולי באוגוסט הבא ואתם באוקטובר?
מיכל מנקס: אני אומר לך.
מיכל מנקס: מערכות גדולות, הביורוקרטיה, כנראה, רחבה יותר.
מיכל מנקס: אנחנו ידענו לפנות לכל הזכיינים שאנחנו עובדים איתם בשגרה ולבקש שיעשו את המלאים, כולל חלק מהזכיינים שהתחייבו להביא את המחשבים מחו"ל, כי הרי הייתה בעיה בארץ של מחשבים ניידים ושל מחסור בספקים, ככל שהצלחנו לעשות את הדברים.
מיכל מנקס: לצערנו, המדינה עצרה ובחרה לעשות את זה בעצמה.
מיכל מנקס: אז אנחנו מחכים.
מיכל מנקס: אני רוצה להצדיע גם לכל הגופים, ויש יותר ממי שעלה כאן לדיון; לכל הגופים שעושים באמת מעשה נעלה.
מיכל מנקס: והיום בתקופה שאנחנו רואים דברים שאנחנו היינו רוצים להוקיע בחברה, דווקא כאן המעורבות ההדדית והרצון לעזור הוא באמת מרגש: מתחשבים, אחינועם.
מיכל מנקס: אני יודעת שיש עוד.
מיכל מנקס: אני לא רוצה סתם לחטוא ולא לציין את כל השמות.
מיכל מנקס: מדובר באמת בפעולות מדהימות, שבסופו של דבר שוב מראות שבשעתה הקשה של המדינה המגזר הפרטי והרשויות המקומיות הם אלה שעושים את המלאכה במקומה.
עפר שלח: עם הקהילה פה אף פעם לא הייתה בעיה.
עפר שלח: זו הממשלה שלה שעושה בעיות.
עפר שלח: עם הקהילה אף פעם לא הייתה פה בעיה.
מיכל מנקס: זה נכון.
מיכל מנקס: ויפה ההתגייסות שקורית.
מיכל מנקס: ואני יודעת על ראשי הרשויות שגם מבקשים תרומות ומקבלים אותן.
מיכל מנקס: אני עזרתי לכמה בדרום.
מיכל מנקס: זה מאוד עזר.
מיכל מנקס: תרומות למחשבים לילדים, גם גיוס מחו"ל.
מיכל מנקס: אבל זה סוג של תחושה של דרך עקומה.
מיכל מנקס: לא כך זה צריך להתנהל.
מיכל מנקס: לא כך זה צריך להיות.
מיכל מנקס: החוסר במחשבים היה ידוע.
מיכל מנקס: קראנו על זה כולנו בדוח.
מיכל מנקס: זה לא משהו שפגש אותנו בהפתעה.
מיכל מנקס: ולצערי, הקורונה עוד עשתה את זה חמור שבעתיים.
מיכל מנקס: אני מקווה אבל בכל זאת – אני נוהגת לראות את חצי הכוס המלאה – אז אני אומר שבכל זאת מקווה.
מיכל מנקס: יש לנו פגישות שוטפות עם משרד החינוך.
מיכל מנקס: יש לנו פגישה בשבוע הבא עם עופר רימון לראות איך אנחנו מקדמים את הדברים.
מיכל מנקס: איך אנחנו עושים את התכלול.
מיכל מנקס: משום שלא יכול להיות שלא יהיה פה תכלול בין המחשבים שמחלק משרד החינוך ולבין אותם גופים.
עפר שלח: מיכל, קודם כול, תודה רבה.
עפר שלח: אבל אני אגיד לך מה לא יכול להיות.
עפר שלח: לא יכול להיות ששמונה חודשים בתוך משבר הקורונה את עדיין מדברת על זה שיהיה אולי תכלול בשבוע הבא.
עפר שלח: זה פשוט לא יכול להיות.
מיכל מנקס: אדוני היושב-ראש, אני לא אקח אחריות לא לי.
מיכל מנקס: עם כל הכבוד, מי שצריך לתכלל את זה הוא משרד החינוך, שגם אצלו הדבר לא בא בהפתעה.
מאיר כהן: נכון מאוד.
מיכל מנקס: אנחנו שותפים נאמנים משום שהתושבים הם תושבינו.
מיכל מנקס: הילדים הם שלנו, לא פחות.
מיכל מנקס: ומי כמו ראש רשות יודע ומכיר בדיוק איזו משפחה צריכה ואיפה צריך לעזור.
מיכל מנקס: ואם היה יכול, היה נותן משלו.
מיכל מנקס: ולכן אני אומרת שלא ניכנס בנעלי המדינה לעולם ועד עולם.
עפר שלח: מיכל, אנחנו פשוט חייבים לסיים.
עפר שלח: אני רוצה באמת לכמה דקות אחרונות, לפני שאנחנו מסכמים כאן, להחזיר את אפרת אפללו, בבקשה.
מאיר כהן: מיכל, תודה רבה.
עפר שלח: אפרת?
אפרת אפללו: אני פה.
עפר שלח: אני רוצה לשאול אותך שאלה אחת.
עפר שלח: יש לנו בדיוק שלוש דקות.
עפר שלח: אז אני רוצה לשאול אותך שאלה אחת שהיא, שוב, נוגעת לסוגיה שעלתה פה בסוף.
עפר שלח: אוקיי, אתם משרד הבריאות יש לכם את הפריזמה שלכם.
עפר שלח: אבל אתם במידה רבה גם קובעים את הטון או את התנאים של השיח.
עפר שלח: אני רוצה לשאול אותך על סוגיית התיאום, על סוגיית התיאום והתכנון.
עפר שלח: התמונה שעלתה פה, בלי להיכנס עכשיו שוב לפרטיה שפירטנו אותה שעתיים, היא, כמו שאמרתי למיכל מנקס, שאחרי שמונה חודשים עוד אנחנו מדברים על הצורך לתאם ולתכלל, וארגון הורים שאומר שלא מדברים איתו וכן הלאה.
עפר שלח: איפה, סביב איזה שולחן הדבר לא קורה, צריך לקרות ולא קורה?
אפרת אפללו: וואי.
אפרת אפללו: חבר הכנסת שלח, אני חייבת להגיד שאני פשוט עצובה.
אפרת אפללו: במילה אחת, עצובה.
אפרת אפללו: אני ראש דסק חינוך במשל"ט הלאומי של משרד הבריאות, אומנם רק מתחיל ספטמבר, רפרנטית מול משרד החינוך כבר מחודש מרץ.
אפרת אפללו: אני עובדת בשיתוף פעולה מלא איתם.
אפרת אפללו: מקיימת איתם דיונים חדשות לבקרים.
אפרת אפללו: מפתיע אותי שצופית אמרה שאנחנו לא מדברים עם הנהגת ההורים.
אפרת אפללו: כי לפני יומיים היה לנו דיון עם הנהגת ההורים, עם צופית, עם מרום שיף, עם כל הסגנים.
אפרת אפללו: שמענו אותם.
אפרת אפללו: הוצאתי סיכום דיון.
אפרת אפללו: הבטחתי שאני מעבירה הלאה.
אפרת אפללו: זה לא יפה.
אפרת אפללו: זה לא יפה להגיד שאנחנו לא מדברים עם הנהגת ההורים.
אפרת אפללו: אני בקשר יום-יומי איתם.