GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
<< דובר >> חוה פרידמן: עדיין יש צרכים מאוד מאוד גדולים וזירות העבודה מחולקות בצורה מיטבית, תוך חלוקת עבודה בין השירות הפסיכולוגי לרווחה, למרכז החוסן, למערך הטיפול של משרד החינוך.
<< דובר >> חוה פרידמן: להפך, אנחנו רואים יותר ויותר צורך.
<< דובר >> חוה פרידמן: תקצבנו את הטיפול הפסיכולוגי פר סה במערך הטיפול שלנו ב-3 מיליון שקלים מתוך התקציב הכולל וראינו צורך להגדיל אותו.
<< דובר >> חוה פרידמן: משרד החינוך הגדיל אותו מטעמו ל-5 מיליון שקלים.
<< דובר >> חוה פרידמן: זאת אומרת, יש כאן צרכים מרובים במנעד מצוקה נפשית ומצבים פוסט טראומטיים שמחייבים את הכפר כולו.
<< דובר >> חוה פרידמן: לזה צריך לדאוג בהחלטה, גם למרכזי חוסן, גם לתקציב שמגיע לטיפולים בתוך המערכת הבית-ספרית.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני רוצה להדגיש את זה שאז ההורים לא מאבדים ימי עבודה, יש נורמליזציה של תהליכי הטיפול ולגיטימציה שלהם ועם זאת הם מקבלים תמיכה פסיכולוגית בדרכים אחרות.
<< דובר >> חוה פרידמן: הצוות החינוכי גם הוא יודע להחזיק את הילדים.
<< דובר >> חוה פרידמן: המודל הרב-מערכתי הזה, האקוסיסטמי, הוא מאוד-מאוד חשוב.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אגיד חד-משמעית, אין כאן חפיפה ואין כאן בעיה של תיאום.
ישראל וייס: גברת פרידמן, שאלה קצרה.
ישראל וייס: בזמנו, כשעשינו את הדוח ונפגשנו איתך ועם צוות שפ"י במשרד החינוך, היינו עדים לשתי פגישות שניהלתם מול המוסד לביטוח לאומי בעניין הכרה בטיפולים בבתי ספר.
ישראל וייס: אז הם אמרו שאלה לא מרכזים לטיפול.
ישראל וייס: האם זז משהו מאז?
ישראל וייס: האם יש משא ומתן?
ישראל וייס: אגב, לאחרונה גם העברתי אליכם את השאלות בכתב ומצפים למענה.
ישראל וייס: אנא ממך, אם תוכלי להתייחס בקצרה.
<< דובר >> חוה פרידמן: צריך להכניס למשולש הזה את הקשר עם משרד הבריאות.
<< דובר >> חוה פרידמן: בזמנו קיווינו להסדיר עם משרד הבריאות ועם המוסד לביטוח לאומי את הנושא של ההכרה בטיפול הפסיכולוגי שמתקיים על ידי פסיכולוגים חינוכיים.
<< דובר >> חוה פרידמן: אני אזכיר שפסיכולוגיים חינוכיים מקבלים את רישיון העבודה שלהם ממשרד הבריאות ועוברים תהליך התמחות מתוקף התקנות של חוק הפסיכולוגים.
<< דובר >> חוה פרידמן: צריך לערב פה גם את משרד הבריאות.
<< דובר >> חוה פרידמן: לצערי עד היום לא הצלחנו להגיע עדיין – ואני מקווה שכן נגיע – להסדרה של הסוגיה של ההכרה בטיפולים.
<< דובר >> חוה פרידמן: גם אם הם נעשים פיזית בבניין של בית ספר, עדיין יש צורך בהכרה של משרד הבריאות והמוסד לביטוח לאומי בטיפול הזה.
<< דובר >> חוה פרידמן: זה טיפול שיש לו אפשרות תקצובית גם של ביטוח לאומי.
<< דובר >> חוה פרידמן: אנחנו צריכים להגדיל את כל האפשרויות כדי לשרת את האוכלוסייה במצב הזה.
שלמה קרעי: בלה בן גרשון, משרד הבריאות, בבקשה.
שלמה קרעי: אני מניח שלאורך השעה האחרונה שמעת הרבה נקודות שדורשות התייחסות.
שלמה קרעי: אני אתן לך לפתוח במונולוג ואם יהיו דברים שנרצה, נשאל.
בלה בן גרשון: אני אנסה, כי אכן עלו הרבה מאוד נקודות.
בלה בן גרשון: אני אתחיל מזה שאני חושבת שדווקא הביקורת של ישראל וייס מלפני שנים – אנחנו מכירים שנים, כי אני נמצאת מתחילת הבנייה של מרכזי חוסן, כבר 12 שנה – ואנחנו התייחסנו לביקורת מאוד-מאוד ברצינות.
בלה בן גרשון: היו לנו הרבה מאוד שיחות ודיונים, גם עם ישראל וגם בתוך המשרד.
בלה בן גרשון: דווקא בעקבות הביקורת הזאת נעשו השינויים, שלדעתי הם מאוד מהותיים ומאוד יעילים.
בלה בן גרשון: חוזר מנכ"ל שהוציא משרד הבריאות בעקבות הביקורת אכן הביא לשינוי.
בלה בן גרשון: אחת הביקורות המאוד-מאוד מהותיות על המת"נים הייתה שלמעשה משרד הבריאות ניסה להקים שירות לנפגעי חרדה ברמה ארצית, בפריסה ארצית, כשהוא מסתמך על מספר משרדי ממשלה, גם חינוך וגם רווחה וגם על הרשות עצמה שצריכה לתת את המבנה וכו', וניסה גם לבנות נוהל משותף שיפעיל את כל משרדי הממשלה בהתאם לנוהל הזה.
בלה בן גרשון: בביקורת נמצא, בצדק, שעם כל הרצון הטוב של כל משרדי הממשלה, הדבר לא היה ממש ישים ויצר בעיות מאוד קשות בשטח והמת"נים לא פעלו בצורה מיטבית.
בלה בן גרשון: לכן הוחלט שמשרד הבריאות, שרואה את הנושא של נפגעי חרדה מזה כ-20 שנה כנושא שיקר מאוד ללבו וזה חלק מאחריותו, יבנה מערך מאוד רחב.
בלה בן גרשון: בנינו כמה מעגלים: קודם כול, השקענו הרבה מאוד בבנייה של החוסן והיכולת של אזרחי ישראל לטפל בעצמם ובסביבה שלהם.
בלה בן גרשון: השקענו בעזרה ראשונה נפשית – פיתחנו מודל, ביחד עם מכללת תל חי, עם ד"ר משה פרחי, שהוא מודל לעזרה ראשונה נפשית.
בלה בן גרשון: השקענו הרבה כסף וגם הרבה מאמץ בלהכשיר את המגיבים הראשוניים, גם את מרכזי החוסן, גם בתוך הרשויות.
בלה בן גרשון: אגב, בנינו עכשיו באשקלון מרכז חוסן חדש ובנוסף לזה השקענו תקציב והכשרנו לעזרה ראשונה נפשית את עובדי העירייה ועובדי הרווחה.
בלה בן גרשון: נתנו להם כלים לעזרה ראשונה נפשית; אנחנו מסיימים עכשיו לפתח איזושהי אפליקציה לכל עם ישראל של אותה עזרה ראשונה נפשית, כדי שאנשים ירגישו יותר קומפטנטיות ושזה ישרת אותם לא רק תחת טילים, אלא גם במצבים כמו קורונה או כל אסון אחר שפוקד את מדינת ישראל; בנוסף לזה שאנחנו מנסים לחזק את האוכלוסייה הכללית, אנחנו מפתחים עזרה ראשונה נפשית בטלפון.
בלה בן גרשון: אני רק אזכיר את הקווים שבנינו עכשיו, בתקופת הקורונה, באמצעות כמה וכמה עמותות שנותנות התערבות ראשונית לכלל מדינת ישראל, לכל אזרח במדינת ישראל, בשפות שונות, 24/7.
בלה בן גרשון: זה נדבך אחד.
בלה בן גרשון: אמרנו שנבנה את זה מכל כיוון אפשרי.
בלה בן גרשון: זאת עזרה ראשונה.
שלמה קרעי: אמרת שאתם שותפים בהקמת מרכזי חוסן חדשים.
שלמה קרעי: תכף נרצה לשמוע על נתיבות ועל מקומות נוספים.
שלמה קרעי: בניתם נדבך של מרכז חוסן ושברתם כמה נדבכים של עשרות מת"נים שהיו ונסגרו ב-2013.
בלה בן גרשון: אני כבר מגיעה לזה.
בלה בן גרשון: אני רק מנסה להראות מה המבנה החדש שנבנה כדי לתת מענה לא פחות טוב, אלא יותר טוב ויותר רחב.
בלה בן גרשון: קודם כול, כמו שאמרתי, אנחנו נותנים מענים בעזרת עזרה ראשונה נפשית, בעזרת מודל חדש ברמה ארצית, ואנחנו מכשירים מגיבים ראשוניים; דבר שני, בכל בית חולים כללי יש לנו אתר דחק.
בלה בן גרשון: יש נוהל פריסת אתר דחק וזה לא משהו שמשבש את פעילות בתי החולים, אלא משהו שקיים ברמה רשמית, ומשרד הבריאות רואה בזה מודל נכון, תוספתי, של כלל המענים שבנינו.
בלה בן גרשון: זה אומר שכל בית חולים כללי פותח היום אתר דחק בסמוך לחדר מיון עם צוות רב-מקצועי.
בלה בן גרשון: יש בתי חולים שיש להם מערך פסיכיאטרי שיורד לשם בזמן חירום ונותן מענה.
בלה בן גרשון: אנחנו מקבלים מאות נפגעי חרדה באותו אתר דחק.
בלה בן גרשון: יש בתי חולים כלליים שבהם עשינו הצלבה עם בתי חולים פסיכיאטריים ויש צוותים שמגיעים לתוך בית החולים הכללי, פותחים את האתר ונותנים מענה גם שם.
שלמה קרעי: אבל מה יעשה מי שאין לו בית חולים?
שלמה קרעי: נתיבות, אופקים, מרחבים.
בלה בן גרשון: אתה צודק.
בלה בן גרשון: אמרתי שיש לנו כמה שכבות, כמו בצל.
בלה בן גרשון: לפני שלוש שנים עברה רפורמה בבריאות הנפש.
בלה בן גרשון: מרפאות לבריאות הנפש, גם של קופות החולים וגם של משרד הבריאות שעכשיו נותנות שירות לקופות החולים, נותנים מענה בשגרה.
בלה בן גרשון: אין שום סיבה שבעולם שאותן מרפאות לא ייתנו ולא יפתחו את השירות גם בחירום, כי האזרח צריך לקבל את השירות גם בשגרה וגם בחירום.
בלה בן גרשון: לכן יצא נוהל, תוצאה של עבודה מאוד מאומצת מול קופות החולים במשך יותר משנה, ומרפאות של קופות החולים עצמן וגם של מרפאות של משרד הבריאות שכפופות בחירום לקופות החולים, נותנות היום שירות.
בלה בן גרשון: איך זה נעשה – הפכנו אותן למרפאות אחודות.
בלה בן גרשון: זאת אומרת, בשעת חירום מרפאה של בריאות הנפש של קופת החולים שנותנת מענה לנפגעי חרדה, נותנת מענה לא רק למבוטחים של אותה קופה, אלא היא נותנת את זה לכלל המבוטחים.
בלה בן גרשון: כל ההתחשבנות הכלכלית נעשית אחר כך, אבל בזמן חירום המרפאות האלה נותנות את המענה.
בלה בן גרשון: בנינו – אני הייתי אחראית על ההעברה של ההכשרות לצוותים האלה בכל קופות החולים שנותנות היום מענה לנפגעי חרדה, כדי שיהיו להם את הכלים הכי עדכניים והכי נכונים בעת חירום.
בלה בן גרשון: בנוסף לזה, כל קופת חולים מחויבת, והיא עושה את זה – יש לנו דיווח מדויק – לפתוח קו טלפון שנותן מענה ראשוני, התערבות ראשונית, לאותם אזרחים שצריכים לקבל מענה.
בלה בן גרשון: במידה שיש צורך בהמשך טיפול, הם מופנים למרפאות לבריאות הנפש שנותנות היום קדימות לנפגעי חרדה ועושות התערבות קצרה, ממוקדת, בהתאם למה שקבענו באותם נוהלים.
בלה בן גרשון: כפי שאמרתי, יש לנו את המעגל של עזרה ראשונה נפשית; אחר כך יש לנו את אתרי הדחק בבתי החולים; אחר כך יש לנו את המרפאות לבריאות הנפש של הקופות ושל משרד הבריאות; הדובדבן שבקצפת – ועליו אני רוצה לדבר, כי אני רואה בזה בייבי של המשרד וגם בייבי אישי שלי – מרכזי החוסן.
בלה בן גרשון: התחלנו עם חמישה מרכזי חוסן בעוטף עזה.
בלה בן גרשון: אני רוצה להזכיר את ההיסטוריה – כשתכננו לפני 12 שנה מרכזי חוסן ביחד עם משרד הרווחה וביחד עם המגזר השלישי, המודל שהצענו היה מודל ארצי.