GiliGold/VAD_KnessetCorpus huggingface dataset:
עפר שלח: אחד, כן יש נתונים מכל העולם שבגיל הזה הרבה פחות נדבקים ומדביקים.
עפר שלח: ולכן, מכיוון שאין פה מצב מושלם וצריך, בסופו של דבר, להפעיל את מערכת החינוך, אז הולכים פה על ההסתברויות היותר נמוכות.
עפר שלח: שניים, זה יותר לעניין, מה אתם מציעים?
עפר שלח: מה ההצעה שלך, לצורך העניין?
יפה בן דוד: תראה, אנחנו כתבנו כמה דברים.
יפה בן דוד: כלומר, במכתב, כמובן, הצגנו.
יפה בן דוד: זאת אומרת, אמרנו, קודם כול, בואו נחזור לשיטת הקפסולות.
יפה בן דוד: כי ראינו שכשהיינו בשיטת הקפסולות, הגנים באמת פחות נסגרו, היו פחות בידודים, היו גם פחות הדבקות.
יפה בן דוד: הדבר השני, ערים אדומות.
יפה בן דוד: אי-אפשר לפתוח מסודות חינוך בערים אדומות.
יפה בן דוד: יתרה מזאת, צוותי חינוך חייבים להיות קבועים.
יפה בן דוד: אני אתן לכם דוגמה.
יפה בן דוד: גננת משלימה מסתובבת בכמה גנים.
יפה בן דוד: היא פוגשת בשבוע בין 250 ל-300 ילדים.
יפה בן דוד: בוודאי שיהיו הדבקות.
יפה בן דוד: לכן חייבים להיות צוותי חינוך קבועים.
יפה בן דוד: גם לא יהיה ערבוב בין ערים אדומות לערים ירוקות.
יפה בן דוד: אני כבר ראיתי ושמעתי וגם דיברו איתי מספר ראשי ערים ואמרו לי: עם כל הכבוד לכולם, אנחנו עכשיו לוקחים את העניין לידיים ומנהלים את הערים שלנו.
יפה בן דוד: ומה הם קבעו?
יפה בן דוד: הם קבעו שצוותי חינוך, ביניהם סייעות, מערים אדומות לא יכנסו לערים הירוקות שלהם.
יפה בן דוד: כי אז הן באמת הופכות להיות ערים אדומות.
יפה בן דוד: יש המון סייעות, למשל, רמת גן, אם ניקח, מודיעין אם ניקח, שרמת גן מביאה מבני ברק.
יפה בן דוד: אמרו: אנחנו לא ניתן.
יפה בן דוד: אנחנו גם לא נוכל לפתוח, אז לא ניפתח עד שנסדיר את זה.
יפה בן דוד: זאת אומרת, חייבים להיות צוותים קבועים.
יפה בן דוד: חייבות להיות גם בדיקות.
יפה בן דוד: אני שמחה שגם נענו.
יפה בן דוד: יהיו בדיקות גם לעובדי הוראה, שזה מאוד מאוד חשוב.
יפה בן דוד: ואני חושבת שהדבר הרביעי הוא מיגון.
יפה בן דוד: לצערנו, לא כל הרשויות נתנו מיגון לעובדי הוראה.
יפה בן דוד: צריכה להיות אכיפה.
יפה בן דוד: משרד החינוך אומר: תשמעי, אנחנו הקמנו יחידה, בקרה, אכיפה, וכי הרשויות קיבלו תקציב מאיתנו, מהאוצר, השגנו מיליונים בשביל המיגון.
יפה בן דוד: אני לא יודעת איפה המיליונים.
יפה בן דוד: אבל הם לא הגיעו לשטח.
יפה בן דוד: זאת אומרת, צריכה להיות אכיפה גם לדברים האלה.
יפה בן דוד: אני חושבת שאחד הדברים הכי חשובים – תראו, אין אכיפה.
יפה בן דוד: לצערי, יש הורים, ולשמחתנו, הם מעט, שמביאים את הילדים שלהם, שנמצאים בבידוד, לגנים.
יפה בן דוד: ומה שקורה הוא שהילדים הללו אחר כך מדביקים את הילדים האחרים.
יפה בן דוד: ואז הגן נסגר.
יפה בן דוד: זאת אומרת, חייבת להיות גם אכיפה כלפי ההורים.
יפה בן דוד: יש את התצהיר, שאומרים: בואו תמלאו תצהיר, שההורה ימלא תצהיר, על כך שמדד חום לילד.
יפה בן דוד: אני לא רוצה להגיד לכם כמה אנשים חותמים בלי שבכלל מדדו חום.
יפה בן דוד: יש כאלה שאפילו מביאים לגננת ואומרים לה: זה מה יש; את תקבלי את הילד.
יפה בן דוד: למה עובדי הוראה צריכים להתמודד עם הדברים האלה?
יפה בן דוד: למה אין אכיפה גם לדברים האלה?
יפה בן דוד: אז אלה הדברים, אני אומרת, החשובים ביותר שצריכים לתת להם מענה.
יפה בן דוד: עכשיו, אי-אפשר לבוא ולהגיד: חברים – לצערנו, במדינה, בדקה 99.9 מקבלים את החלטות.
יפה בן דוד: ואז אומרים: יאללה, תתחילו.
יפה בן דוד: זה לא הולך ככה.
יפה בן דוד: צריכים להיערכות.
יפה בן דוד: גם אם יחליטו, למשל, כשירצו לפתוח ביום ראשון, איך יפתחו?
יפה בן דוד: הרי יהיו חסרות גננות.
יפה בן דוד: יש גם גננות עם ילדים קטנים.
יפה בן דוד: ישאירו את הילדים הקטנים שלהן, הפרטיים ובואו לגנים?
יפה בן דוד: הרי צריכים למצוא להן גם פתרונות.
יפה בן דוד: מתי ימצאו להן פתרונות?
יפה בן דוד: הרשויות צריכות למצוא את הפתרונות, והיו רשויות שפעלו בגל הקודם ככה.
יפה בן דוד: אבל, חברים, אלו דברים שלוקחים זמן.
יפה בן דוד: לכן מה אנחנו אומרים?
יפה בן דוד: קודם כול, תשבו, תקבלו את החלטות שאתם צריכים לקבל, אבל תנו זמן גם להיערכות לדברים הללו.
יפה בן דוד: כי גם אם יחליטו לפתוח את הגנים, יהיו שיבושים מאוד קשים מהשטח, מהמציאות.
יפה בן דוד: אנחנו אזרחים שומרי חוק.
יפה בן דוד: אנחנו רוצים להחזיר את המערכת.
יפה בן דוד: אני רוצה להגיד לכם: אין מי שחפץ יותר ורוצה יותר לחזור לעבודה הפרונטלית בגן ובכיתה מאשר עובדי ההוראה.
יפה בן דוד: תאמינו לי.
יפה בן דוד: הזומים, הלמידה מרחוק, הם משקיעים זמן.
יפה בן דוד: וגם אצלם יש ילדים וגם הם עושים זומים.
יפה בן דוד: אבל ההיבט הרגשי, הנפשי, השמירה וגם הפדגוגי מאוד חשובים להם.
יפה בן דוד: ולכן אנחנו כמהים לחזור.
יפה בן דוד: אנחנו מאוד רוצים לחזור.
יפה בן דוד: אבל, חברים, בואו נעשה זאת בצורה מושכלת.
יפה בן דוד: בואו נעשה את זה עם היערכות נכונה, שלא נהיה כמו בשיטת אקורדיון.
יפה בן דוד: עוד פעם נפתח ועוד פעם נסגור, ועוד פעם נפתח.
יפה בן דוד: אנחנו רוצים לפתוח.
יפה בן דוד: אבל בואו תפתחו בצורה מושכלת ובצורה שתהיה לאורך זמן.
עפר שלח: וקודם כול, באמת בואו תקבלו החלטות ושאנשים ידעו את לוח הזמנים.
עפר שלח: מישהו מחברי הכנסת רוצה לשאול את יפה בן דוד לפני שאנחנו משחררים אותה?
יפה בן דוד: תודה רבה לכם.
עפר שלח: חברי הכנסת עכשיו.
סעיד אלחרומי: תודה על הדיון החשוב הזה.
סעיד אלחרומי: וחשוב שיפה גם תשמע את זה.
סעיד אלחרומי: אני מצטרף לדברים שלה בעניין הערים האדומות.
סעיד אלחרומי: ומי כמונו בחברה הערבית מכיר טיפול אינטנסיבי בנושא הקורונה.
סעיד אלחרומי: בקיץ הזה היינו, באוגוסט, במצב לא טוב.
סעיד אלחרומי: לא טוב בכלל.
סעיד אלחרומי: ובשבועות האחרונים במאמץ של השלטון המקומי, של ראשי הרשויות - - -
עפר שלח: תשמע, הייתי אתמול בכפר קאסם.
עפר שלח: ישבתי איתם.
עפר שלח: למדתי מה הם עשו.
עפר שלח: זה מרשים בצורה בלתי רגילה.
עפר שלח: והעיקרון הוא אותו עיקרון של דיפרנציאליות, אבל במיקרו של המיקרו, להגיע כל משפחה, לתת הסברה - -
עפר שלח: - - בכל סקטור.
עפר שלח: לדאוג.
עפר שלח: ראש העיר בכפר קאסם עשה סוג של, לא עוצר, אבל סגירת עסקים לילית על דעת עצמו.
עפר שלח: וראית עיר שהעבירה את עצמה מאדום לירוק ככה מהר.
סעיד אלחרומי: הוא לקח את העניינים לידיים והחליט לפעול.
סעיד אלחרומי: החליט להיות שותף ולפעול.
סעיד אלחרומי: וכנ"ל שאר ראשי הרשויות.
סעיד אלחרומי: אני מכיר את זה בנגב, מכיר את זה בחורה, מכיר את זה בלקייה, ברהט.
סעיד אלחרומי: תראו, אם לא עושים את זה באופן פרטני ויורדים לזום, למשפחה הגרעינית, לא נצליח.
סעיד אלחרומי: לא נצליח.
סעיד אלחרומי: ונחזור, ונחזור שוב.
סעיד אלחרומי: עכשיו בעניין מערכת החינוך כמה דברים.
סעיד אלחרומי: ברגע שהיציאה מהסגר, אם אנחנו לא יוצאים בצורה מסודרת ונתחיל עם גני ילדים ועם כיתות א' ונחלק אותם, הרי יש לנו בית ספר יסודי, למשל, יש לו מא' עד ו', אז כיתות א' וב' נחלק אותם - -
סעיד אלחרומי: נחלק אותם באמצעות המורים.
סעיד אלחרומי: נחלק אותם כל 20, 15 ילדים בכיתה.
סעיד אלחרומי: זה בסדר.
סעיד אלחרומי: ולהתחיל שבועיים ראשונים ולראות איך זה מתקדם.
סעיד אלחרומי: כנ"ל לגבי גני הילדים.
סעיד אלחרומי: רוב גני הילדים הם בקרבת בתי הספר.
סעיד אלחרומי: לפחות אצלנו.
סעיד אלחרומי: הם בקרבת בתי הספר.
סעיד אלחרומי: שבועיים אחרי זה אפשר לקחת את כל היסודי מא' עד ו', אבל לחלק אותם.
סעיד אלחרומי: יש לנו בתי ספר תיכוניים שהם ריקים.
סעיד אלחרומי: אפשר לחלק שם.
סעיד אלחרומי: אם לא נחשוב בשיטה הזאת, אנחנו נחזור עוד פעם לנושא הסגר.
סעיד אלחרומי: אבל יש שני דברים שצריך להקפיד עליהם, אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת.
סעיד אלחרומי: נושא ההתקהלות – נכון לדחות.
סעיד אלחרומי: נושא החתונות עכשיו, הקיץ, בסופו, בחורף זה פחות חתונות.
סעיד אלחרומי: אבל נושא ההתקהלות - - -
עפר שלח: סעיד, אנחנו דנים עכשיו במערכת החינוך.
סעיד אלחרומי: נכון, שאנחנו בעניין מערכת החינוך, אבל התקהלויות, אם לא מקפידים גם ביציאה, ושומרים מכל משמר שלא יהיו התקהלויות, אנחנו נחזור שוב, וזה לא יעזור לנו.
סעיד אלחרומי: התקהלויות אנחנו שוב נחזור, וחס וחלילה נחזור גם בנושא הסגר.
סעיד אלחרומי: אז שוב, מערכת החינוך להתחיל באופן הדרגתי.
סעיד אלחרומי: לחלק את הילדים עכשיו, ולא להחזיר אותם, 35 ילדים לכל כיתה, ונחזור על ההדבקות, חס וחלילה.
שלמה קרעי: יש פה שאלה שאני לא יודע אם היא מופנית דווקא ליפה, אולי דווקא לנציגי משרד החינוך, לגבי הנושא של מחשבים בבית.
עפר שלח: תכף יהיה לנו בהמשך.
עפר שלח: יעלה עופר רימון, שכבר היה פה בוועדה.
שלמה קרעי: יש את עמותת אחינועם שפועלת.
שלמה קרעי: השאלה היא אם משרד החינוך משתף פעולה עם העמותות, דואג.
שלמה קרעי: כי, לפי מה שאני שומע, הם לא דואגים לזה כל כך ובצורה מקיפה.
יוסף ג'בארין: אני מבין שנושא התקשוב עכשיו?
עפר שלח: זה יעלה.
עפר שלח: יעלה בהמשך.
עפר שלח: אלה הערות כלליות לפתיחה.
יוסף ג'בארין: אני אומר רק הערות כלליות.
יוסף ג'בארין: הערה כללית חשובה על הקשר בין שני הדברים, על עניין התחלואה ועל עניין – דווקא הקושי העצום בלמידה מרחוק, אני חושב שצריך למצוא את המודל שלטובת פשוט קפסולות בתוך בתי הספר מאשר למידה מרחוק.
יוסף ג'בארין: ואני חושב שזה לפחות צריך לקרות במקומות שאנחנו יודעים שהלמידה מרחוק - - -
סעיד אלחרומי: מקרטעת.
יוסף ג'בארין: לא רק מקרטעת.
יוסף ג'בארין: מקרטעת, לדעתי, זו באמת מילה שאפילו לא מתארת את זה.
מאיר כהן: צריך לעשות את זה היברידי.
עפר שלח: בשביל לקרטע צריך ללכת קודם.
יוסף ג'בארין: הייתי בנגב, בסיור, יחד עם חברי חבר הכנסת סעיד אלחרומי.
יוסף ג'בארין: מנהלי בתי הספר דיברו על 70% מהתלמידים שאינם יכולים ללמוד מרחוק, בין אם זה בהיעדר אמצעי קצה, בין אם זה בהיעדר תשתיות.
יוסף ג'בארין: וכנראה זה לא יימצא בשבועות הקרובים, בטח עכשיו - - -
סעיד אלחרומי: אבל אפשר להשתמש בתיכונים.
יוסף ג'בארין: צריך פשוט לתת את העדיפות איך גם – לדעתי, התחילו בזה בנגב; אני לא יודעת עד כמה זה יהיה מוצלח – גם במחיר של לעשות שיפטים.
עפר שלח: משמרות.
יוסף ג'בארין: כן, משמרות.
סעיד אלחרומי: משמרות, כן.
סעיד אלחרומי: מ-08:00 עד 12:00 ומ-12:00 עד 20:30.
עפר שלח: אז אנחנו תכף נשאל את משרד החינוך.
עפר שלח: מאיר, רוצה להגיד משהו לפתיחה?
מאיר כהן: ככה רציתי להוסיף למה שחבר הכנסת ג'בארין אמר.
מאיר כהן: יש כל כך הרבה שיטות שהיום המערכת די משותקת.
מאיר כהן: הם הולכים ללמידה מרחוק.
מאיר כהן: זאת מיומנות בפני עצמה.
מאיר כהן: והמורים שאני פוגש מתקשים מאוד.
מאיר כהן: הם אומרים לי: תשמע, מנסים לדחוס לנו – אגב, יש השתלמויות מורים עד 22:00, 23:00.
מאיר כהן: אומרים לי המורים: תשמע, אנחנו נמצאים בזום מ-08:00 עד 14:00, 15:00, יש לנו הפסקה, ומתחילים השתלמויות דחוסות כאלה שלא ברורות.
שלמה קרעי: אני יכול להעיד מעדות ראשונה.
שלמה קרעי: אשתי ככה בימים האלו.
מאיר כהן: מה שכן ראיתי ניסיונות מוצלחים, זה של מערכת למידה היברידית, שמחלקים את הכיתה לכמה.
מאיר כהן: חלק נמצא בבית.
מאיר כהן: חלק מגיע.
מאיר כהן: עושים סבבים.
מאיר כהן: אין שום ספק השיעורים הפרונטליים שכל כך אהבנו להשמיץ, היום אנחנו די מתגעגעים אליהם.
מאיר כהן: והמורים בעצמם אומרים: אני מעדיף לראות, להסתכל בעיניים של הילד, של התלמידה.
מאיר כהן: זה אחרת מאשר הלמידה המקוונת.
מאיר כהן: ואני הייתי – עופר עולה עכשיו בזום?
מאיר כהן: ממשרד החינוך.
עפר שלח: עופר רימון יהיה, כן.
מאיר כהן: כן, עופר רימון.
מאיר כהן: אני חושב שזאת תהיה שאלת השאלות.
מאיר כהן: ראשית, במגזר הערבי, ליבי איתם עם המצב הכל כך קשה שיש שם בפריסה של תשתיות.
מאיר כהן: אלחרומי מכיר את זה לפני ולפנים.
מאיר כהן: ושנית, אנחנו ישבנו עם השר, נדמה לי גם אצלך, עפר - -
מאיר כהן: - - כשהוא דיבר על 1.2 מיליארד שקלים שמשקיעים בתשתיות.
מאיר כהן: אתם זוכרים?
מאיר כהן: שחצי מזה יהיה עד ינואר וחצי מזה יהיה עד סוף השנה.
מאיר כהן: אנחנו באמת רוצים לשמוע מה קרה עם זה?
מאיר כהן: כי אני שומע גם מראשי ערים, גם ממנהלי בתי ספר, שיש נתק בין הצהרות לבין המציאות.
עפר שלח: אתמול או שלשום היה פה דיון על חל"ת.
עפר שלח: ושם, אתה יודע, שלושה וחצי מיליארד שקלים היו צריכים להיות למענקים להחזרת עובדים לעבודה.
עפר שלח: עד עכשיו יצאו 600 מיליון.
עפר שלח: אז אנחנו צריכים לקחת את הכול באותה פרופורציה.
עפר שלח: אני באמת רוצה לעבור למשרד החינוך.
עפר שלח: אבל לא להתחיל עם עופר רימון, אלא להתחיל עם אינה זצלמן מהמנהל הפדגוגי, אם היא מחוברת אלינו.
מאיר כהן: היא יושבת-ראש המנהל, לא?
עפר שלח: סגנית בכירה במנהלת המנהל הפדגוגי.
אינה זלצמן: אני איתכם.
אינה זלצמן: בוקר טוב.
עפר שלח: אני רוצה לשאול אותך באמת מהדברים שעלו, גם שאני אמרתי, גם מהדברים של חברי הכנסת.
עפר שלח: האם גם כלקחים ממה שקרה כשנפתחה מערכת החינוך, יש לכם מחשבות על שינויים בצורה שבה מתנהל הלימוד מרחוק?
עפר שלח: או נגיד את זה ככה: השינויים בצורה שבה יתנהלו הלימודים בכיתות, בוודאי ה' וצפונה, שהצפי למתי הם יחזרו הוא עוד הרבה מזמן, כן.
עפר שלח: אם מדבר משרד הבריאות על 250 חולים ולמטה חדשים ביום כסמן מתי אנחנו נחזיר אותם, זה חודשים.
עפר שלח: האם יש לכם מחשבה, מסקנות, איך הכיתות האלה ילמדו?
אינה זלצמן: תראה, אני חייבת להתייחס פה לדברים שמשרד החינוך לא הוציא הנחיות, לא הוציא מתווים.
אינה זלצמן: אני חושבת שאנחנו עבדנו באופן מאוד מאוד מאורגן ומסודר.
אינה זלצמן: אנחנו כבר מאוגוסט הוצאנו מתווה שמבחינתנו אמור לתת את המסגרת הכוללת לכל השנה, שדיבר גם על למידה מהבית, ובכלל זה למידה מרחוק, וגם על למידה פיזית ככל שאנחנו נצליח.
אינה זלצמן: מעבר לכך, כשהתחלנו לשמוע על המתווה של הרמזור, הוצאנו מתווה שמדבר על איך אנחנו מכניסים את מוסדות החינוך לפעילות כשהעיר מוגדרת עיר אדומה.
אינה זלצמן: עשינו את זה גם כן.
אינה זלצמן: לא בבת אחת.
אינה זלצמן: זמן להתארגן לצוותים, מה הצוות צריך לעשות מבחינה פדגוגית.
אינה זלצמן: איך הוא צריך לפנות להורים.
אינה זלצמן: איך הוא צריך להורים, איך הוא רוצה לפנות לתלמידים.
אינה זלצמן: הכול מאוד מאוד סדור ומאורגן.
עפר שלח: את יודעת מה?
עפר שלח: אם אנחנו לא רוצים לחתוך את זה בגיל, אז בואי באמת נחתוך את זה.
עפר שלח: נגיד שילכו סוף-סוף למודל דיפרנציאלי פה בניהול של הדבר הזה ויהיה הבדל בין ערים ירוקות לבין ערים אדומות, בעיר אדומה שבה, אם אפשר יהיה ללמד בבתי הספר, איך יתנהלו הלימודים?
עפר שלח: האם יש לכם לקחים לגבי – כי עשה רושם, בהסתכלות על זה מבחוץ, שהניסיון העיקרי היה להעתיק את הלמידה הפרונטלית לתווך דיגיטלי, שיש עם זה שתי בעיות.
עפר שלח: א', התווך הדיגיטלי לא מצוי באותו מקום.
עפר שלח: עופר רימון, שיופיע פה, אמר פה בוועדה שבערך חצי מבתי הספר בארץ בכלל לא היו ערוכים לזה, וגם ברמה של הבית לא תמיד אפשר לעשות את.
עפר שלח: זה כנראה לא עובד.
עפר שלח: האם יש לכם תורה חדשה איך מלמדים או במקום שהוא אדום או בשכבת גיל שהיא לא מותרת כרגע, בלימוד מרחוק כזה?
אינה זלצמן: אני אתן את המסגרת הכוללת.
אינה זלצמן: באמת בגל הראשון היה מיקוד על זה שצריך ללמוד אקס שעות בזום.
אינה זלצמן: וכשכבר למדנו את הנושא גם מהעולם, כמו שאתה גם שאלת פה, וגם מקבוצות מיקוד וגם בהיוועצות שעשינו עם מנהלים ומורים שאני ככה תמיהה על דיבור שלא היינו בקשר איתם, אנחנו למדנו שצריך את האיזון.
אינה זלצמן: ולכן, קודם כול, אנחנו מדברים על קשר אישי.
אינה זלצמן: וגם כאן יש ממש כלים פדגוגיים של איך יוצרים קשר אישי עם הילדים על פי הגיל שלהם.
אינה זלצמן: איך מייצרים שיח בעת הזאת ועל מה לשים לב.
אינה זלצמן: השפ"י הוציא כלים מדהימים, שאם תרצו, אני יכולה לשלוח לחברי הוועדה.
אינה זלצמן: הנושא הלימודי – דיברנו על הצורך גם בלימוד סינכרוני אבל גם בלימוד אסינכרוני, ויש ממש מפה שאומרת אילו משימות ניתן לתת מעבר למשימות שהן בזום או בכל פלטפורמה אחרת, שעליה עופר אחר כך ירחיב.
אינה זלצמן: מה ניתן לעשות עם הילדים על פי הטווח הגילי שלהם.
אינה זלצמן: כמה דקות כדאי לשבת מול המסך וכמה דקות או שעות אנחנו שולחים את הילדים לפעילות אחרת.
אינה זלצמן: איך אנחנו עובדים בקבוצה ואיך אנחנו עובדים בזוגות.
אינה זלצמן: כל זה פורסם עוד לפני שיצאנו לעת הזאת של הסגר.
אינה זלצמן: ואנחנו כל פעם מדייקים ומחדדים, אבל אנחנו קשובים.
אינה זלצמן: החומרים נמצאים בכל מקום ונשלחים, ואנחנו לומדים את מה שאומרים לנו וגם מה שאנחנו לומדים.
אינה זלצמן: אתה יודע, זאת למידה שקיימת עכשיו בכל העולם.
אינה זלצמן: אבל בהחלט לא דומה מה שעשינו בגל הראשון למה שאנחנו עשינו עכשיו.
אינה זלצמן: אנחנו גם מבינים שאנחנו צריכים לייצר את היציבות.
אינה זלצמן: ויציבות זה לא תוך שנייה אנחנו מייצרים פה תוכנית אחרת.
אינה זלצמן: יש לנו תוכנית אחת.
אינה זלצמן: היא תוכנית סדורה.
אינה זלצמן: אנחנו עושים לה כל פעם התאמות ומחדדים עוד יותר ונותנים עוד כלים ומסייעים עוד.
אינה זלצמן: אבל היא מורכבת מהבנה שיש אוכלוסיות שונות שצריך לתת מענה דיפרנציאלי לצרכים התרבותיים.
אינה זלצמן: אבל קודם כול, קשר.
אינה זלצמן: לראות בעיניים את הילדים.
אינה זלצמן: לראות בעיניים את ההורים.
אינה זלצמן: אנחנו מייצרים גם כלים של איך מדברים המורה או הגננת עם הורים.
אינה זלצמן: להורים יש פה המון שאלות שנשאלים, ויצרנו פלטפורמות שגם נותנות את המענה לכך.
אינה זלצמן: כך שהמהלך הוא מהלך כולל.
עפר שלח: אינה, ברשותך, אם אפשר באמת לפרק את הדבר הזה של לראות בעיניים.
עפר שלח: אם מורה יושב בזום עם כיתה של 30 תלמידים, אין לו שום סיכוי לראות אותם בעיניים.
עפר שלח: כשאת אומרת לראות בעיניים, למה את מתכוונת?
אינה זלצמן: אני אגיד לך מה.
אינה זלצמן: קודם כול, אנחנו מייצרים קשר ושיח.
אינה זלצמן: למשל, אני אתן דוגמה, פתיחת בוקר עם התלמידים, סתם אני אקח גיל יסודי, פתיחת בוקר עם התלמידים, פתיחת יום, אז אתה רואה את הילדים.
אינה זלצמן: אתה רואה איך הם קמו, המורה רואה, מסתכלת.
אינה זלצמן: אחר כך שליחה למשימות כל אחד לפי הקבוצה שלו, לפי המקום שהוא נמצא בלימודים שלו.
אינה זלצמן: איזה משוב אנחנו נותנים לילדים.
אינה זלצמן: ממש כלים שנתנו לכל מורה וכל מורה מקצועי למה הוא שם לב.
אינה זלצמן: האם יש ילד שהוא מוטרד?
אינה זלצמן: האם אנחנו רואים שילד שלא קם?
אינה זלצמן: מה אנחנו עושים עם ילד שאנחנו לא רואים אותו בעשייה?
אינה זלצמן: מה אנחנו עושים עם משהו שאנחנו חושבים שאולי יש איזשהו קושי?
אינה זלצמן: יש לנו מערך תמיכה של הייעוץ, של השירות הפסיכולוגי.
אינה זלצמן: אנחנו ממש נותנים הדרכה וגם אם יש צורך התערבות שהיא התערבות שצריך גם לעשות יותר מהר עם ההדרכה.
אינה זלצמן: גם שם אנחנו נמצאים.
מאיר כהן: סליחה, אני רוצה לשאול אותך שאלה, ברשותך.
מאיר כהן: נלך לדבר הכי בסיסי והכי גשמי.
מאיר כהן: תלמיד לא מופיע ומסתבר, אחרי בירור, למורה שלתלמיד אין מחשב בבית.
אינה זלצמן: תראה, קודם כול, אנחנו מנסים לתת פתרונות.
אינה זלצמן: אם אין מחשב בבית, ותכף על זה ידבר עופר, אז הפתרונות שלנו הם חומרים קשיחים, זה ערכות שאנחנו שולחים לבתים.
אינה זלצמן: גם ספרי לימוד עדיין קיימים ואנחנו מפנים אותם לספרי הלימוד.
אינה זלצמן: יש אפשרות לעבוד גם בפלטפורמות אחרות, כמו טלפונים, ווטסאפים שאנחנו מייצרים שם תקשורת.
אינה זלצמן: אנחנו לא מוותרים על הילדים.
אינה זלצמן: אנחנו מוצאים את הדרך להגיע אליהם בעת הזאת.
מאיר כהן: אבל קיימים ילדים כאלה.
מאיר כהן: כלומר, אתם מאתרים ילדים כאלה בעצם שאין להם מחשבים, ולכן נדרשתם לחפש דרכים עוקפות אליהם.
עפר שלח: מה המדדים שלכם לזה שזה באמת שקע?
עפר שלח: זאת אומרת, יש מטלות, אני מניח, שהמורה נותן ובודק שהתלמידים, בין אם הם קיבלו את זה דרך המחשב ובין אם בדרך אחרת, אכן ביצוע אותן.
עפר שלח: איזו בקרה אתם גם כמשרד, מקפחים, יכולים לייצר על זה שבאמת החומר שוקע?
אינה זלצמן: תראה, אנחנו לא עומדים עם סטופר ואומרים: עכשיו, 45 דקות עשיתם כך וכך.
אינה זלצמן: אנחנו נותנים אמון במורים ובמנהלים שהם מקיימים את הלמידה.
אינה זלצמן: ואנחנו עושים שיח עם הפיקוח, עם המנהלים.
אינה זלצמן: אנחנו גם שומעים את ההורים.
אינה זלצמן: יש לנו מערכות שאנחנו מקבלים מבתי הספר.
אינה זלצמן: אנחנו מנטרים את התוכניות שנמצאות בשטח.
אינה זלצמן: מורה רוצה ללמד חצי שעה חומר באופן כזה או מורה אחרת תלמד באופן אחר, אבל יש תוכנית שגם אותה מיקדנו.
אינה זלצמן: היה לנו ברור שאנחנו לא יכולים לקחת את השנה הזאת ולהגיד: אוקיי, את תוכנית הלימודים הזאת 100% אתם תלמדו אותם.
אינה זלצמן: לכן עשינו מיקוד בחומר.
אינה זלצמן: הורדנו, נשארנו בעיקר במקצועות הליבה בשלב הזה.
אינה זלצמן: אנחנו גם המון מדברים על חוויית הלמידה, כי היא חשובה לנו עכשיו.
אינה זלצמן: כי ללמד בזום אתה צריך מיומנויות שייתנו מוטיבציה לתלמידים.
אינה זלצמן: כל זה קיים.
אינה זלצמן: אנחנו רואים שהחומרים מגיעים למורים.
אינה זלצמן: אנחנו רואים מורים שנכנסים ליותר השתלמויות כי הם רוצים להתפתח.
אינה זלצמן: יש לנו מעקב אחרי המורים שמשתלמים ורוכשים עוד מידע ועוד מידע בעת הזאת.
אינה זלצמן: אלו הדברים שאנחנו עושים.
עפר שלח: אינה, כל הדברים שאת אומר הם חשובים.
עפר שלח: ברור לי גם שהוטלה פה המערכת באחת למציאות שהיא מציאות אחרת לגמרי.
עפר שלח: זה ברור לכולנו.
עפר שלח: אבל ניקח מקצועות ליבה.
עפר שלח: לומדים מתמטיקה בצורה כזו או אחרת, ואני מניח שעכשיו יותר אומרים לתלמידים, נותנים להם עבודות, נותנים זמן וכן הלאה.
עפר שלח: אילו כלים פיתחתם בשביל לבדוק שבסוף מי שצריך לדעת שברים ידע שברים?
אינה זלצמן: תראה, המורים בשטח, אנחנו נתנו להם כלים של הערכה פנימית.
אינה זלצמן: הם כלים שעומדים לרשות כל המורים.
אינה זלצמן: את זה כבר ראינו נכוחה מראש והתחלנו לפתח כלים שהמורים יכולים להשתמש בהם.
אינה זלצמן: הם כלים שפיתחנו יחד עם ראמ"ה, הרשות הארצית למדידה ולהערכה.
אינה זלצמן: הכלים האלו עומדים לרשות המורים.
אינה זלצמן: כך שכל אחד בכל נקודת זמן – והם כלים מחקריים טובים, זאת אומרת, זה לא משהו שפתאום המצאנו.
אינה זלצמן: אנחנו עבדנו על זה כבר משנה שעברה.
אינה זלצמן: הם נמצאים בשטח, נמצאים באתרים וכל מנהל בית ספר וכל מורה מנטרים את הלמידה על סמך כלי ההערכה שעומדים לרשותם.
עפר שלח: יש לכם הערכה מה הפסדנו?
עפר שלח: זו כמובן שאלה שמבקשת לעשות ממוצע של הרבה מאוד דברים.
עפר שלח: הרי זה התחיל בחצי השני של שנת הלימודים הקודמת.
עפר שלח: כמה הפסדנו?
עפר שלח: איזה נזק פדגוגי נגרם כבר ממשבר הקורונה עד היום?
אינה זלצמן: אני אענה על דרך התוכנית, שנראה לי שחשוב שאנחנו נדבר עליה.
אינה זלצמן: אנחנו מתמקדים מאוד בנושא מקצועות הליבה, כי ברור לנו ששם אנחנו שמים את הדגשים.
אינה זלצמן: חשובה האוריינות השפתית, האוריינות המתמטית.
אינה זלצמן: אלו הדברים שאנחנו רוצים להמשיך ולתת להם את המקום, כי בלעדיהם אנחנו לא נוכל אחר כך להמשיך ולהרחיב.
אינה זלצמן: לכן אנחנו מתבססים על המוקדים הללו.
מאיר כהן: אני גם מציע מאוד להיזהר לא להכניס את זה לתוך קטגוריות של מה הפסדנו.
מאיר כהן: כי אין שום ספק שבימים האלה כלי ההערכה והמדידה הם חלשים יותר, ובצדק.
מאיר כהן: ובצדק.
מאיר כהן: אני לא מצפה ממורה שמול 30 תלמידים בזום ישאיר עשר דקות לבחינה האישית אם הוא קלט את החומר או לא קלט.
מאיר כהן: אני יודע את זה מניסיוני.
מאיר כהן: יש באמת נסיגה בדבר.
מאיר כהן: אני בכלל חושב שהסיפור הפדגוגי הוא לא הסיפור.
מאיר כהן: הסיפור החברתית, הסיפור הנפשי, האישי של התלמידים – הפסדים האלה הם הרבה יותר משמעותיים.
מאיר כהן: ואני שמח ששפ"י נכנסים.
מאיר כהן: וראיתי ערכות ששפ"י הוציאו.
מאיר כהן: זה באמת נהדר.
מאיר כהן: אני מכיר את שפ"י.
מאיר כהן: הם עשו עבודה מצוינת.
אינה זלצמן: אנחנו מאוד גאים.
אינה זלצמן: אני חושבת שגם באים ולומדים מאיתנו מכל העולם על הכלים האלו שהם באמת ברמה עולמית.
מאיר כהן: אני בהחלט מחמיא איפה שצריך.
מאיר כהן: אני שואל, בהמשך לעפר, איך אתם נערכים לבחינות הבגרות?
מאיר כהן: אולי זאת השאלה שנשאלת אצל התלמידים.
מאיר כהן: איך נערכים לבחינות הבגרות?
מאיר כהן: חוץ מלצמצם את החומר.
מאיר כהן: אני חושב שלצמצם את החומר מבחינת המשרד זה הדבר הקל ביותר.
מאיר כהן: לבוא ולהחליט שאנחנו בפרקי ההיסטוריה מורידים 50% זה בסדר.
מאיר כהן: מה קורה במתמטיקה?
מאיר כהן: מה קורה בפיזיקה?
מאיר כהן: אני לא רוצה או אנחנו לא רוצים שהילדים האלה יהיו הדור האבוד של האקדמיה.
מאיר כהן: אנחנו צריכים מאוד להיזהר.
מאיר כהן: כשהם יגיעו, ואנחנו מכירים איך שהאקדמיה מתנהגת, שלא יגידו: אתם מהמחזורים של הקורונה; אנחנו נעשה לכם בחינות אחרות.
מאיר כהן: איך נערכים לזה שזה לא יהיה?
מאיר כהן: כי אני כבר שומע את זה.
אינה זלצמן: אז אני אגיד ואני חושבת שאחר כך עופר ימשיך על הדברים אחרים.
אינה זלצמן: אני אגיד שכשעשינו את המיקוד של הבגרויות, לא עשינו את זה לבד.
אינה זלצמן: זה היה בשיח משותף עם האוניברסיטאות, עם הגופים המוסמכים.
אינה זלצמן: ומי שיעשה את הבגרות גם בעת הזאת של הקורונה הוא יוכל להתקבל לאוניברסיטה.
אינה זלצמן: זה מוסכם על כולם.
מאיר כהן: חסר להם שלא.
אינה זלצמן: המיקוד הוא לא שינה את המהות, אלא מיקד את הנושאים.
אינה זלצמן: הילדים למדו את הנושאים הנדרשים תוך המיקוד הנדרש לעת הזאת.
אינה זלצמן: אבל הם בהחלט לא יהיו דור קורונה שלא יתקבל אחר כך, כי דאגנו לכך.
עפר שלח: אני חושב שגם השאלה של חבר הכנסת כהן וגם אני רוצה לשאול את זה.
עפר שלח: האם, לצורך העניין, יהיו דברים שהם בעיניכם נושאי ליבה והם פשוט לא ילמדו אותם?
עפר שלח: או, אני לא יודע.
עפר שלח: במתמטיקה, שבזה אני יותר בקיא, האם, אני לא יודע, מוותרים על חשבון דיפרנציאלי מפני שבצורה הנוכחית שלומדים אי-אפשר יהיה להגיע לזה או לבחון את זה?
אינה זלצמן: דווקא במתמטיקה אני לא בקיאה להגיד לך.
אינה זלצמן: אולי פה אנחנו נוכל אחר כך להעלות מישהו מהמזכירות הפדגוגית שייתן לכם מענה יותר מבוסס ממני - -
מאיר כהן: את המפמ"ר.
מאיר כהן: את המפמ"רים.
אינה זלצמן: - - כי אלה תכנים פדגוגיים, שאני לא רוצה פה להגיד דברים שהם לא מדויקים עד הסוף.
אינה זלצמן: אבל אני שוב אומרת, המיקוד הוא בנושאים הנלמדים.
אינה זלצמן: אולי בתוך נושא כזה או אחר אנחנו עשינו מיקוד נוסף.
אינה זלצמן: אבל הנושאים הם נלמדים.
אינה זלצמן: כי חשוב לנו, בסופו של דבר, שהידע קיים אצל התלמיד גם בעת הזאת.
עפר שלח: תודה לך בשלב הזה.
עפר שלח: אנחנו תכף נחזור ונשמע גם מעופר רימון.
אינה זלצמן: תודה.
עפר שלח: אני מבקש את הנהגת ההורים הארצית.
עפר שלח: מי שנמצא איתנו משם.
עפר שלח: זה יכול להיות מרום שיף או צופית גולן או זאב גולדבלט.
איל קופמן: צופית גולן.
עפר שלח: צופית גולן.
מאיר כהן: איך זה?
מאיר כהן: זאב לא נמצא?
איל קופמן: הוא נמצא, כן.
צופית גולן: זאב פה.
צופית גולן: בוקר אור.
עפר שלח: שמעת את הדברים?
צופית גולן: שמעתי את הדברים, ואני חייבת להגיד שאני נחרדת.
צופית גולן: אני פשוט, פשוט נחרדת.
צופית גולן: שמעתי את אפרת אפללו מדברת על זה שאנחנו צריכים להגיע ל-N ואז להגיע ל-N אחר.
צופית גולן: שמעתי את אפרת מדברת על זה שהם ישימו הגבלות אחרות ויצפו שבפחות מעברים ישימו דגשים, אבל זה לא הכרחי.
צופית גולן: הם ישתדלו.
צופית גולן: זה מחזיר אותי למתווה המאוד מאוד בסיסי של משרד החינוך.
צופית גולן: ותסלח לי פה אינה, שיודעת שאני מאוד מעריכה את העבודה שלה.
צופית גולן: חזרנו שוב פעם ל"ככל הניתן", "ככל האפשר".
צופית גולן: איינשטיין אמר את זה לפניי, לפני הרבה מאוד שנים: לעשות את אותו דבר שוב ושוב ולצפות לתוצאה אחרת, הרי זו הגדרה של אי שפיות.
צופית גולן: ומה שאנחנו עושים כרגע זה אי שפיות.
עפר שלח: אני לא בטוח שהמשפט הזה הוא בצמצום אחרי הליבה, אם ילמדו אותו.
צופית גולן: אני לא בטוחה שילמדו משהו אחרי הליבה.
צופית גולן: הזום הזה, עם כל הכבוד לכולם – וכשעופר רימון יעלה אני אשמח גם להגיב על הדברים שלו, כי יש לי הרבה מאוד מה להגיד על המחשוב; בואו יש פה עולם שלם.
צופית גולן: אבל מעבר לזה, הזום הזה הוא בדיחה.
צופית גולן: יש לי ילדים שלומדים איתו בכיתה ז', גם בכיתה ד', גם בגן.
צופית גולן: זו בדיחה.
צופית גולן: לא ניתן להקנות ככה חומר.
צופית גולן: בוודאי שלא ניתן להקנות ככה שפות.
צופית גולן: אני לא מדברת על זה שכבר מדברים על הנזקים הפסיכולוגיים, הרגשיים והנפשיים שהזום הזה עושה מתוך בציפייה בעצמך.
צופית גולן: לא אני אמרתי.
צופית גולן: אמרו את זה חוקרים לפניי.
צופית גולן: חברים, הגיע הזמן שנתחיל להסתכל על הקורונה לא רק – אנחנו מדברים על תופעות לוואי לטווח ארוך.
צופית גולן: אמרו את זה בכל מיני ועדות שאני שותפה בהן.
צופית גולן: אנחנו לא יודעים מה יכול להיות לטווח ארוך.
צופית גולן: יש עוד תופעת לוואי של קורונה.
צופית גולן: היא לא המחלה עצמה.
צופית גולן: היא לא באה עם חום.
צופית גולן: היא לא באה עם סימפטומים.